ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5874/15-к
провадження № 1-кп/753/333/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" травня 2015 р.

Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000442 від 23 лютого 2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кролевець Сумської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
15 лютого 2015 року ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час, знаходячись біля зруйнованого будинку в смт. Піски Донецької області у невстановленому досудовим розслідуванням місці помітив та підібрав гранату РГД-5, тим самим придбав бойові припаси без передбаченого законом дозволу. В подальшому, ОСОБА_6 з корпуса гранати РГД-5 викрутив запал УЗРГД-2, який разом з корпусом поклав до рюкзаку, що тримав на плечах, де став зберігати без передбаченого законом дозволу до 23 лютого 2015 року.

В подальшому ОСОБА_6 , а саме 23 лютого 2015 року, перебуваючи в смт. Піски Донецької області, переклав запал до гранати до кишені своєї камуфляжної куртки. Після чого, ОСОБА_6 , зберігаючи при собі запал та корпус гаранти РГД-5 без передбаченого законом дозволу, перевіз його автомобілем до м. Києва, а саме до зупинки «Виставковий центр» КП «Київський метрополітен». Далі ОСОБА_6 , зберігаючи при собі запал до гранати УЗГРД 2 та корпус гранати РДГ-5, переніс їх без передбаченого законом дозволу до станції метро «Виставковий центр», звідки електропотягом перевіз їх до станції метро «Харківська» КП «Київський метрополітен».

Цього ж дня приблизно о 14 год. 05 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в вестибюлі вказаної станції метро був зупинений працівником міліції, який запросив його до кімнати міліції на станції метро «Харківська», де з добровільної згоди ОСОБА_6 в присутності двох запрошених понятих, провів поверхневий огляд його одягу та речей. В ході огляду у ОСОБА_6 було виявлено та вилучено із центрального відділення рюкзаку, який він тримав на плечах, предмет, схожий на корпус гранати РГД-5 та із зовнішньої кишені камуфляжної куртки предмет, схожий на запал до гранати УЗГРД-2, який останній носив, зберігав та придбав без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_6 , своїми умисними діями, які виразилися у незаконному носінні, зберіганні та придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 263 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , при роз`ясненні суті обвинувачення свою винуватість у вчиненому злочині не визнав, суду показав, що він перебував на службі в зоні антитерористичної операції в смт. Піски Донецької області, в складі батальйону Добровольчого українського корпусу. 15 лютого 2015 року в смт. Піски він знайшов гранату, розібрав її та поклав до свого рюкзака та зберігав при собі, так як розумів, що граната є небезпечною. Через деякий час, на ротацію приїхав ОСОБА_7 , з яким він проконсультувався з приводу того, що робити з даною гранатою і як її добровільно здати. 23 лютого 2015 року ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 написав заяву до міліції про добровільну здачу гранати та домовились її здати в м. Києві, оскільки в смт. Піски не було відділень міліції, а на блокпостах перебувають люди в камуфляжах без розпізнавальних знаків. В той же день, ОСОБА_9 приїхав до міста Києва та вирішив не їхати на полігон і поїхати додому до мами. Доїхавши до станції метро «Харківська», до ОСОБА_6 підійшли працівники міліції та попросили показати свої речі. ОСОБА_6 дістав, та показав гранату, пояснивши, що це трофей, вважаючи, що це оформлення добровільної здачі. Після цього його повезли до відділу міліції, і там вже повідомили, що затримали його і роз`яснили право на захист. Обвинувачений вказав, що не розповідав працівникам міліції, про те що у його товариша ОСОБА_8 є його заява про добровільну здачу гранати, так як був переконаний, що він показав гранату і це є добровільна здача гранати.

