Справа № 488/5660/13-к 19.02.2015 19.02.2015 19.02.2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючої судді: ОСОБА_1 ,
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря: ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000121 за апеляційною скаргою старшого прокурора прокуратури Корабельного району м. Миколаєва ОСОБА_5 , на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02.10.2014 року, відносно
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, українця, раніше не судимого, одружений має малолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ст.185 ч.1, ст.187 ч.2 КК України.
Учасники судового провадження.
прокурор: ОСОБА_7
обвинувачені: ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
потерпілі: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
захисники: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14

___________________________________________________________
Провадження №11-кп/784/15/15 Головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_15
Категорія: ст.187 ч.2, ст. 185 ч.1 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_3
Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 , не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , просить вирок відносно нього скасувати в частини призначеного покарання та постановити новий вирок, яким за ст.187 ч.2 КК України призначити покарання без застосування ст.69 КК України в виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна і, вважаючи його засудженим за ст.185 ч.1 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік та на підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Обвинувачений ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.187 КК України та призначено покарання:
- за ч.1 ст.185 КК України в виді позбавлення волі на строк 1 рік;
- за ч.2 ст.187 КК України з застосуванням ст.69 КК України в виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією належного йому майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією належного йому майна.
Цим же вироком обвинувачений ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ст.187 ч.2 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією належного йому майна.
На підставі ч.4 ст.70 КК України, з урахуванням покарання, призначеного за вироками Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.11.2013 року та Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.01.2014 року за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 3 місяці з конфіскацією належного йому майна.
Обвинувачений ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ст.187ч.2КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців з конфіскацією належного йому майна.
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в рівних частинах судові витрати за проведення експертиз у розмірі 3216 грн.
Вирок відносно обвинуваченого ОСОБА_8 не оскаржено, відносно обвинуваченого ОСОБА_9 вирок не оскаржено прокурором.
Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.
Вважає, що покарання ОСОБА_6 , призначене за ст.187 ч.2 КК України з застосуванням ст.69 КК України, за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості і таким, що не відповідає тяжкості вчиненого злочину і даним про особу обвинуваченого.
Зазначає, що суд, призначивши покарання ОСОБА_6 нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції зазначеної статті, навів дві обставини, які пом`якшують покарання, а саме: часткове визнання вини у вчиненні злочину, передбаченого ст.187 ч.2 КК України, а також наявність на утриманні малолітньої дитини дочки 2011 року народження.

Проте, вважає безпідставним визнання цих обставин пом`якшуючими та такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, оскільки не враховані інші обставини кримінального провадження.

Вказує на вчинення ОСОБА_6 ще одного злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, посередню характеристику за місцем проживання, а також безпідставне врахування його позитивної характеристики, оскільки вона видана за попереднім місцем роботи, де ОСОБА_6 не працює з 2011 року.

