ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м.
№ 1кп/0202/440/2013
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2013 року Індустріальний
районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді Дружиніна
К.М.

при секретарі - Дьяченко О.І.

за участю прокурора - Ляшенко В.О.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
кримінальне провадження № 0004274 за
обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Запоріжжя, громадянина
України, освіта середня спеціальна, не
одруженого, працюючого, раніше не
судимого, проживаючого по АДРЕСА_1, в
скоєнні кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст. 186 КК України;

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_1, 21 серпня 2013 року
близько 12 години, знаходячись біля
будинку № 27-а по вул. Косіора в м.
Дніпропетровську, побачив потерпілу
ОСОБА_2, яка зайшла до першого під'їзду
зазначеного будинку. Після чого,
обвинувачений ОСОБА_1, маючи умисел,
спрямований на відкрите викрадення
чужого майна, діючи з корисливих
мотивів, зайшов до першого під'їзду
зазначеного будинку, підійшов до
потерпілої ОСОБА_2 та схопив руками її
сумку, яку намагався вирвати з рук
потерпілої. ОСОБА_2 почала чинити опір
діям обвинуваченого. ОСОБА_1 діючи з
корисливих мотивів, умисно,
застосовуючи насильство, яке не є
небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілої, наніс удар кулаком в
область обличчя ОСОБА_2, при цьому
шляхом ривка, відкрито викрав чуже
майно з рук потерпілої ОСОБА_2, а саме
господарську сумку, вартістю 1 гривня 50
копійок, в якій знаходились грошові
кошти в сумі 7 700 гривень, належні
останній, після чого з місця скоєння
злочину зник, спричинивши потерпілій
ОСОБА_2 матеріальну шкоду на загальну
суму 7 701 гривня 50 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_1 свою вину визнав
повністю, суду пояснив, що дійсно 21
серпня 2013 року близько 12 години,
знаходячись біля будинку № 27-а по вул.
Косіора в м. Дніпропетровську, він
побачив потерпілу ОСОБА_2, яку вирішив
пограбувати. Він пройшов за потерпілою
до першого під'їзду зазначеного
будинку, де схопив за сумку та
намагався вирвати її з рук потерпілої.
ОСОБА_2 чинила йому опір, тому він
ударив її кулаком в обличчя та вирвав
її сумку з рук, в якій знаходились
грошові кошти в сумі 7 700 гривень.

Про винність обвинуваченого ОСОБА_1 суд
робить висновок виходячи з наступних
доказів: протоколу огляду місця
вчинення злочину - ділянки місцевості
біля будинку № 27-а по вул. Косіора в м.
Дніпропетровську, в ході якого було
вилучено пластикову бутилу, сліди
папілярних узорів пальців рук (а.п. 15-17);
протоколу пред'явлення особи для
впізнання, в ході якого потерпіла
впізнала обвинуваченого, як особу, що
вчинила відносно неї злочин (а.п.40-43);
висновку експертів № 64/01-205 від 26.11.2013
року, відповідно до якого п'ять слідів
пальців рук, вилучені під час огляду
місця злочину, належать обвинуваченому
ОСОБА_1 (а.п.87-94); протоколу проведення
слідчого експерименту, в ході якого
обвинувачений вказав на дату, місце та
спосіб вчинення злочину (а.п.101-104)

Інші докази, здобуті в ході досудового
слідства не досліджувались в судовому
засіданні, в зв'язку з визначенням
порядку та об'єму дослідження доказів,
передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України,
оскільки свідчення ОСОБА_1
відповідають фактичним обставинам
кримінального провадження та ніким не
заперечуються.

Таким чином, суд дійшов висновку про
доведеність вини обвинуваченого
ОСОБА_1, у відкритому викраденні чужого
майна (грабіж), поєднаному з
насильством, яке не є небезпечним для
життя чи здоров'я потерпілого, тобто у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186
КК України.

При призначенні виду та розміру
покарання, необхідного та достатнього
для виправлення обвинуваченого та
попередження вчинення ним нових
кримінальних правопорушень, суд
враховує ступінь тяжкості скоєного
кримінального правопорушення, яке є
тяжким, дані про особу обвинуваченого,
який раніше не судимий, позитивно
характеризується.

До обставини, що пом'якшує покарання
обвинуваченого, суд відносить повне
визнання своєї вини.

Обставин, які б обтяжували покарання
обвинуваченого судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
виправлення обвинуваченого ОСОБА_1
можливе тільки в умовах ізоляції, при
призначенні покарання у вигляді
позбавлення волі.

Підстав для застосування до
обвинуваченого ст.ст. 69, 75 КК України,
суд не вбачає, оскільки будь-яких
обставин, які б суттєво знижували
тяжкість скоєного кримінального
правопорушення по даному
кримінальному провадженню не
встановлено, а враховуючи не прийняття
заходів щодо відшкодування
спричиненої шкоди потерпілій, у суду не
виникає переконання в тому, що
виправлення обвинуваченого можливе
без реального виконання покарання.

Позов потерпілої ОСОБА_2 про
відшкодування завданої матеріальної
шкоди, суд вважає обґрунтованим, та
таким, що підлягає задоволенню в
повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та
призначити йому покарання у вигляді
чотирьох років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання
відраховувати з 07 листопада 2013 року,
міру запобіжного заходу відносно
ОСОБА_1 залишити без змін у вигляді
тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди сім тисяч сімсот гривень.

На вирок може бути подана апеляція в
судову палату по кримінальним справам
апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом тридцяти днів з дня
його проголошення.

Головуючий:
К.М. Дружинін