У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Паневіна В.О.,

суддів

Кліменко М.Р. і Нікітіна Ю.І.,

за участю прокурора

Матюшевої О.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 20 березня 2007 року
кримінальну справу за касаційним поданням заступника прокурора Донецької
області та касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_2 на вирок Петровського
районного суду м. Донецька від 20 червня 2006 року та ухвалу колегії суддів
судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області від
22 серпня 2006 року щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а :

зазначеним вироком
засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

раніше не судимого,

- за ст. 118 КК України на 2 роки
виправних робіт з утриманням щомісячно в
дохід держави 20% заробітку.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1
25000 грн. на відшкодування моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_2

ОСОБА_1
засуджено за те, що він 12.08.2005 року близько 18 год. 30хв. приїхав разом із
ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 до АДРЕСА_1.
Зайшовши в АДРЕСА_2 вказаного будинку,
він намагався з'ясувати у ОСОБА_6
причини побиття тим ОСОБА_7 Однак
ОСОБА_6, будучи в стані алкогольного сп'яніння і тримаючи в руках металевий
прут, почав висловлюватись нецензурною лайкою та замахнувся на ОСОБА_1 прутом.
Тоді ОСОБА_1, перебуваючи в стані необхідної оборони, наніс ОСОБА_6 два удари
рукою по голові, від яких останній впав на підлогу та випустив з рук металевий
прут. Після того ОСОБА_1, перевищуючи межі необхідної оборони, наніс ОСОБА_6
декілька ударів руками по голові, спричинивши закриту черепно-мозкову травму,
що ускладнилася розвитком набряку головного мозку, в результаті чого ОСОБА_6
помер на місці злочину.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 22 серпня
2006 року вирок Петровського районного суду м. Донецька від 20 червня
2006 року щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

У касаційному поданні заступник прокурора Донецької області стверджує про неправильне
застосування кримінального закону та помилкову кваліфікацію дій ОСОБА_1 за
ст.118 КК України як органами досудового слідства, так і судом. Доводить, що
ОСОБА_1 не перебував у стані необхідної оборони, тоді як ОСОБА_6 в обстановці,
що склалася, мав право захищати своє життя. Вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад
більш тяжкого злочину. З урахуванням допущених по справі істотних порушень
кримінально-процесуального закону, неправильного застосування кримінального
закону, просить судові рішення щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на нове
розслідування.

У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_1 у зв'язку
з неправильною кваліфікацією його дій і м'якістю покарання й направити справу
на нове розслідування. Стверджує, що ОСОБА_1 самоправно проник до житла
потерпілого - її сина та безпідставно умисно побив його, заподіявши тяжкі
тілесні ушкодження, від яких син помер. При цьому ОСОБА_1 у стані необхідної
оборони не перебував, її меж не перевищував, оскільки син на ОСОБА_1 не
нападав, металевого прута не мав.
Вважає, що органи досудового слідства і суди неповно та вибірково
дослідили докази у справі, безпідставно відмовили в задоволенні її клопотання
про направлення справи на додаткове розслідування і неправильно кваліфікували дії ОСОБА_1 за
ст.118 КК України.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
пояснення прокурора на підтримання касаційного подання та касаційної скарги
потерпілої, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного
подання та касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вони підлягають задоволенню з наступних підстав.

Органи досудового слідства, пред'явивши обвинувачення ОСОБА_1 в умисному вбивстві ОСОБА_6 при перевищенні
меж необхідної оборони, не вжили всіх
передбачених законом заходів для повного, всебічного та об'єктивного
розслідування справи, а суд, розглядаючи справу, належним чином не дослідив
усієї сукупності доказів у справі, не дав їм належної оцінки, що вплинуло на правильність прийнятих по справі
судових рішень як про відмову у клопотанні потерпілої про направлення справи на
додаткове розслідування для перевірки наявності в діях ОСОБА_1 складу більш тяжких злочинів, зокрема, передбачених
ч.2 ст. 121 і ч.1 ст. 162 КК України, так
і вироку про засудження ОСОБА_1 за ст. 118 КК України.

