Справа № 442/2235/14-к
Провадження № 1-кп/442/144/2014
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 грудня 2014 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження №0000021 від 03.01.2014 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Лішня Дрогобицького району Львівської області, громадянки України, українки, одруженої, пенсіонерки, непрацюючої, жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,
з участю прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченої - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 , -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 умисно не виконала рішення суду, що набрало законної сили, та перешкоджала його виконанню. Дане рішення ухвалено 14.04.2011 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області у справі №2-148/11 про зобов`язання ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою позивача ОСОБА_6 шляхом відновлення придорожнього каналу від кута ділянки земельної ділянки ОСОБА_3 з півночі до меж її земельної ділянки з ОСОБА_7 з півдня. Вказане рішення 21 жовтня 2011 року набрало законної сили та відповідно до вимог ч.2 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" є обов`язковим до виконання усіма фізичними особами на території України.

Дрогобицьким міськрайонним судом 20 грудня 2011 року видано виконавчий лист у справі №2-148/11, яким ОСОБА_3 зобов`язано усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою позивача ОСОБА_6 . У зв`язку з цим, відповідно до вимог ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України "Про виконавче провадження", державним виконавцем ВДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції 15 лютого 2012 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, скеровано її ОСОБА_3 до виконання рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення та надано термін для добровільного виконання до 21 лютого 2012 року, яку ОСОБА_3 отримала особисто згідно відмітки на повідомленні про вручення поштового відправлення. Однак, ОСОБА_3 в наданий добровільний термін виконавчий документ не було виконано.

21 травня 2012 року при виході за адресою боржника: АДРЕСА_1 , державним виконавцем встановлено, що вимоги виконавчого документа не виконуються, про що складено відповідний акт державного виконавця. 21 січня 2013 року державним виконавцем за невиконання рішення суду та вимог державного виконавця без поважних причин винесено постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_3 в розмірі 170 грн. та попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст.382 КК України - за умисне невиконання рішення суду або перешкоджання його виконанню.

25 січня 2013 року державним виконавцем у відповідності до вимог статей 11, 75, 89 Закону України "Про виконавче провадження" за повторне невиконання рішення суду та вимог державного виконавця без поважних причин винесено постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_3 в розмірі 340 грн. та попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 382 КК України - за умисне невиконання рішення суду або перешкоджання його виконанню.

10 жовтня 2013 року при виході за адресою боржника ОСОБА_3 , з метою перевірки виконання рішення суду № 2-148/11 від 20 грудня 2011 року, державним виконавцем встановлено, що вимоги виконавчого документа не виконані та ігноруються, про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 382 КК України, - за умисне невиконання рішення суду або перешкоджання його виконанню, ОСОБА_3 попереджено, про що складено відповідний акт державного виконавця.

05 грудня 2013 року державним виконавцем складено черговий акт, згідно якого при виході за адресою проживання ОСОБА_3 встановлено, що вимоги виконавчого документа не виконані. Крім того, 05 грудня 2013 року ОСОБА_3 було вчинено перешкоди виконавцю ВДВС Дрогобицького МРЮ для виконання даного рішення шляхом недопуску до придорожнього каналу та перекривання дороги трактору, який повинен був копати канал.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_3 своєї винуватості у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала. Пояснила, що не відновила придорожній канал, оскільки в рішенні суду не було конкретно зазначено, якого саме розміру повинен такий бути, а державний виконавець не пояснив їй куди має стікати вода і як саме повинна виглядати вищезгадана канава. Із відповідною заявою про роз`яснення рішення суду вона не зверталася, як і не зверталася із заявою про визначення порядку та способу виконання цього рішення. Також вона особисто не оскаржувала рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 14.04.2011 року і їй було відомо, що таке набрало законної сили. У грудні 2013 року вона перешкоджала державному виконавцю примусово відновити придорожній канал, так як хотіла, щоб той прийшов на виконання з представниками сільської ради. Дії державного виконавця, вчинені ним в межах згаданого виконавчого провадження, жодного разу не оскаржувала. На даний час не виконала рішення суду належним чином, оскільки ніхто їй не скаже, що саме вона має робити: як копати і куди копати.

