Справа № 1-456/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.02.2012 Білоцерківський міськрайонний суд в складі:

головуючий суддя Сливка В. В. ,

при секретарі Святецька Н. В.,

з участю прокурора ___________ЛЕЛЯКА Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, судимого:

1) 18.04.2011 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 185 ч. 1 КК України до 200 годин громадських робіт;

2) 27.09.2011 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст.ст. 185 ч. 2, 190 ч. 2, 70 КК України до 2-х років обмеження волі і на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік, непрацюючого, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч. 3, 185 ч. 2, 190 ч. 2, 186 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, будучи судимим за таємне викрадення чужого майна, 23 квітня 2011 року близько 23 год. 40 хв., зустрівши біля кафе «Вілена», що на вул. Комсомольській у м. Білій Церкві, ОСОБА_2 та переконавшись, що той не збирається йти додому, знаючи, що вхідні двері квартири АДРЕСА_1, в якій мешкає останній, незамкнені, вирішив повторно скоїти крадіжку майна з його квартири.

З цією метою ОСОБА_1, покинувши ОСОБА_2 біля вказаного кафе, пройшов до будинку, в якому той мешкає, таємно від оточуючих проник через незамкнені вхідні двері до квартири останнього і викрав звідти системний блок, марки «Deluxe», вартістю 4000 грн.; монітор, марки «Samsung 940 W», вартістю 1500 грн.; комп'ютерну мишку, вартістю 30 грн.; клавіатуру, вартістю 80 грн., та мобільний телефон, марки «Sony Ericsson k750», вартістю 450 грн., зі стартовим пакетом оператора мобільного зв?язку «Київстар», вартістю 25 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_2 збитків у сумі 6 085 грн..

16 жовтня 2011 року, близько 10 год., ОСОБА_1 під час перебування у квартирі АДРЕСА_2, у якій також знаходився ОСОБА_3, повторно вирішив заволодіти мобільним телефоном останнього.

З цією метою ОСОБА_1, зловживаючи довірою ОСОБА_3, попросив у нього мобільний телефон, нібито для того, щоб комусь зателефонувати, а коли останній, добросовісно помиляючись у його справжніх намірах, передав йому свій мобільний телефон, марки «Самсунг SGH-C140», вартістю 500 грн., вийшов з указаним телефоном з квартири на сходинковий майданчик і, немаючи наміру повертати телефон власнику, зник з місця події, спричинивши потерпілому ОСОБА_3 збитки в сумі 500 грн..

28 жовтня 2011 року, близько 16 год., ОСОБА_1, перебуваючи в гостях у квартирі АДРЕСА_3, належній ОСОБА_4, повторно, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що ОСОБА_4 на деякий час вийшла з кімнати до кухні, викрав з системного блоку, який знаходився в кімнаті, жорсткий диск, марки Western Digital 320 GB, вартістю 600 грн., чим спричинив останній збитки на вказану суму.

28 листопада 2011 року, близько 21 год., ОСОБА_1, зустрівши біля магазину «Маренго», що на вул. Комсомольській у м. Білій Церкві, поряд з будинком № 45, ОСОБА_5, з метою незаконного збагачення за рахунок його майна, повторно, зловживаючи довірою, попросив у останнього мобільний телефон, начебто для того, щоб зателефонувати комусь, а коли ОСОБА_5, добросовісно помиляючись у його справжніх намірах, передав йому свій мобільний телефон, марки «Нокія 5130», вартістю 500 грн., зі стартовим пакетом оператора мобільного зв?язку «Київстар», вартістю 25 грн., грошима в сумі 10 грн. на рахунку, та картою пам'яті об'ємом 1 ГБ, вартістю 70 грн., а сам тим часом пішов до магазину «Маренго», заволодів указаним мобільним телефоном і, немаючи наміру повертати його власнику, покинув місце події, завдавши потерпілому ОСОБА_5 збитків у сумі 605 грн..

29 листопада 2011 року, близько 6 год. 45 хв., ОСОБА_1, побачивши біля буд. № 22, що на вул. Леваневського в м. Білій Церкві, ОСОБА_6, вирішив заволодіти її сумкою.