Так, на підтвердження
винуватості ОСОБА_1 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_6 з перевищенням меж
необхідної оборони органи досудового слідства і суд послалися на докази протиправної поведінки ОСОБА_6 щодо ОСОБА_7,
яка мала місце 12.08.2005р. у денний час на ринку і в гаражі, однак при цьому не
визначились, яке значення ця поведінка мала для подальших подій, що сталися
через тривалий проміжок часу того ж дня за місцем проживання ОСОБА_6, а також
без урахування того, що, як визнав ОСОБА_7 у своїх показаннях, він не просив
ОСОБА_1 та інших втручатися у ситуацію та розбиратися із ОСОБА_6

Також органи досудового слідства і суд взяли до уваги
показання ОСОБА_1, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, які були компаньйонами ОСОБА_1, і
свідка ОСОБА_3, який був напарником ОСОБА_7, про те, що під час з'ясування 12.08.2005р. о 18 год. 30 хв. причин побиття
ОСОБА_7 ОСОБА_6 останній розмахував
металевим прутом чи палицею.

Однак при цьому органи досудового слідства і суд не врахували інших
доказів, які є у справі; не усунули суперечностей у показаннях зазначених свідків і не з'ясували причини
зміни ними показань після очних ставок із ОСОБА_1, який на початку досудового
слідства подав явку з повинною і визнавав себе винуватим у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а потім змінив свої показання.

Зокрема, без уваги суду залишилися
первинні пояснення ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, з яких видно, що
з метою розібратися з ОСОБА_6 вони ввечері 12.08.2005р. прибули до будинку, де
проживав ОСОБА_6, без дозволу зайшли до його квартири, де потерпілий,
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, спав на ліжку. Потерпілого стягли на підлогу, ОСОБА_1 бив його руками по голові, від чого ОСОБА_6 став
хрипіти. Припинивши свої дії, ОСОБА_1 та інші приводили ОСОБА_6 до свідомості,
а потім поклали його на ліжко, і всі
залишили квартиру. При цьому ніхто не зазначав про напад на них ОСОБА_6 та
наявність у останнього металевого прута чи палиці.

Судом також не враховано, що відповідно до протоколу
огляду місця події, що проводився 13.08.2005 року з 1 год.15 хв. до 2 год.,
обстановка в квартирі порушеною не була,
предмету, схожого на прут, при огляді не
виявлено.

Допитані в суді свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, потерпіла
ОСОБА_2 стверджували, що предметів, схожих на прут, за місцем проживання
ОСОБА_6 ніколи не було, в тому числі й відразу після того, як група чоловіків
поїхали, а сусіди виявили ОСОБА_6
побитим.

Відповідно до висновку додаткової судово-медичної
експертизи, виявлені на трупі ОСОБА_6 тілесні ушкодження, від яких настала його
смерть, могли утворитися від не менше як п'ятикратної дії тупих предметів, але
виключається можливість їх отримання за обставин, зазначених ОСОБА_1 у судовому
засіданні.

Приведені дані в їх сукупності свідчать про те, що органи
досудового слідства і суд, не зважаючи на клопотання потерпілої про
необхідність додаткової перевірки обставин події злочину і кваліфікації дій
ОСОБА_1, без наведення достатніх мотивів визнали, що ОСОБА_1 при заподіянні
ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, які потягли його смерть, діяв у стані необхідної
оборони з перевищенням її меж.

Оскільки ні досудовим слідством, ні судами першої та апеляційної інстанцій
не було надано належної оцінки зібраним доказам та не проведено належної
перевірки обставин, за яких було вчинено проникнення до квартири ОСОБА_6 і
побиття останнього, й ці недоліки досудового слідства не можуть бути усунуті в
судовому засіданні, то судові рішення по справі про засудження ОСОБА_1 за
вчинення злочину, передбаченого ст. 118 КК України, підлягають скасуванню, а справа направленню
на нове розслідування.

Під час нового розслідування
справи необхідно усунути зазначені недоліки, перевірити інші доводи,
викладені у касаційному поданні і
касаційній скарзі потерпілої, та з урахуванням зібраних доказів прийняти законне
та обґрунтоване рішення.

Якщо при проведенні нового розслідуванні буде встановлено, що ОСОБА_1
винний у більш тяжкому злочині, ніж той, за який його було засуджено, то
призначене йому покарання слід вважати м'яким.

Керуючись
ст. 394, 396 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и
л а :

касаційне подання заступника прокурора Донецької області та касаційну
скаргу потерпілої ОСОБА_2 задовольнити.

Вирок Петровського районного суду м. Донецька від 20
червня 2006 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Донецької області від 22 серпня 2006 року щодо
ОСОБА_1 скасувати, а справу
направити на нове розслідування.

Судді:

Паневін В.О. Кліменко
М.Р. Нікітін
Ю.І.