Незважаючи на невизнання обвинуваченою ОСОБА_3 своєї винуватості у вчиненому, така доводиться доказами, здобутими під час судового розгляду справи, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_6 , який суду показав, що після того, як ОСОБА_3 збільшила самовільно розмір своєї земельної ділянки за рахунок придорожньої канави. Стічні води течуть до його земельної ділянки, яку в результаті підтоплює. Він звернувся до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні його земельною ділянкою та зобов`язання ОСОБА_3 відновити вказану канаву. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 14.04.2011 року його позовні вимоги були задоволені. ОСОБА_3 добровільно рішення суду не виконувала, внаслідок чого в грудні 2013 року на примусове виконання рішення на місце виїхали два державні виконавці. Для відновлення придорожньої канави приїхав також трактор. Однак, у той час на дорогу, біля їх земельних ділянок, вийшли сусіди ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , які почали перешкоджати державним виконавцям. Вони перегородили дорогу, стали перед самим трактором та не дали змоги копати канаву. Він бачив як ОСОБА_3 сперечалася з державними виконавцями, однак, не чув про що саме вони говорили. Останні пояснювали, що вийшли на примусове виконання рішення суду, проте, у результаті чинення перешкод, в тому числі ОСОБА_3 , не мали змоги відновити канаву у примусовому порядку, а тому викликали міліцію і склали відповідний акт. На даний час придорожньої канави немає. Він погоджувався оплатити за роботу трактора, але ОСОБА_3 своїми діями перешкодила виконанню відповідних робіт. Рішення суду і надалі залишається невиконаним;

- показаннями свідка ОСОБА_7 , яка суду показала, що вона проживає по сусідству з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . На тому місці, де останній вимагає відновити придорожню канаву, був колись рівчак. Однак, потреби у такому немає, оскільки земельну ділянку ОСОБА_6 не затоплює. Після зобов`язання ОСОБА_3 рішенням суду відновити канаву, два чи три рази були намагання виконати дане рішення примусово. Однак, вони із сусідами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 протестували щодо такого. Якщо викопати цю канаву, до її двору буде текти вода, тому вона також не бажає її відновлення. У грудні 2013 року, коли на місце приїхали державні виконавці для виконання рішення суду, вони (в тому числі і ОСОБА_3 ) стали перед ковшем трактора і не пускали його. Державний виконавець намагався переконати присутніх там, що необхідно копати канаву. Але вони запевнили останнього, що трактор копати канаву не буде, так як вони з цим не погоджуються.;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , який суду показав, що він був присутній біля земельної ділянки ОСОБА_3 в той день, коли приїхав трактор для викопування канави. У той час також були там присутні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 . Останні не дали змоги трактором викопати канаву. На теперішній час на дорозі є викопаний ОСОБА_3 ;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , який суду показав, що прийшовши на посаду голови села Лішня, він дізнався про спір, який вже довший час існував між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . Після приватизації земельних ділянок почалися різного роду суперечки. ОСОБА_7 заперечує щодо відновлення придорожньої канави, оскільки стьоки йдуть до її земельної ділянки. Однак, підтоплення буває лише при значних опадах. На даний час канави, як такої, немає. ОСОБА_3 прокопала лише рівчак. Судом у рішенні не зазначено чітко яка саме канава має бути. У сільській раді уже півтора року немає землевпорядника і така канава ніде графічно не зображена. Він казав ОСОБА_3 , що рішення суду необхідно виконати, хоча для ОСОБА_7 це створює певні проблеми. ОСОБА_6 звертався до суду із позовом, посилаючись на рішення сільської ради від 1998 року, в якому було зобов`язано ОСОБА_3 прокопати придорожню канаву. На сьогоднішній день вказане рішення сільської ради скасоване. Йому відомо, що на місце приїжджали державні виконавці для примусового виконання рішення суду, однак, він не був присутній при тому. Останні повідомляли його, що виконати рішення суду не виявилось можливим через присутніх там людей і сварки.;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який суду показав, що працює слідчим СВ Дрогобицького МВ ГУМВСУ у Львівській області. Він оглядав частину дороги та земельні ділянки, де за рішенням суду ОСОБА_3 зобов`язана була відновити придорожню канаву. Однак, на місці виявив лише невеличкий рівчак, який, очевидно, прокопаний сапою. Крім цього, рішенням суду визначено відстань, по якій повинна бути прокопана канава. Проте, вказаний рівчак був значно коротшим і таким, що не забезпечить стік води.;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який суду показав, що, працюючи державним виконавцем відділу ДВС Дрогобицького МРУЮ, у жовтні 2013 року він виїжджав за місцем проживання ОСОБА_3 . На той час було складено акт про те, що канаву не викопано, а рішення суду, відповідно, залишається не виконаним. Останню було також попереджено про кримінальну відповідальність. У грудні 2013 року він знову виїхав на місце з метою примусового виконання рішення суду. Стягувач ОСОБА_6 підготував відповідну техніку для можливості викопати канаву. Однак, боржник ОСОБА_3 закликала своїх сусідів і вони всі разом перешкоджали виконанню рішення суду. Останні, разом із ОСОБА_3 , не давали техніці працювати, перегородили дорогу. Попередньо ОСОБА_3 зверталась до нього і він пояснював, що канаву слід копати від кута її земельної ділянки з півночі до меж земельної ділянки ОСОБА_7 з півдня, як визначено рішенням суду. Проте, ОСОБА_3 спочатку казала, що копати канаву не буде, оскільки їй заважає насип піску на дорозі. Згодом вона сказала, що не дасть викопати таку примусово, так як не буде мати заїзду. У той день, коли вони намагалися виконати рішення в примусовому порядку, нічого так і не було зроблено, в результаті чого ним був складений відповідний акт.;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який суду показав, що він є головою земельної комісії Лішнянської сільської ради. 14.10.1998 року Лішнянською сільською радою було прийнято відповідне рішення, оскільки земельною комісією виносилось на сесію питання щодо відновлення придорожньої канави. Дане питання вирішувалось у зв`язку з колективним зверненням з даного приводу. Після прийняття судом рішення про зобов`язання ОСОБА_3 відновити придорожній канал, він виїжджав на місце, де бачив прокопаний рівець. Це не був канал, який мав би робитися спеціальною технікою, так як було очевидним, що такий прокопаний вручну. Однак, вважає, що виконання рішення суду щодо відновлення придорожнього каналу, завдасть шкоди сусідам ОСОБА_3 ;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який суду показав, що він, як депутат Лішнянської сільської ради, виїжджав за місцем проживання ОСОБА_3 . Після винесення судом рішення, він бачив там прокопану канаву, але не може сказати якого вона розміру. Одночасно зазначив, що, на його думку, ОСОБА_3 не може виконати вищезгадане самостійно, оскільки канава повинна бути викопаною на дорозі загального користування, що відноситься до земель сільської ради;

- рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.04.2011 року, ухваленим у справі №2-148/11 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , тертя особа виконавчий комітет Лішнянської сільської ради Дрогобицького району, яким позов задоволено та зобов`язано ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою позивача ОСОБА_6 шляхом відновлення придорожнього каналу від земельної ділянки ОСОБА_3 з півночі до меж її земельної ділянки з Газіяш з півдня (т.1 а.с.48);

- постановою державного виконавця від 15.02.2012 року (ВП №31255982), з якої вбачається, що відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-148/11, виданого 20.12.2011 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про зобов`язання ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою позивача ОСОБА_6 шляхом відновлення придорожнього каналу від земельної ділянки ОСОБА_3 з півночі до меж її земельної ділянки з Газіяш з півдня. Боржнику ОСОБА_3 надано термін для добровільного виконання до 21.02.2012 року. (т.1 а.с.12);

- актом державного виконавця від 10.10.2013 року, з якого вбачається, що старшим державним виконавцем ОСОБА_12 відділу ДВС Дрогобицького МРУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа №2-148/11 від 20.12.2011 року, за участю понятих та у присутності ДІМ Дрогобицького МВ ОСОБА_15 та ст.ДІМ Дрогобицького МВ ОСОБА_16 , встановлено: при виході за адресою АДРЕСА_1 , перешкоди у користуванні земельною ділянкою позивача ОСОБА_6 , шляхом відновлення придорожнього каналу, не усунені; рішення суду не виконано та ігнорується. Боржника попереджено про кримінальну відповідальність. Претензій та зауважень до ВДВС Дрогобицького МРУЮ немає. Акт підписаний, зокрема, стягувачем ОСОБА_6 та бордником ОСОБА_3 (т.1 а.с.9);