Після з`ясування обставин та перевірки їх доказами і подачі стороною захисту клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою винуватість у інкримінованому йому злочині.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що працює інспектором патрульної служби Київського метрополітену. 23 лютого 2015 року проводились заходи «Зброя та вибухівка». Свідок якраз був на службі, коли до нього підійшов молодий чоловік ( ОСОБА_6 ) вдягнутий в камуфляжний одяг та вказав, що він перевозить гранату в розібраному вигляді і хоче її добровільно здати. Після цього свідок викликав командира взводу, а той викликав слідчо-оперативну групу, так як свідок не має права оформлювати здачу зброї.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду показав, що був запрошений в якості понятого, коли у ОСОБА_6 вилучили з рюкзака гранату у розібраному виді. Дати коли це відбувалось він не пам`ятає. Свідок вказав, що ОСОБА_6 ніяких пояснень не надавав звідки у нього ця граната. Далі працівниками міліції був складений протокол, а граната була опечатана.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що разом з ОСОБА_6 перебував в зоні антитерористичної операції в с. Піски Донецької області з січня по лютий 2015 року. В смт. Піски він знайшов з ОСОБА_6 гранату РГД-5. Вони підібрали вказану гранату, щоб на ній ніхто не підірвався. В подальшому за консультацією ОСОБА_13 вони вирішили здати гранату добровільно в органи міліції. Гранату ОСОБА_6 віз до Києва, так як в Донецькій області не було куди її здати. Чи писав обвинувачений заяву про добровільну видачу вибухового пристрою гранати, свідок не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що з січня по лютий місяць 2015 року він перебував разом з ОСОБА_6 в зоні антитерористичної операції, а саме в смт. Піски Донецької області. В середині лютого місяця обвинувачений знайшов гранату РГД-5 та одразу розібрав її, щоб вона не вибухнула. Вказану гранату ОСОБА_6 зібрався віддати до правоохоронних органів. Так як в смт. Піски органів внутрішніх справ не має, то ОСОБА_6 повіз її до Києва. Також свідок вказав, що ОСОБА_6 разом з товаришем ОСОБА_8 складали заяву про добровільну здачу гранати. Після того як вони приїхали до м. Києва, ОСОБА_6 поїхав до своєї матері, а потім мав зустрітись з ОСОБА_8 , щоб піти і здати вибуховий пристрій.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що з січня по лютий місяць 2015 року перебував в смт. Піски Донецької області разом з ОСОБА_6 . В середині лютого місяця 2015 року обвинувачений в розваленому будинку знайшов гранату РДГ-5. Він розібрав її, щоб вона не вибухнула та мав намір здати її до правоохоронних органів. Свідку відомо, що ОСОБА_6 разом з ОСОБА_16 складав заяву про добровільну здачу гранати. Коли вони приїхали з смт. Піски до м. Києва, ОСОБА_6 поїхав до своєї матері і потім мав намір здати гранату до міліції.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показав, що служив разом з ОСОБА_6 в зоні антитерористичної операції в складі добровольчого українського корпусу. Це було в січні лютому 2015 року. В середині лютого місяця 2015 року в розваленому будинку, ОСОБА_6 знайшов гранату РГД-5, та розібрав її, щоб вона не вибухнула. В подальшому ОСОБА_6 мав намір добровільно здати вказану гранату, але в смт. Піски не має відділів міліції. 23 лютого 2015 року на ротацію приїхав ОСОБА_18 і вони разом з ОСОБА_6 написали заяву на добровільну здачу вибухового пристрою. В цей же день, вони всі приїхали до м. Києва, ОСОБА_6 поїхав до своєї матері, а потім мав поїхати з ОСОБА_16 та здати вибуховий пристрій.

В судовому засіданні в порядку встановленому ст. 358 КПК України досліджені документи.

Так, відповідно до даних протоколу огляду місця події від 23.02.2015 року, на станції метро «Харківська» в кімнаті міліції, в присутності двох понятих у громадянина ОСОБА_6 при поверхневому огляді було виявлено та вилучено корпус гранати РГД-5, предмет зовні схожий на запал УЗРГД-2 та металевий предмет схожий на ніж. Як пояснив ОСОБА_6 вказані предмети він знайшов в смт. Піски Донецької області (Т.1 а.с.31-34).

Згідно даних висновку експерта № 1/36-ВТ від 24.02.2015 року наданий на дослідження предмет схожий на корпус гранати, є промислово виготовленим корпусом ручної гранати РГД 5, та конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, який до боєприпасів не відноситься.

Наданий на дослідження предмет схожий на запал, вилучений у ОСОБА_6 промислово виготовленим уніфікованим запалом УЗГРД-2 до ручних гранат Ф1, РГД-5, РІ-42, який відноситься до боєприпасів. При поєднанні в єдину конструкцію корпуса ручної гранати РГД-5, з уніфікованим запалом УЗГРД-2, що передбаченого їх конструктивними особливостями, представляють собою ручну гранату РГД-5, яка відноситься до боєприпасів (Т.1 а.с. 40).

