АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №11-cc/796/540/2015 Слідчий суддя 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2015 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 лютого 2015 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 4-го відділу 1-го управління досудового розслідування ГСУ Служби безпеки України ОСОБА_10 , яке погоджене із старшим прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Управління нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , та змінено запобіжний захід із застави на тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі 300 мінімальних заробітних плат, що становить 365400 гривень, щодо

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Обідне Немирівського району Вінницької області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, який працює заступником директора департаменту Державної інспекції сільського господарства України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, та, пославшись на п. 1 ч. 2 ст. 183 КПК України, вказав, що підозрюваний не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави, визначеної ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 16 грудня 2014 року. При цьому слідчий суддя з огляду на врахування конкретних обставин кримінального провадження та обставин, передбачених ст. 178 КПК України, визнав за необхідне змінити ОСОБА_9 запобіжний захід із застави на тримання під вартою, одночасно визначивши підозрюваному, у відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК України, розмір застави, що складає 300 мінімальних заробітних плат, як альтернативу запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою.
Не погоджуючись з таким рішенням, підозрюваний ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_8 подали апеляційні скарги.

Підозрюваний ОСОБА_9 в апеляційній скарзі, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого та визначити йому заставу у розмірі 20 мінімальних заробітних плат, що становить 24360 гривень. На думку апелянта, оскаржувана ухвала не відповідає вимогам ст. 196 КПК України, оскільки в ній не має жодного посилання на обставини, які свідчать про недостатність застосування щодо підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж взяття під варту, для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. При цьому ОСОБА_9 стверджує, що слідчим суддею взагалі не досліджувалося питання щодо можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Також підозрюваний вважає, що під час розгляду клопотання слідчим суддею не було враховано норми ст. ст. 177 179, 183, 184, 194 КПК України та п. «е» ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно яких запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується судом щодо підозрюваного, обвинуваченого при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Крім того, автор апеляції вказує, що органами досудового розслідування не надано жодних доказів на підтвердження того, що на даний час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, і що застосування більш м`якого виду запобіжного заходу не зможе запобігти цим ризикам.

Далі в апеляційній скарзі ОСОБА_9 звертає увагу, що з 16 грудня 2014 року до теперішнього часу пройшло більше двох місяців і він жодного разу не переховувався від органів слідства та суду, щоразу з`являвся на виклик слідчого чи суду, не покидав території України та меж населеного пункту, де проживає, а саме місто Житомир, та де працює місто Київ, а в разі необхідності виїхати за межі вказаних областей повідомляв про це органи слідства як у телефонному режимі, так і письмово. Крім того, апелянт зауважує, що з 2011 року він не працює у Державному департаменті надлишкового майна та земель Міністерства оборони України, не підтримує жодних стосунків із особами, які там працюють або працювали в 2010 2011 роках, що підтверджується показаннями свідків, а це позбавляє його будь-якої можливості знищувати, приховувати або спотворювати речі, які мають істотне значення, та впливати на свідків і потерпілих чи перешкоджати кримінальному провадженню.

Також підозрюваний зазначає, що за період з 16 грудня 2014 року по 18 лютого 2015 року слідством було проведено ряд оперативних дій, допитано відповідних свідків, вилучено необхідні документи та вчинено інші дії, що, на думку апелянта, свідчать про відсутність будь-яких дій та перешкод з його сторони.

Крім того, ОСОБА_9 стверджує, що він не міг виконати вимоги ухвали Шевченківського районного суду міста Києві від 16 грудня 2014 року в частині внесення застави в розмірі 800 мінімальних заробітних плат, оскільки не має таких доходів. При цьому апелянт вказує на порушення слідчим суддею вимог ст. 182 КПК України з огляду на те, що, визначаючи заставу у розмірі 300 мінімальних заробітних плат, не було враховано даних про особу підозрюваного.
Таким чином, як наголошує автор апеляції, з урахуванням тяжкості та обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, його майнового стану, перебування на його утриманні батьків пенсіонерів, того факту, що він має постійне місце проживання та роботу, позитивно характеризується, існують всі підстави вважати, що застава в розмірі 20 мінімальних заробітних плат зможе забезпечити гарантії його належної процесуальної поведінки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України (вказаний в цьому місці розмір 80 мінімальних заробітних плат, як уточнив ОСОБА_9 в засіданні суду апеляційної інстанції, є опискою).

