У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Синявського
О.Г.,

суддів з
участю прокурора засудженого

Таран Т.С. та
Гриціва М.І., Опанасюка О.В., ОСОБА_1,

розглянувши в судовому засіданні в місті Києві 13 листопада 2007 року
кримінальну справу за касаційним поданням заступника прокурора Чернівецької
області на вирок Шевченківського районного суду міста Чернівців від 07 грудня
2006 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 24 квітня 2007
року щодо ОСОБА_1,

встановила:

вироком Шевченківського районного суду міста Чернівців
від 07 грудня 2006 року, залишеного без зміни апеляційним судом Чернівецької
області від 24 квітня 2007 року,

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця та мешканця Чернівецької області, громадянина України, раніше не
судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 368 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до
позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади,
пов'язані з виконанням функцій представника влади строком на 3 (три) роки, та
на підставі ст. 54 КК України позбавлено спеціального звання капітана міліції.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України
ОСОБА_1 звільнено від відбування цього покарання з випробуванням з іспитовим
строком на 2 (два) роки, та на підставі ст. 76 КК України покладено на нього
обов'язок повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання, роботи чи навчання.

Постановлено стягувати з ОСОБА_1 на користь держави
судові витрати в розмірі 544 (п'ятсот сорок чотири) гривні 80 копійок.

За вироком суду злочин вчинено за таких обставин.

ОСОБА_1, працюючи на посаді слідчого Хотинського
районного відділу внутрішніх справ УМВСУ у Чернівецькій області, з 15 червня
2006 року провадив досудове слідство у кримінальній справі відносно ОСОБА_2 з
приводу хуліганських дій, вчинених ним у присутності своїх знайомих ОСОБА_3 та
ОСОБА_4.

За наслідками розслідування кримінальної справи,
встановивши непричетність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до хуліганських дій ОСОБА_2, ним
була винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи щодо них.

Після цього, використовуючи своє службове становище та
необізнаність ОСОБА_3 та ОСОБА_4. з постановою про відмову в порушенні стосовно
них кримінальної справи, він став вимагати від них хабар у розмірі 300 доларів
США за не притягнення їх до кримінальної відповідальності разом з ОСОБА_2.

25 липня 2006 року близько 12 години 20 хвилин на одній з
вилиць у місті Чернівцях після неодноразових нагадувань ОСОБА_1 отримав від
ОСОБА_3 хабар в розмірі 250 доларів США, що еквівалентно 1262 гривням 50
копійкам, після чого його спіймали на гарячому.

У касаційному поданні та доповненні до нього прокурор
зазначає, що при призначенні покарання ОСОБА_1 не були враховані ступінь
тяжкості вчиненого ним злочину, належність цього діяння до категорії тяжких
злочинів, наслідки злочину, які призвели до дискредитації діяльності одного з
підрозділів органів державної влади, заперечення засудженим своєї вини. Надаючи
перевагу позитивній характеристиці ОСОБА_1 та його несудимості як обставинам,
що істотно знижують ступінь суспільної небезпечності, суд не врахував при
цьому, що за інших обставин він не міг би працювати в органах внутрішніх справ.
Вважає обране покарання явно несправедливим внаслідок м'якості. Також мотивує
тим, що суд внаслідок неправильного застосування кримінального закону звільнив
ОСОБА_1 від відбування з випробуванням як основного, так і додаткового
покарань, що суперечить вимогам ст. 75 КК України.

Просить судові рішення скасувати, а справу направити на
новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку
прокурора Опанасюка О.В. про задоволення касаційного подання з наведених у
ньому підстав, пояснення засудженого ОСОБА_1 про залишення вироку без зміни,
дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційне подання
підлягає частковому задоволенню.

Як видно з матеріалів справи, подія злочину, доведеність
винності ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому вимагання хабара та
правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 368 КК України ґрунтуються на
фактичних обставинах справи, підтверджуються сукупністю наведених у вироку
доказів і не оспорюється в касаційному поданні прокурора.

Призначаючи покарання засудженому, суд відповідно до
вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості
про особу винного та обставини, що впливають на покарання.

Зокрема, суд зважив на невеликий розмір хабара,
обстановку в сім'ї напередодні злочину, зумовлену пошуком кошів на лікування
дитини, молодий вік засудженого, позитивні характеристики з місця проживання та
праці, утримування ним малолітньої дитини. Також було взято до уваги те, що
ОСОБА_1 раніше не судимий.

З урахуванням цих обставин, суд дійшов справедливого
висновку, що виправлення засудженого та попередження нових злочинів можливо
досягти без призначення йому реального покарання, але в умовах постійного
контролю за його поведінкою при звільненні від відбування цього покарання з
випробуванням.

Крім того, зважаючи на те, що інкримінований злочин ОСОБА_1
вчинив з використанням не тільки свого службового становища, але й спеціального
звання капітана міліції, суд першої інстанції також позбавив його цього звання.

Правильно мотивувавши необхідність звільнення засудженого
від відбування покарання, суд у той же час при постановлені цього рішення
неправильно застосував кримінальний закон і всупереч вимогам ст. 75 КК України
зазначив у резолютивній частині вироку про звільнення його від відбування як
основного покарання - позбавлення волі, так й додаткового - позбавлення права
обіймати посади, пов'язані з виконанням функцій представника влади.

Наведене порушення закону не було усунуто під час
розгляду справи апеляційним судом Чернівецької області, ухвалою якого
оскаржений вирок залишено без зміни.

За таких обставин, зважаючи на характер виявленого
порушення закону та можливість його виправлення під час розгляду справи судом
апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що ухвала апеляційного суду
підлягає скасуванню з направленням справи на новий апеляційний розгляд, за
наслідками якого слід прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Тому в цій частині касаційне подання підлягає частковому
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційне подання заступника прокурора Чернівецької
області задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 24
квітня 2007 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий
апеляційний розгляд в той же суд в іншому складі суду.

С у д д і:

Синявський О.Г. Таран
Т.С. Гриців М.І.