АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1193/15 Справа № 185/819/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, матеріали клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» відносно засудженої

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Черкаси, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 01 березня 2012 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області за ч. 5 ст. 191, ст. 69, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 362, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 191, ст. 70 КК України до п`яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у сфері, пов`язаній з матеріальною відповідальністю, обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями в будь-якій галузі, а також посади, наділені організаційно-розпорядчими функціями на підприємствах, організаціях, установах різних форм власності строком на 2 роки, із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 2 роки;

- 30 листопада 2012 року вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області, який змінено Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2013 року та засуджено останню за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 69, ч. 2 ст. 69, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 362, ст. 70 КК України до п`яти років позбавлення волі, без конфіскації майна, з позбавленням права обіймати посади у сфері, пов`язаній з матеріальною відповідальністю, обліком, збереженням, управлінням та розпорядженням матеріальними цінностями в будь-якій галузі строком на 3 роки;

за його апеляційною скаргою на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2015 року, за участю прокурора ОСОБА_8 , засудженої ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 .

В апеляції захисник просить ухвалу суду скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неповнотою судового розгляду, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до його підзахисної Закон України «Про амністію у 2014 році» та звільнити її від відбування покарання. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, адвокат посилається на вимоги ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році», з якої вбачається, що підлягають звільненню від відбування покарання особи, які вчинили будь-які злочини, які не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я. Захисник зазначає, що суд не надав оцінку тим обставинам, що ОСОБА_7 засуджена за злочини, які не поєднані з насильством, раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягалась та відбула більш однієї четвертої строку основного покарання. На переконання захисника попередні ухвали суду про відмову в застосуванні Закону України «Про амністію у 2014 році», як й оскаржувана, є незаконними та необґрунтованими.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2015 року в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року відносно засудженої ОСОБА_7 відмовлено.

Мотивуючи вказане рішення, суд першої інстанції посилався на ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» та п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії», якими встановлено обмеження щодо застосування амністії до осіб, засуджених за вчинення умисних тяжких та особливо тяжких злочинів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, що підтримує державне обвинувачення у суді апеляційної інстанції, який заперечував проти задоволення апеляції захисника обвинуваченої, доводи захисника, який свою апеляцію підтримав, міркування засудженої, яка підтримала апеляційну скаргу захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши їх, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляція захисника підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Статтею 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» із змінами і доповненнями від 06 травня 2014 року визначено коло осіб, до яких амністія не застосовується. Разом з тим, вказаною нормою встановлено, що амністія не може бути застосована до осіб також зазначених у ст. 4 Закону України «Про застосування амністії».

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про застосування амністії», амністія не може бути застосована, зокрема, до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 88 КК України, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Матеріалами провадження встановлено, що засуджена ОСОБА_7 має судимості за вчинення злочинів, які відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що засуджена ОСОБА_7 раніше судима вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 01 березня 2012 року за ч. 5 ст. 191, ст. 69, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 358, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 362, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 362, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 191, ст.ст. 70, 75 КК України (арк.пр. 16-44). Судимість за вказаним вироком у встановленому законом порядку не знята та не погашена.

Поряд з цим, ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2012 року, який пом`якшено Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2013 року та засуджено останню за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 69, ч. 2 ст. 69, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 362, ст. 70 КК України.

Таким чином, ОСОБА_7 має не зняті та не погашені судимості за вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких.

За таких обставин, виходячи із встановлених законом обмежень, підстави для звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного їй покарання відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає прийняте ним рішення обґрунтованим та належно вмотивованим, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляції захисника.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 березня 2015 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді апеляційного суду :
____________ ________________ ____________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4