З цією метою ОСОБА_1 підійшов до ОСОБА_6 і, застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя та здоров?я, різко потягнув за сумку, котру остання тримала в руці, а коли ОСОБА_6, втративши рівновагу, впала на землю, відчувши при цьому короткочасний фізичний біль, відкрито вирвав з її руки шкіряну жіночу сумку, вартістю 130 грн., в якій знаходився мобільний телефон «Nokia Е 371», вартістю 600 грн., з чохлом із шкірозамінника, вартістю 50 грн., зі стартовим пакетом оператора мобільного зв?язку «Діджус», вартістю 25 грн., та грошима в сумі 10 грн. на рахунку: гаманець із шкірозамінника, вартістю 50 грн., в якому знаходились гроші в сумі 100 грн., 5 ключів від квартири, вартістю 30 грн. кожен, загальною вартістю 150 грн., ключ до домофону, вартістю 40 грн.; жіноча косметичка, вартістю 50 грн., губна помада, вартістю 40 грн., та брасматик для вій, вартістю 70 грн., і втік з місця події, завдавши потерпілій збитків у сумі 1315 грн..

Підсудний ОСОБА_1 повністю визнав себе винним у скоєному за всіма, без винятку, епізодами обвинувачення, і в повному обсязі підтвердив встановлені досудовим слідством обставини таємного викрадення 23.04.2011 року, близько 23 год. 40 хв., системного блоку, марки «Deluxe», вартістю 4000 грн.; монітора, марки «Samsung 940 W», вартістю 1500 грн.; комп'ютерної мишки, вартістю 30 грн., клавіатури, вартістю 80 грн., та мобільного телефона «Sony Ericsson k750», вартістю 450 грн., зі стартовим пакетом оператора мобільного зв?язку «Київстар», вартістю 25 грн., з квартири потерпілого ОСОБА_2; заволодіння 16.10.2011 року, близько 10 год., шляхом зловживання довірою, мобільним телефоном «Самсунг SGH-C140», вартістю 500 грн., потерпілого ОСОБА_3; таємного викрадення 28.10.2011 року, близько 16 год., жорсткого диску, марки Western Digital 320 GB, вартістю 600 грн., з квартири потерпілої ОСОБА_4; заволодіння 28.11.2011 року, близько 21 год., шляхом зловживання довірою, мобільним телефоном «Нокіа 5130», вартістю 500 грн., зі стартовим пакетом оператора мобільного зв?язку «Київстар», вартістю 25 грн., грошима в сумі 10 грн. на рахунку, та картою пам'яті об'ємом 1 ГБ, вартістю 70 грн., потерпілого ОСОБА_5, та відкритого, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров?я, викрадення 29.11.2011 року, близько 6 год. 45 хв., шкіряної жіночої сумки, вартістю 130 грн., в якій знаходився мобільний телефон «Nokia» Е 371, вартістю 600 грн., з чохлом із шкірозамінника, вартістю 50 грн., зі стартовим пакетом оператора мобільного зв?язку «Діджус», вартістю 25 грн., та грошима в сумі 10 грн. на рахунку: гаманець із шкірозамінника, вартістю 50 грн., в якому знаходились гроші в сумі 100 грн., 5 ключів від квартири, вартістю 30 грн. кожен, загальною вартістю 150 грн., ключ до домофону, вартістю 40 грн.; жіноча косметичка, вартістю 50 грн., губна помада, вартістю 40 грн., та брасматик для вій, вартістю 70 грн., у потерпілої ОСОБА_6. У вчиненому розкаявся.

Повністю визнавши себе винним у скоєному, в повному обсязі погодившись з предявленим обвинуваченням та заявленими у справі потерпілими цивільними позовами, будучи детально ознайомленим з положеннями ст. 299 КПК України, підсудний від подальшого дослідження зібраних у справі доказів відмовився.

Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненому доведена в судовому засіданні в повному обсязі предявленого обвинувачення, і що дії підсудного вірно кваліфіковані слідством:

- за епізодом таємного викрадення 23.04.2011 року майна з квартири потерпілого ОСОБА_2 - за ч. 3 ст.

185 КК України, як таємне викрадення чужого майна - крадіжка, вчинена повторно, з проникненням у житло;

- за епізодами заволодіння 16.10.2011 року мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_3 і 28.11.2011 року мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_5 - за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою шахрайство, вчинене повторно;

- за епізодом таємного викрадення 28.10.2011 року майна з квартири потерпілої ОСОБА_4 - за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна - крадіжка, вчинена повторно;

- за епізодом відкритого викрадення 29.11.2011 року майна у потерпілої ОСОБА_6 - за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна - грабіж, поєднаний з насильством, що не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілої, вчинений повторно.

Обираючи підсудному покарання суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки скоєних злочинів, помякшуючі та обтяжуючі відповідальність обставини, особу підсудного.

ОСОБА_1 повністю визнав себе винним, щиросердно розкаявся у вчиненому і активно сприяв розкриттю скоєних злочинів.

Наведені обставини суд визнає такими, що помякшують відповідальність підсудного.

За місцем проживання ОСОБА_1 характеризується формально позитивно.