- актом державного виконавця від 05.12.2013 року, з якого вбачається, що старшим державним виконавцем ОСОБА_12 відділу ДВС Дрогобицького МРУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа №2-148/11, за участю понятих та у присутності ДІМ Дрогобицького МВ ОСОБА_15 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , встановлено: при виході за адресою АДРЕСА_1 , з метою виконання вищевказаного виконавчого документу, боржником ОСОБА_3 рішення суду не виконано. ОСОБА_3 було вчинено перешкоди ВДВС Дрогобицького МРУЮ для виконання даного рішення шляхом недопуску до місцерозташування придорожнього каналу. Боржник разом із сусідами перекрили дорогу. Сусіди ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 разом із боржником чинили перешкоди для виконання рішення суду. Акт підписаний, зокрема, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 (т.1 а.с.10);

- письмовим поясненням ОСОБА_3 від 18.12.2013 року на ім`я начальника відділу ДВС Дрогобицького МРУЮ ОСОБА_17 , з якого видно, що ОСОБА_3 зобов`язалась виконати рішення суду до 23.12.2013 року, прокопавши канаву від кута її земельної ділянки з півночі до меж земельної ділянки з ОСОБА_7 з півдня. (т.1 а.с.7);

- поданням державного виконавця від 31.12.2013 року, з якого вбачається, зокрема, що 21 січня 2013 року державним виконавцем, за невиконання рішення суду та вимог державного виконавця без поважних причин, винесено постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_3 в розмірі 170 грн. та попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст.382 КК України, - за умисне невиконання рішення суду або перешкоджання його виконанню. 25 січня 2013 року державним виконавцем, у відповідності до вимог статей 11, 75, 89 Закону України "Про виконавче провадження", за повторне невиконання рішення суду та вимог державного виконавця без поважних причин, винесено постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_3 в розмірі 340 грн. та попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 382 КК України, - за умисне невиконання рішення суду або перешкоджання його виконанню. (т.1 а.с.6);

- протоколом огляду місця події від 03.03.2014 року з долученою схемою та фототаблицею, з яких вбачається, що місцем події є АДРЕСА_1 . Під час огляду, за участю ОСОБА_3 , виявлено, зокрема: вздовж провулку Тичини, від подвір`я ОСОБА_6 , є свіжовикопаний рів глибиною 0,16 м, шириною до 0,2 м, довжиною 37,6 м; на початку рів знаходиться на відстані 2,5 м від подвір`я ОСОБА_9 ; в кінці рів знаходиться на відстані 1,8 м від подвір`я ОСОБА_9 . Даний рів не з`єднаний з іншими ровами, виконаний досить нерівно, дно якого не має чітко вираженого напрямку спуску. Зауважень до протоколу не надходило. (т.1 а.с.122 - 128).

Доводи захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 щодо відсутності у діях ОСОБА_3 умислу, є безпідставними. Такі спростовуються показами свідків, а також показами самої ОСОБА_3 , яка вказала, що не виконала рішення суду, оскільки їй ніхто не пояснив як саме його виконувати. У той же час остання зазначила, що не зверталась із заявою до Дрогобицького міськрайонного суду про роз`яснення рішення суду чи встановлення способу та порядку його виконання. Також обвинувачена в судовому засіданні не заперечила, що перешкоджала державному виконавцю при примусовому виконанні рішення суду.

З урахуванням вищенаведеного, беручи до уваги покази свідків, дослідивши письмові докази кримінального провадження, та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення доведена повністю.

Отже, дії ОСОБА_3 за ч.1 ст.382 КК України кваліфіковано вірно, оскільки вона умисно не виконала рішення суду, що набрало законної сили, та перешкоджала його виконанню.

При обранні виду і міри покарання ОСОБА_3 суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та, відповідно до ст.65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою правопорушення, враховує наслідки та обставини вчиненого.

Обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання ОСОБА_3 , в ході судового розгляду не встановлено.

Беручи до уваги вищезазначене та обставини справи, враховуючи особу винної, її пенсійний вік, стан здоров`я, позитивну характеристику за місцем проживання, а також те, що вона раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді штрафу, яке є, на переконання суду, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1