Справа № 750/2278/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/520/2015
Категорія - ч.2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 червня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, які зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0002083, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 22 квітня 2015 року

яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Чернігова, громадянин України, одружений, що працює в ТОВ „ТЕПЛО-БУД на посаді штукатура, раніше неодноразово судимий, востаннє 14.02.2007 Деснянським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187, ст.ст. 70,71 КК України до позбавлення волі строком на 7 років 10 місяців з конфіскацією майна та умовно достроково звільнений 10.02.2014 за ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.01.2014, невідбутий строк покарання становив 2 місяці 13 днів, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 22 квітня 2015 року ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначено покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного ОСОБА_7 новим вироком, було частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.02.2007 у вигляді одного місяця позбавлення волі і остаточно призначено покарання у виді чотирьох років одного місяця позбавлення волі.

Не погоджуючись з рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 квітня 2015 року змінити в частині призначеного покарання та застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання встановивши іспитовий строк.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд не в повний мірі врахував всіх обставин, які пом`якшують відповідальність. Просить врахувати те, що він: повністю визнав свою вину та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, злочин вчинив через тяжке матеріальне становище, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, має матір пенсійного віку, яка хворіє і потребує сторонньої допомоги, постійну реєстрацію та постійне місце проживання, а також постійне місце роботи.

Як встановив суд ОСОБА_7 , 21.03.2014, у період часу з 23:45 - 23:55, перебуваючи біля будинку №53 по вул. Рокосовського, діючи повторно, ривком руки відкрито викрав сумочку вартістю 425 грн., мобільний телефон LG T360 вартістю 777 грн., шкіряні рукавички вартістю 250 грн., гаманець вартістю 250 грн., які належать ОСОБА_9 , чим спричинив шкоду останній на загальну суму 1702 грн.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого його захисника, а також потерпілу, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважає вирок об`єктивним законним та неупередженим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому в вину діяння відповідає зібраним у справі та перевіреним в судовому засіданні доказам є обґрунтованим і ніким не оскаржується.

Як вбачається з матеріалів справи, як під час досудового слідства, так і в ході судового розгляду матеріалів кримінального провадження судом першої, апеляційної інстанції ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

За встановлених у справі фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за частиною 2 статті 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до вимог ст. 65 КК України суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких обвинувачений заволодів майном потерпілої, вартість викраденого, відсутність цивільного позову потерпілої та її думку щодо призначення покарання, особу обвинуваченого його вік, сімейний стан, освіту, стан здоров`я, що він працює, дані про притягнення обвинуваченого до адміністративної та кримінальної відповідальності, що був раніше засуджений за кримінальне правопорушення проти власності, і вчинив нове кримінальне правопорушення у період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Суд першої інстанції врахував обставини справи, на які послався ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі, що і дало змогу суду призначити покарання в мінімальних межах санкції статті, що йому інкримінується.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про застосування щодо нього положень ст. 75 КК України не заслуговують на увагу, оскільки суперечать вимогам кримінального законодавства України.

Відповідно до п.26 Постанови пленуму ВСУ від 24 жовтня 2003 року №7 (зі змінами) „Про практику призначення судами кримінального покарання у разі, коли особа була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81,107 КК України) і в період строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема тоді, коли останнім за часом вироком призначається більш мякий вид покарання.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни вироку суду першої інстанції у зв`язку з суворістю призначеного покарання.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст., ст. 404, 407, ч.2 ст. 376 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4