Зазначає про неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
07.03.2013 року, точніше встановити не вдалося, ОСОБА_6 керуючись виниклим злочинним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, прибув на під`їзну залізничну колію «Укрбакалія» станції Миколаїв, розташовану біля буд. №1 по вул. Горького в м. Миколаєві, де, реалізуючи свій намір, таємно, шляхом вільного доступу, демонтував та в подальшому викрав 9 металевих підкладок дерев`яних шпал верхньої будови колії вказаної під`їзної залізничної колії, що знаходились на балансі Миколаївської дистанції колії ДП «Одеська Залізниця», загальною вартістю 139 грн. 68 коп., в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, 04.08.2013 року ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , керуючись злочинним наміром, направленим па вчинення розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , вступили між собою у злочинну змову з метою викрадення належного останнім майна.
Реалізуючи попередню домовленість про вчинення розбійного нападу, 05.08.2013 року близько 11 години ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на автомобілі марки «ВАЗ - 2107» д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_16 прибули на вул. Металургів, розташовану в Корабельному районі м. Миколаєва, де в подальшому, попередньо домовившись про зустріч із потерпілими, розподіливши між собою злочині ролі під час вчинення розбійного нападу, стали чекати появи потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на автомобілі марки «ВАЗ 2101» д/н НОМЕР_2 . Приблизно о 14 годині ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , побачивши рух потерпілих на автомобілі по вул. Металургів у бік перехрестя вказаної вулиці з вул. Уральською, з метою реалізації раніше досягнутою злочинною домовленості, на автомобілі марки «ВАЗ - 2107» д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , шляхом створення штучної аварійної ситуації змусили потерпілих зупинити автомобіль марки «ВАЗ 2101» під керуванням ОСОБА_11 в якому, окрім останнього, перебувала також потерпіла ОСОБА_10 . Після зупинки вищезазначеного транспортного засобу обвинувачені, діючи згідно раніше досягнутої домовленості, вибігли з автомобіля марки «ВАЗ 2107» та попрямували до автомобіля потерпілих, при цьому ОСОБА_9 з метою припинення можливого руху потерпілих на автомобілі пробив переднє право колесо автомобіля. ОСОБА_6 зупинившись напроти ОСОБА_17 , який сидів за кермом, направив в його бік раніше заготовлену пневматичну гвинтівку, яку взяв за місцем свого мешкання, а ОСОБА_18 дерев`яною битою почав бити вікна автомобіля потерпілих.
В подальшому ОСОБА_6 , ОСОБА_18 і ОСОБА_9 , погрожуючи застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілих, заволоділи майном належним потерпілій ОСОБА_10 а саме: золотим ланцюжком 585 проби вагою 3 гр. вартістю 1600 грн., золотим кулоном 585 проби у вигляді літери «Т» вагою 1,5 гр. вартістю 200 грн., золотим кільцем 585 проби вагою 2 гр. вартістю 800 грн., золотим кільцем вагою 3 грама вартістю 1500 грн., браслетом з срібла 925 проби вагою 10 гр. вартістю 700 грн., жіночою сумкою вартістю 100 грн., в якій знаходились мобільний телефон марки «Нокіа» з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Лайф» вартістю 250 грн., мобільним телефоном марки «Самсунг» з сім картою оператора мобільного зв`язку «Лайф» вартістю 250 грн., грошовими коштами в сумі 700 грн. та майном належним ОСОБА_11 а саме шкіряною чоловічою курткою вартістю 1200 грн., спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 5400 грн., а потерпілому ОСОБА_11 на суму 1200 грн. та зникли з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги прокурора ОСОБА_5 , заперечення обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_14 , обвинуваченого ОСОБА_8 , пояснення захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора,
вивчивши матеріали кримінального провадження, повторно частково дослідивши на підставі ст.404 ч.3 КПК України обставини, встановлені під час кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд прийшов до таких висновків.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих злочинів за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на доказах, досліджених в судовому засіданні.
Також є правильною кваліфікація дій ОСОБА_6 за ст.185 ч.1, ст.187 ч.2 КК України, що апелянтом не оспорюється.
Щодо призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, то апеляційний суд вважає його явно несправедливим внаслідок м`якості у зв`язку з необґрунтованим застосуванням ст. 69 КК України неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність.
Так, обґрунтовуючи рішення про призначення ОСОБА_6 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст. 187 КК України, суд послався на дані про особу ОСОБА_6 , якій раніше не судимий, характеризується позитивно за місцем попередньої роботи, за місцем проживання - посередньо, а також наявність двох пом`якшуючих покарання обставин, якими у вироку зазначив: часткове визнання вини у вчиненні цього злочину, а також перебування на утриманні малолітньої дитини 2011 року народження і які, на думку суду 1 інстанції істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Проте, апеляційний суд визнає такі висновки суду неправильними з огляду на фактичні обставини тяжкого злочину, вчиненого ОСОБА_6 у співучасті, з розподілом ролей, спосіб і зухвалість його вчинення (зокрема, зупинення автомобілю потерпілих, якій рухався, з використанням іншого автомобілю шляхом штучного створення аварійної ситуації), роль, яку він виконував, керуючи автомобілем нападників та винайшовши заздалегідь гвинтівку для використання під час нападу. Зазначені конкретні обставини справи є істотними та також підлягають врахуванню.

Є обґрунтованими твердження прокурора щодо відсутності двох пом`якшуючих покарання обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, оскільки вину він визнав лише частково.

Інша визнана судом пом`якшуюча покарання обставина наявність на утриманні обвинуваченого ОСОБА_6 малолітньої дитини за своїм характером не є такою, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд визнає неправильним застосування ст.69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_6 за ст.187 ч.2 КК України, що потягло за собою призначення ОСОБА_6 явно несправедливого покарання внаслідок м`якості.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду 1 інстанції у частині призначення покарання - скасуванню на підставі ч.2 ст.409 КПК України у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого, яке є явно несправедливим внаслідок м`якості, з постановленням нового вироку відповідно до п.2 ч.1 ст.420 КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 420, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Корабельного району м. Миколаєва ОСОБА_5 - задовольнити.

Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02.10.2014 року, відносно ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст.187 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією належного йому майна.

Вважати ОСОБА_6 а засудженим за ст.185 ч.1 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією належного йому майна.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_6 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання. Зарахувати в строк відбування покарання строк тримання ОСОБА_6 під вартою з 15 серпня по 26 вересня 2013 року.

В іншій частині вирок суду 1 інстанції відносно ОСОБА_6 залишити без зміни.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскарженим в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуюча

Судді