Заява ОСОБА_6 від 23.02.2015 року про добровільну здачу гранати РГД-5 у розібраному стані у якій викладені обставини знаходження боєприпасу та мотиви його добровільної здачі у м. Києві (Т.1 а.с.79).

В судовому засіданні на стадії доповнень до судового розгляду, захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 263 КК України та закриття кримінального провадження. Обвинувачений ОСОБА_6 клопотання захисника підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор не заперечував у задоволенні заявленого клопотання.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та клопотання, приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Розглядаючи заявлене клопотання, суд виходить з того, згідно з приписами ч. 1 ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 263 КК України передбачено, що звільняється від кримінальної відповідальності особа, яка вчинила злочин, передбачений частинами першою або другою цієї статті, якщо вона добровільно здала органам влади зброю, бойові припаси, вибухові речовини або вибухові пристрої.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про викрадення та інше незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями чи радіоактивними матеріалами» № 3 від 26 квітня 2002 року, під добровільною здачею органам влади зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, яка згідно з ч. 3 ст. 263 КК України є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності, необхідно розуміти такі дії, коли особа маючи можливість і надалі зберігати будь-який із зазначених предметів, незалежно від мотивів, за власним бажанням передає його відповідному державному органу.

Таким чином, правовими підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності за незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами є вчинення такою особою злочину, передбаченого ч. 1 або ч. 2 ст. 263 КК України та добровільна здача органам влади зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв.

За встановлених в судовому засіданні обставин, винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України підтверджується показаннями обвинуваченого щодо часу та місця придбання гранати, її розукомплектування та подальшого транспортування до м. Києва, показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 щодо обставин знаходження ОСОБА_6 гранати в смт. Піски, даними протоколу огляду місця події від 23.02.2015 р., даними висновку експерта № 1/36-ВТ від 24.02.2015 року.

Показання свідка-працівника міліції ОСОБА_10 в судовому засіданні проте, що під час несення ним служби в Київському метрополітені на станції метро «Харківська» 23 лютого 2015 року до нього підійшов обвинувачений ОСОБА_6 та повідомив, що він перевозить гранату в розібраному вигляді і хоче її добровільно здати, підтвердження вказаних обставин самим обвинуваченим, показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 щодо наміру обвинуваченого здати гранату при наявності представників правоохоронних органів і обставин складання заяви про добровільну здачу бойових припасів та дані заяви від 23 лютого 2015 року щодо здачі вибухового пристрою правоохоронним органам свідчать про добровільну здачу правоохоронним органам боєприпасів обвинуваченим ОСОБА_6 .

Протиріччя між показаннями свідка ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_6 щодо обставин підходу обвинуваченого до свідка та повідомлення про добровільну видачу боєприпасу усуваються показаннями ОСОБА_6 , який підтвердив, що підйшов до працівника міліції метрополітену та сказав, що хоче здати гранату. Також, суд враховує положення ч. 4 ст. 17 КПК України.

З урахуванням наведеного, суд вважає наявними правові підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 263 КК України.

Приймаючи таке рішення, суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Також суд враховує, позицію Верховного Суду України висловлену в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року відповідно до якої, суди повинні враховувати, що в ряді норм Особливої частини КК, зокрема, й у ч. 3 ст. 263, передбачено спеціальні підстави звільнення від кримінальної відповідальності. У всіх зазначених випадках за наявності обставин, передбачених конкретною нормою закону, суд зобов`язаний звільнити відповідних осіб від кримінальної відповідальності.

Питання речових доказів та процесуальних витрат суд вирішує відповідно до положень ст.ст. 100, 124 КПК України.

Керуючись ст. 44 КК України, ст.ст. 284-288, 350 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 263 КК України на підставі ч. 3 ст. 263 КК України. Кримінальне провадження № 0000442 від 23 лютого 2015 року по обвинуваченню ОСОБА_6 закрити.
Речові докази: предмет схожий на гранату РГД-5, запал УЗРГМ-2, ніж, які знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів ЛУ в метрополітені ГУМВС України в м. Києві передати до експертно-криміналістичного підрозділу ГУ МВС України в м. Києві (вул. Володимирська, 15) (Т.1 а.с. 45,53).

Стягнути з ОСОБА_6 (і/н НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1 104 гривень 84 копійок за проведення вибухотехнічної та криміналістичної експертиз.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді домашнього арешту скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом семи діб з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно вручити прокурору, захиснику та особі звільненій від кримінальної відповідальності. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

СУДДЯ: