Справа № 11-428, 2008 року
Головуючий в 1-й інстанції Воєвідко Я. І.
Категорія: 286 ч.2 КК України
Доповідач Матущак М.С.
У Х В А Л А

І М ' Я М У К Р А Ї Н И

22 липня 2008
року Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого
- судді Ковтуна В.П.,

суддів
Матущака М.С., Лінника П.О.,

прокурора
Сарела В.П.,

захисника
ОСОБА_2,

потерпілих
ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула у
відкритому судовому засіданні справу за апеляціями захисника ОСОБА_2 в
інтересах засудженого ОСОБА_1, потерпілих ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на вирок
Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 19 травня 2008 року.

Цим вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженець м. Старокостянтинова Хмельницької області, житель
АДРЕСА_1, громадянин України, українець, з середньою освітою, неодружений, відповідно до ст.89 КК
України несудимий,

засуджений за ч.2
ст.286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати
транспортними засобами строком на три роки.

Запобіжний захід засудженому залишено попередній - підписку
про невиїзд.

Постановлено стягнути із засудженого ОСОБА_1 4 216,58
грн. судових витрат та на користь:

- Кам'янець-Подільської
міської лікарні № 1 102,60 грн., витрачених на лікування потерпілого ОСОБА_5;

- ОСОБА_3 - 11 121 грн. матеріальної та 80 000 грн. моральної шкоди,

- ОСОБА_6 - 19 246,35
грн. матеріальної та 1 000 грн. моральної шкоди,

- ОСОБА_5 - 1 000 грн.
моральної шкоди,

- Національної
акціонерної страхової компанії „Оранта” в особі Хмельницької обласної дирекції
розмір шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження автомобіля „ЗАЗ-110307” в сумі
9295,76 грн.

Позов ОСОБА_7 до ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Питання про речові докази вирішено згідно ст.81 КПК
України.

За вироком суду 24 вересня 2005
року біля 00 годин 40 хвилин на 296 км автодороги із двостороннім рухом
Житомир-Тереблече ОСОБА_1керував автомобілем „Деу Сенс”, реєстраційний номерний
знак НОМЕР_1, і рухався в напрямку м. Чернівців.

Поблизу с. Колибаївка
Кам'янець-Подільського району Хмельницької області він порушив вимоги п.п.1.2,
1.5, 2.3 (б), 10.1, 11.2, 11.3, 12.1, 12.2, 12.3, 13.1, 14.2 (в) та 14.5 Правил
дорожнього руху України (ПДР), згідно яких для забезпечення безпеки дорожнього
руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою,
рухатись якнайближче до правого краю проїзної частини; перед будь-якою зміною
напрямку переконатися, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим
учасникам руху; у темну пору доби обирати таку швидкість, щоб мати змогу
зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; перед початком обгону
переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати,
вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані.

Усупереч вказаним
вимогам ПДР ОСОБА_1проявив неуважність при виконанні маневру обгону автомобілів
„Ауді-80”, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 та „ЗАЗ
Славута”, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_8, які
рухались в попутному напрямку. Не впевнившись у безпечності виконання цього
маневру та не врахувавши дорожньої обстановки, він у темну пору доби виїхав на
смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем „Форд Скорпіо”,
реєстраційний номерний знак НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_7

Унаслідок зіткнення
автомобіль під керуванням ОСОБА_7 став некерованим, виїхав на зустрічну смуху
руху, де зіткнувся з автомобілями „ЗАЗ Славута” та „Ауді -80”. В останньому
знаходився пасажир ОСОБА_9, якому було спричинено тяжке тілесне ушкодження,
небезпечне для життя в момент заподіяння, яке стало причиною його смерті.

В апеляції захисник ОСОБА_1 в
інтересах засудженого ОСОБА_1 просить вирок суду скасувати, а справу повторно
повернути на додаткове розслідування. Посилається на неповноту та однобічність
додаткового розслідування справи. Вказує, що під час нього не виконано вказівки
апеляційного суду, не проведено незалежні експертизи, не встановлено точне
місце зіткнення автомобілів та хто з водіїв виїхав на зустрічну смугу руху і
допустив зіткнення. Також указує, що смерть ОСОБА_9 настала в результаті
несвоєчасного та некваліфікованого надання медичної допомоги.

Зі змісту апеляції потерпілих
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 убачається, що вони просять переглянути справу та прийняти
справедливе рішення, призначивши комісійну судово-медичну експертизу в
Головному бюро СМЕ України. Уважають, що смерть їх сина ОСОБА_9 настала в
результаті некваліфікованої медичної допомоги у Кам'янець-Подільській міській
лікарні №1.

Прокурор та потерпілий ОСОБА_5 у запереченні на апеляцію захисника ОСОБА_2
та потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_4, уважаючи вирок суду законним і обґрунтованим,
просять їх залишити без зміни, а апеляції - без задоволення. При цьому
посилаються на доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого злочину,
правильність кваліфікації дій засудженого, відповідність призначеного покарання
тяжкості злочину та особі засудженого та безпідставність доводів, викладених у
зазначених апеляціях.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_1 та його
захисника ОСОБА_2, які просили вирок суду скасувати, а справу повернути на
додаткове розслідування, потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтримали свою
апеляційну скаргу, представника ВАТ НАСК „Оранта” Сокур А.В., яка просила вирок
суду залишити без зміни, міркування прокурора про законність і обґрунтованість
вироку, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів не знаходить підстав для їх задоволення.

Висновок суду
про винність ОСОБА_1 у порушенні правил безпеки дорожнього руху за обставин, викладених у вироку, ґрунтується на
зібраних у справі та досліджених у судовому засіданні доказах, відповідає
фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Доводи в
апеляції захисника ОСОБА_10 про відсутність у матеріалах справи достовірних
доказів на підтвердження обвинувачення, неналежну оцінку судом доказів і
необґрунтоване у зв'язку з цим засудження ОСОБА_1 за ч.2 ст.286 КК України,
спростовуються матеріалами справи і є безпідставними.

З
матеріалів досудового і судового слідства видно, що суд повно і всебічно
перевірив зібрані у справі докази та дав їм належну оцінку, в тому числі
показанням засудженого ОСОБА_1, потерпілих та свідків.

Як на
досудовому і судовому слідстві, так і при розгляді справи в апеляційному суді
засуджений ОСОБА_1винним себе не визнав. Стверджував, що керував автомобілем
„Деу Сенс” на своїй смузі руху ближче до осьової лінії з середньою швидкістю
70-90 км/год., жодних автомобілів не обганяв. Коли проїхав с. Колибаївка, то раптово зустрічний автомобіль „Форд” змінив
напрям руху, виїхав на його смугу руху і своєю передньою лівою кутовою частиною
заїхав у переднє ліве крило його автомобіля. Після зіткнення його автомобіль у
результаті пошкодження лівого колеса розвернуло проти годинникової стрілки.
Передньою частиною він виїхав на зустрічну смугу руху, звідки заднім ходом повернувся
на свою смугу руху. У результаті аналогічного пошкодження зустрічний автомобіль
„Форд” також повторно виїхав на його смугу руху, де зіткнувся з автомобілями
„ЗАЗ Славута” та „Ауді”. Під час зіткнення він втрачав свідомість, а
коли отямився, то побачив ушкоджені автомобілі. Уважає, що досудовим слідством не доведено
його вини і не встановлено точного місця зіткнення. При керуванні
автомобілем він не
порушив вимог ПДР, а тому не винен у заподіянні потерпілому тілесних ушкоджень.

Незважаючи
на заперечення ОСОБА_1 своєї вини у порушенні правил безпеки дорожнього руху,
що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9, його вина підтверджується зібраними у
справі доказами.

Потерпілий ОСОБА_11 протягом усього
провадження у справі давав послідовні й незмінні показання щодо обставин
учиненого злочину. Зазначав, що на
автомобілі „Форд” рухався зі швидкістю біля 90 км/год. ближче до правого краю
своєї смуги руху. Із зустрічної смуги руху приблизно за 30 м від нього раптово виїхав автомобіль „Деу Сенс” і лівим переднім боком ударив у аналогічний бік його
автомобіля. Він не встиг зреагувати, щоб
зупинити автомобіль шляхом гальмування або уникнути зіткнення шляхом маневру. У результаті дорожньо-транспортної пригоди (ДТП)
йому затиснуло ноги, а його автомобіль став некерованим - ліве колесо зірвало з
кріплення, а сам автомобіль винесло на зустрічну смугу руху, де лівим боком по
дотичній він зіткнувся з лівим боком зустрічного автомобіля „ЗАЗ Славута”.
Після цього його автомобіль розвернуло поперек осьової смуги руху, де він
задньою частиною зіткнувся з автомобілем „Ауді”, а звідти перевернувся в кювет.

Потерпілі
ОСОБА_8 і ОСОБА_6 показали, що керували відповідно автомобілями "ЗАЗ
Славута" та "Ауді-80" і рухались в напрямку м. Чернівців. При
цьому їх за с. Колибаївкою обігнав автомобіль „Деу Сенс”.

Крім цього, потерпілий ОСОБА_8 ствердив, що після обгону автомобіль „Деу Сенс” смугу руху перед ним не
займав. Приблизно посередині дороги або на зустрічній смузі руху задні вогні
автомобіля „Деу Сенс” зустрілись з вогнями зустрічного автомобіля „Форд” і
останнього боком винесло на його смугу руху, де й сталось зіткнення з лівим
боком його автомобіля.

Потерпілий ОСОБА_6 доповнив, що автомобіль „Деу Сенс”
обігнав його автомобіль зі швидкістю120-130 км/год., рухався посередині
проїзної частини дороги і на свою смугу руху не повертався. Після
цього він побачив, що автомобіль „ЗАЗ Славута” понесло вправо, тому він почав
пригальмовувати. Йому ж назустріч „вилетів” автомобіль "Форд
Скорпіо", який задньою частиною вдарив його автомобіль. Після ДТП пасажир
його автомобіля ОСОБА_9 самостійно вийшов з нього, після чого попутним
транспортом був відправлений у лікарню.

Із показань потерпілого ОСОБА_12, пасажира автомобіля
„ЗАЗ Славута”, випливає, що автомобіль „Деу Сенс” обігнав їх на швидкості 100-110
км/год. При цьому вказаний автомобіль під час обгону повністю
виїхав на зустрічну смугу руху і не встиг перестроїтись на свою смугу руху, де
й зіткнувся з зустрічним автомобілем „Форд Скорпіо”. Унаслідок цього автомобіль
„Форд Скорпіо” винесло на смугу руху їх автомобіля, де лівим боком відбулось
зіткнення, від якого „ЗАЗ Славута” розвернуло.

Об'єктивно
показання потерпілих підтверджуються висновками судової авто-технічної
експертизи № 264А від 13 січня 2006 року (т.2, а.с.49-52) та комплексної транспортно-трасологічної-автотехнічної
експертизи № 07-К від 26 червня 2007 року (т.3, а.с.98-117), з яких видно, що
зіткнення автомобілів „Форд Скорпіо” і „Деу Сенс” відбулось передніми кутовими
лівими частинами автомобілів на смузі руху автомобіля „Форд Скорпіо” попереду
виявлення сліду підтікання рідини від автомобіля „Деу Сенс”. При цьому водій
автомобіля „Форд Скорпіо” ОСОБА_11 з моменту виникнення небезпеки для його руху
не мав технічної можливості шляхом екстреного гальмування запобігти зіткненню з
зустрічним автомобілем „Деу Сенс”, який безпосередньо перед ДТП знаходився в
стані обгону.

Ці
висновки узгоджуються з даними протоколу огляду місця події та схемою до нього,
відповідно до яких зафіксовано слід волочіння від значно деформованого і без
гуми лівого переднього колеса автомобіля „Деу Сенс”, який тягнеться в бік лівої
смуги руху і там же закінчується, та паралельний слід мастила завдовжки 25 м
з-під двигуна цього автомобіля (т.1, а.с.3-4).

Обставини
вчинення засудженим ДТП об'єктивно підтверджуються даними протоколів огляду
автомобіля „Деу Сенс”, в якому виявлено пошкодження у вигляді розбитої лівої
фари та бампера з лівого боку, деформацію лівого переднього крила та лівого
переднього диска (т.1, а.с.49) та автомобіля „Форд Скорпіо”, в якому виявлено сильну
деформацію лівого переднього боку, деформацію лівого середнього боку та повну
деформацію кузова (т.1, а.с.47; т.2, а.с.38-40).