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою визначити ОСОБА_9 заставу в розмірі 60 мінімальних заробітних плат. Зокрема, апелянт вважає безпідставними посилання слідчого судді на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України, оскільки підозра у вчиненні цього злочину ОСОБА_9 не повідомлялася. Також захисник вважає, що повідомлена ОСОБА_9 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, є необґрунтованою. Зокрема, як зазначає автор апеляції, в ході проведення досудового розслідування не встановлено не лише факту, а й мети отримання ОСОБА_9 неправомірної вигоди для себе чи іншої фізичної або юридичної особи.
Крім того, апелянт вважає, що слідчий суддя при визначенні ОСОБА_9 розміру застави, в порушення вимог КПК України, врахував лише обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, та не взяв до уваги інші обставини, передбачені ч. 4 ст. 182 КПК України. При цьому захисник зазначає, що, згідно довідки Державної інспекції сільського господарства України за період з травня 2014 року по січень 2015 року, дохід ОСОБА_9 становить 49670,71 гривень. Таким чином, апелянт стверджує, що визначена підозрюваному застава в розмірі 300 мінімальних заробітних плат, що складає 365400 гривень, є завідомо непомірною для останнього.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_8 вніс уточнення в свою апеляційну скаргу, попросивши зменшити підозрюваному ОСОБА_9 розмір застави до 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та захисників, які підтримали апеляційні скарги і просили їх задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи кожної апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Головного слідчого управління СБ України перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149 від 12 травня 2014 року за підозрою ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.Зокрема, органи досудового слідства вважають встановленим, що ОСОБА_9 , зловживаючи службовим становищем, умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та юридичної особи, використав своє службове становище всупереч інтересам служби, чим спричинив тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам. До Єдиного реєстру досудових розслідувань за цим же номером кримінального провадження було внесено 11 вересня 2014 року дані про вчинення ОСОБА_12 та ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України.

01 грудня 2014 року ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, і будь-яких інших повідомлень про підозру йому до теперішнього часу не повідомлялося, а тому апелянти правильно звернули увагу на помилковість вказівки в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, що ОСОБА_9 є підозрюваним ще й у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України. В даному випадку він є підозрюваним тільки у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, досудове розслідування якого здійснюється у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365-2 КК України.

16 грудня 2014 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва щодо ОСОБА_9 було застосовано запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 800 мінімальних заробітних плати, що становить 917600 гривень.
27 січня 2015 року заступником Генерального прокурора України строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до чотирьох місяців.
17 лютого 2015 року старший слідчий в ОВС 4-го відділу 1-го управління досудового розслідування ГСУ Служби безпеки України ОСОБА_10 , за погодженням із старшим прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Управління нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , звернувся до Шевченківськогорайонного суду міста Києва з клопотанням про зміну ОСОБА_9 запобіжного заходу із застави на тримання під вартою. Це клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших невстановлених співучасників злочину у даному провадженні, а також перешкодити кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, у клопотанні вказано, що 16 грудня 2014 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва щодо ОСОБА_9 було застосовано запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 800 мінімальних заробітних плат, що становить 917600 гривень, яка могла бути внесена підозрюваним, іншою фізичною особою або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Шевченківського районного суду міста Києва не пізніше п`яти днів з дня застосування запобіжного заходу у вигляді застави, однак, як зазначено в клопотанні, станом на 13 лютого 2015 року підозрюваним ОСОБА_9 не були надані документи, які підтверджують факт внесення застави, тобто він не виконав покладеного на нього процесуального обов`язку.
18 лютого 2015 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва дане клопотання старшого слідчого задоволено, а саме змінено ОСОБА_9 запобіжний захід із застави на тримання під вартою, з одночасним визначенням підозрюваному, у відповідності до ч. 3 ст. 183 КПК України, застави в розмірі 300 мінімальних заробітних плат, що становить 365400 гривень.
Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих старшим слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які докладно викладені у клопотанні старшого слідчого.

При цьому слідчий суддя на даному етапі провадження не вирішував ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, а саме не оцінював докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для зміни обмежувального заходу у вигляді застави, який щодо нього був застосований, на тримання під вартою. Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_9 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Перевіряючи доводи клопотання старшого слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками вчиненого кримінального правопорушення, значний суспільний резонанс, викликаний злочинними діями, а також тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_9 у разі визнання його винуватим у вчиненому злочині.

В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_9 ,та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Таким чином, доводи підозрюваного та його захисника щодо незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість зміни запобіжного заходу із застави на тримання під вартою. Не впливає на правильність прийнятого слідчим суддею рішення і помилка слідчого судді, про яку вказано вище, оскільки ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у тяжкому злочині.

Також колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що застава в межах розмірів, зазначених в п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_9 покладених на нього обов`язків, а тому, у відповідності до абз. 2 п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, обґрунтовано визначив йому заставу в розмірі 300 мінімальних заробітних плат, що становить 365400 гривень.

Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_9 процесуальних обов`язків. При цьому слідчий суддя прийняв правильне рішення про необхідність задовольнити клопотання старшого слідчого, врахувавши, що строк дії ухвали слідчого судді не може перевищувати 60 днів.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 176 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 лютого2015 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 4-го відділу 1-го управління досудового розслідування ГСУ Служби безпеки України ОСОБА_10 , погоджене із старшим прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Управління нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , та змінено запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з одночасним визначенням застави у розмірі 300 мінімальних заробітних плат, що становить 365400 гривень, щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без змін, а апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4