Справа № 209/1177/15-к
Провадження № 1-кп/209/181/15
В И Р О К
Іменем України
31 березня 2015 року м. Дніпродзержинськ

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно обвинуваченого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, працюючого обрубувачем лиття ПАТ "ДМКД", одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ст. 336 КК України, -

в с т а н о в и в :
Обвинувачений ОСОБА_4 з 26 червня 2008 року перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , як військовозобов`язаний. 04 лютого 2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 на виконання Указу Президента України № 15/2015 від 14 січня 2015 року "Про часткову мобілізацію" для проведення призову за мобілізацією, проходження медичного огляду та відправлення у військову частину прибув військовозобов`язаний обвинувачений ОСОБА_4 . Однак, всупереч вимог законодавства, військовозобов`язаний ОСОБА_4 , 04 лютого 2015 року близько 10.00 години в приміщені Дніпродзержинського ОМВК Дніпропетровської області (м. Дніпродзержинськ, пр-т Аношкіна, 3 "А"), з метою ухилитися від призову за мобілізацією, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, відкрито, отримав повістку про прибуття до ОМВК м. Дніпродзержинська для відправлення до військової частини, але від подальшого призову за мобілізацією відмовився, про що зазначив у відповідній заяві на ім`я війського комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 . Таким чином, військовозобов`язаний ОСОБА_4 04 лютого 2015 року близько 10.00 години в приміщені Дніпродзержинського ОМВК Дніпропетровської області (м. Дніпродзержинськ, пр-т Аношкіна, 3 "А"), всупереч вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Указу Президента України № 15/2015 від 14 січня 2015 року "Про часткову мобілізацію", з метою ухилитися від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи належним чином попередженим про прибуття, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин, від подальшого призову за мобілізацією відмовився.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю визнав свою вину в ухиленні від призову за мобілізацією при вищезазначених обставинах та пояснив, що 04 лютого 2015 року приблизно о 10.00 годині його викликали до Дніпродзержинського ОМВК, де він отримав повістку про прибуття для подальшої мобілізації, але він заявив про своє небажання бути мобілізованим, про що надав письмову заяву на ім`я начальника Дніпродзержинського ОМВК. У скоєному розкаявся. Просив суд розглядати справу із застосуванням ст. 349 КПК України, оскільки фактичні обставини справи, пред`явлене йому обвинувачення йому зрозуміле, і він їх не оспорює. Також розуміє, що позбавляється права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку, і це його добровільна та істина позиція.

Відповідно до ст. 349 КПК України суд, з урахуванням позиції обвинуваченого, думки прокурора, що не заперечували проти розгляду справи відповідно до ст. 349 КПК України, вважає за недоцільне дослідження тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинувачений розуміє зміст цих обставин, чи є його позиція добровільною і істинною. Судом обвинуваченому роз`яснено, що в цьому випадку він позбавляється права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, про що в справі є розписка обвинуваченого.

Аналізуючи зібрані у справі докази суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлена і доведена, а його умисні дії органами досудового слідства правильно кваліфіковані за ст. 336 КК України, як ухилення від призову за мобілізацією

Обставиною, пом`якшуючою покарання обвинуваченого, суд вважає щиросерде каяття і повне визнання підсудним своєї вини.

Обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, суд, враховуючи характер вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, раніше не судимого, який не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, позитивно характеризується за місцем мешкання, маючого на утриманні неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнав вину, враховуючи пом`якшуючі покарання обставини, з урахування принципу індивідуалізації покарання, вважає, що подальше виправлення і перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства, з призначенням йому покарання з випробуванням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 370, 371 КПК України, суд
з а с у д и в :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, і призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки, поклавши на засудженого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

- п. 2 - не виїжджати за межі України на постійне мешкання без дозволу органу кримінально-виконавчій інспекції;

- п. 3 - повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- п. 4 - періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками процесу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 30 днів з моменту його оголошення.

Суддя ОСОБА_1