Наведені
докази в їх сукупності спростовують твердження захисника ОСОБА_2 в апеляції про
неповноту та однобічність
додаткового розслідування справи, в ході якого, на його думку, не проведено
незалежні експертизи, не встановлено точне місце зіткнення автомобілів
та не визначено хто з водіїв виїхав на зустрічну смугу руху. Цими ж доказами
суд обгрунтовано визнав технічно неспроможними показання ОСОБА_1 стосовно
механізму вчинення ДТП.

За
висновками судово-медичної експертизи № 198 від 14 листопада 2005 року та
комісійної судово-медичної експертизи № 46 від 30 травня 2007 року, причиною
смерті ОСОБА_9 стала закрита травма грудної клітки, виражена переломами 3-7
ребер грудної клітки зліва по середнє-ключичній лінії, травматичним розривом
лівої легені по задній поверхні в ділянці кореня з ушкодженням тканини, судин
та бронхів легені, травматичним ушкодженням низхідної частини грудного відділу
аорти, масивною гематомою межистіння з подальшим проривом крові в плевральні
порожнини справа та зліва, що призвело до розвитку двобічного гемотораксу та
геморагічного шоку і за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного
ушкодження, що є небезпечним для життя в момент спричинення. Ураховуючи
характер та локалізацію тілесних ушкоджень, у тому числі ушкодження аорти та
лівої легені, при наданні своєчасної кваліфікованої медичної допомоги запобігти
смерті ОСОБА_9 не виявилось можливим. Будь-яких порушень працівниками
Кам'янець-Подільської міської лікарні №1 діючих відомчих документів та
нормативно-правових актів під час перебування ОСОБА_9 на лікуванні не виявлено.

Ці висновки експертиз узгоджуються між собою і спростовують доводи апеляцій
захисника ОСОБА_2 та потерпілих Стасюків про те, що смерть ОСОБА_9 настала в результаті несвоєчасної та некваліфікованої
медичної допомоги у Кам'янець-Подільській міській лікарні №1.

Як установлено, постановою ст. помічника прокурора м. Кам'янця-Подільського
від 06 березня 2006 року за зверненням потерпілого ОСОБА_3 відмовлено в
порушенні кримінальної справи за фактом неналежного виконання професійних
обов'язків медичним працівником за ознаками злочину, передбаченого ст.140 КК
України щодо завідувача хірургічним відділенням Кам'янець-Подільської міської
лікарні №1 ОСОБА_13 за відсутністю в його діях складу злочину.

Обґрунтовуючи свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні
злочину, суд правильно виходив з того, що, рухаючись у темну пору доби,
той зобов'язаний був обрати таку швидкість, щоб мати змогу зупинити
транспортний засіб у межах видимості дороги; перед початком обгону переконатися
в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від
транспортних засобів на достатній для обгону відстані, проте він не виконав
вимог пунктів п.п.1.2, 1.5, 2.3 (б), 10.1, 11.2, 11.3, 12.1, 12.2, 12.3, 13.1,
14.2 (в) та 14.5 Правил дорожнього руху України , що спричинило смерть
потерпілого ОСОБА_9

Відповідно до встановлених у справі
фактичних обставин суд правильно застосував кримінальний закон і кваліфікував
дії ОСОБА_1 за ч.2 ст.286 КК України, оскільки допущені ним порушення правил
безпеки дорожнього руху спричинили смерть потерпілого ОСОБА_9

Покарання засудженому призначено
згідно вимог ст.65 КК України, в тому числі з урахуванням ступеню тяжкості
вчиненого злочину та даних про особу винного. За відсутності обставин, що
пом'якшують покарання, воно є необхідним та достатнім для його виправлення, а
також попередження нових злочинів.

Цивільні позови у справі вирішено у
відповідності з цивільним і кримінально-процесуальним законодавством. Суд навів
у вироку докази на обґрунтування позовних вимог потерпілих та розмір їх
задоволення на відшкодування завданої злочином матеріальної та моральної шкоди.

Отже,
при перевірці справи не виявлено підстав для зміни чи скасування вироку,
передбачених ст.367 КПК України.

На підставі
викладеного та керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Вирок
Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 19 травня 2008 року стосовно
ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляції захисника ОСОБА_2 та потерпілих ОСОБА_3
і ОСОБА_4 - без задоволення.

Головуючий
/підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду
М.С.Матущак