Обставин обтяжуючих відповідальність підсудного судом не встановлено.

Приймаючи до уваги викладене, а також те, що злочин, передбачений ст. 185 ч. 3 КК України, підсудний скоїв під час відбування покарання за вироком суду від 18.04.2011 року, а злочини, передбачені ст.ст. 185 ч. 2, 190 ч. 2, 186 ч. 2 КК України - під час відбування покарання за вироком суду від 27.09.2011 року, суд вважає, що виправлення ОСОБА_1 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

На переконання суду саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення підсудного та попередження нових злочинів.

Оскільки злочин, передбачений ст. 185 ч. 3 КК України, підсудним скоєно до вироку Білоцерківського міськр айонного суду Київської області від 27.09.2011 року, питання про призначення останньому покарання за цей злочин підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 70 ч. 4 КК Ураїни - за сукупністю злочинів. Однак з урахуванням того, що вироком суду від 27.09.2011 року ОСОБА_1 засуджено до 2-х років обмеження волі і на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком 1 рік, а за даний злочин, передбачений ст. 185 ч. 3 КК України, підсудний в даний час засуджується до покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

При цьому, зважаючи на те, що злочини, передбачені ст.ст. 185 ч. 2, 190 ч. 2, 186 ч. 2 КК України ОСОБА_1 скоєно після вироку суду від 27.09.2011 року, під час призначеного останньому іспитового строку, остаточне покарання підсудному підлягає визначенню на підставі ст. 71 ч. 1 КК України за сукупністю вироків.

Підстави для застосування до ОСОБА_1 ст. 71 КК України при призначенні покарання за ст. 185 ч. 3 КК України по відношенню до вироку Білоцерківського міськрайонного суду від 18.04.2011 року відсутні, оскільки призначене вказаним випроком покарання у виді 200 годин громадських робіт підсудний відбув у повному обсязі.

Заявлені у справі потерпілими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 цивільні позови про стягнення з ОСОБА_1, відповідно, 6085 грн. та 300 грн., підсудний визнав повністю.

Суд визнає вказані позови обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Цивільний позов на суму 915 грн., заявлений потерпілою ОСОБА_6, підсудний також визнав у повному обсязі. Тому суд вважає його також обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з урахуванням того, що частково, на суму 180 грн., збитки потерпілій відшкодовано під час досудового слідства шляхом повернення викраденого у неї майна. Стягненню з підсудного на користь ОСОБА_6 підлягає сума 735 грн..

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розгляду не підлягають, оскільки збитки останнім повністю відшкодовані під час досудового слідства шляхом повернення викраденого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324, ч. 1 і ч. 3 ст. 68 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 /трьох/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі.

Всилу ст. 70 ч. 4 КК України вирок щодо ОСОБА_1 в цій частині і вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.09.2011 року виконувати самостійно.

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч. 2, 190 ч. 2 і 186 ч. 2 КК України, та примзначити йому покарання:

- за ст. 185 ч. 2 КК України - 2 /два/ роки позбавлення волі;

- за ст. 190 ч. 2 КК України - 2 /два/ роки позбавлення волі;

- за ст. 186 ч. 2 КК України - 4 /чотири/ роки позбавлення волі.

Всилу ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до відбування ОСОБА_1 вищзначити покарання у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 ч. 1 КК України приєднати частково до призначеного ОСОБА_1 покарання невідбуте покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.09.2011 року в кількості один рік, виходячи з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі, і остаточно до відбування засудженому визначити покарання у виді 4 /чотирьох/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_2 6085 грн., на користь потерпілого ОСОБА_3 300 грн. і на користь потерпілої ОСОБА_6 735 грн. врахунок відшкодування збитків. Всього 7120 грн..

Запобіжний захід засудженому до набрання вироком чинності, залишити попередній тримання під вартою в СІЗО № 13 ДДУ ПВП у м. Києві та області. Строк покарання останньому рахувати від 02.12.2011 року.

Речові докази повернути потерпілим, у котрих вони перебувають на зберіганні: внутрішній жорсткий диск марки Western Digital 320 GB - ОСОБА_4; мобільний телефон марки «Нокія 5130» з флеш-картою об'ємом 1 ГБ та стартовим пакетом мобільного оператора «Київстар» - ОСОБА_5; шкіряну жіночу сумку, чохол до мобільного телефону, гаманець, косметичку, брасматик для вій, помаду для губ і шість ключів - ОСОБА_6.

Кредитний договір № 166-11013909 з ломбарду «Скарбниця» і договір застави № 05632 з ломбарду ПТ «Ломбард Бичков і Шешуков» зберігати в даній кримінальній справі.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом 15 діб.

Суддя: В. В. Сливка