Справа № 395/613/15-к
Провадження № 1-кп/395/70/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2015 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: прокурора прокуратури Новомиргородського району Кіровоградської області ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника адвоката ОСОБА_4 , секретаря судового засідання ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000025 від 14.01.2015 р., стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Каніж, Новомиргородського району Кіровоградської області, який зареєстрований по АДРЕСА_1 , але проживає без реєстрації по АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою, працює водієм ПП «Агрофірама «Панчеве»», одружений, доглядає за двома особами похилого віку, 1932 р. н. і 1934 р. н., раніше не судимий,

обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Суд визнав доведеним, що 13 січня 2015 року близько 13 години 30 хвилин ОСОБА_7 рухався автомобілем марки «ГАЗ 4301», який згідно свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу належить ПП «Агрофірма «Панчеве»», реєстраційний номер НОМЕР_1 і на момент дорожньо-транспортної пригоди знаходився у технічно-справному та працездатному стані, по вул. Леніна у м. Новомиргороді, Кіровоградської області. Під`їхавши вказаним автомобілем до приміщення колишнього гуртожитку, що розташований по вул. Леніна, 90/1 у м. Новомиргороді, ОСОБА_7 спочатку зупинив транспортний засіб, а потім вирішив розвернути його та став рухатися заднім ходом в напрямку проїзної частини вулиці Леніна. Здійснюючи рух заднім ходом, обвинувачений ОСОБА_7 , ігноруючи вимоги безпеки дорожнього руху, проявив власну необережність та недбалість, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, невірно відреагував на зміну дорожньої ситуації, не виконавши умови п. п. 2.3 «б», 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

п/п б) п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху, водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

п. 10.9. Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Тому ОСОБА_7 вчасно не виявив позаду автомобіля пішохода ОСОБА_8 , яка рухалася по краю проїзної частини дороги перпендикулярно автомобілю в напрямку вул. Котовського м. Новомиргорода, та здійснив наїзд на потерпілу ОСОБА_8 .

В результаті вказаного наїзду ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді: сполученої травми тупої внутрішньочерепної травми у формі струсу головного мозку, гематоми правої лобної та скроневої області голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, більше 6 днів, та тупої травми лівої нижньої кінцівки: розчавленої рани лівої гомілки з дефектом м`яких тканин, з ушкодженням шкіри, підшкірно-жирової клітковини, м`язів, фасцій, судин, гематоми лівої ступні, кровотечі, травматичного шоку важкого ступеня, які відносяться до категорії тяжких, як небезпечних для життя в момент їх спричинення, а також гематоми правої ступні, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_3 потрібно визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину ґрунтуються на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 винність у скоєнні вказаного злочину у ході судового розгляду визнав повністю і пояснив, що справді внаслідок порушення ПДР, з необережності, заподіяв тяжкі тілесні ушкодження потерпілій за наведених обставин.

У подальшому він відшкодував завдану матеріальну і моральну шкоду у добровільному порядку до розгляду справи у суді.

Під час розгляду кримінального провадження суд скористався правом, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Оскільки показання обвинуваченого у суді послідовні, логічні та узгоджуються з обставинами, викладеними в обвинувальному акті, суд визнає їх правдивими.

При призначенні обвинуваченому покарання обставинами, які його пом`якшують, суд визнає: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування завданого збитку (пп. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України).

При призначенні міри покарання обвинуваченому за вчинене, суд враховує характер і ступінь тяжкості вказаного злочину, а також особу ОСОБА_3 , котрий раніше не засуджувався, за місцем роботи і постійного проживання зарекомендував себе позитивно, доглядає за двома особами похилого віку, 1932 р. н. і 1934 р. н.

Враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді позбавлення волі, а також без призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Тому потрібно прийняти рішення про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст. 75 КК України, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції (пп. 3-4 ч. 1 ст. 76 КК України).

Вирішуючи питання про відшкодування матеріальних збитків і моральної шкоди, суд виходить з того, що потерпіла ОСОБА_8 не пред`явила цивільний позов про відшкодування завданої шкоди, бо матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має.

Як вбачається з письмової розписки потерпілої, обвинувачений добровільно відшкодував їй шкоду у сумі 20 тис. грн. до розгляду справи у суді.

Таким чином, передбачених законом підстав для постановлення рішень про майнові стягнення у даному кримінальному провадженні немає.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому з обвинуваченого потрібно стягнути 1.203,30 грн. у зв`язку із залученням експерта.

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого (ч. 1 ст. 331 КПК України).

У даному випадку ні прокурор, ні інші учасники судового розгляду не заявили клопотання про обрання міри запобіжного заходу обвинуваченому до набрання вироком законної сили.

На підставі наведеного, ст. ст. 75-78 КК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись ст. ст. 127-129, 368, 370-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Згідно ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, та визначити іспитовий термін 02 (два) роки.

Відповідно до пп. 3-4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речові докази, після набрання вироком законної сили: автомобіль марки «ГАЗ 4301», який згідно свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу належить ПП «Агрофірма «Панчеве»», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні у вказаного власника, залишити зазначеному володільцеві.

Повністю покласти процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, на обвинуваченого і стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 1.203 (одну тисячу двісті три) гривні 30 коп. на користь держави.

До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 не обирати.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами до апеляційного суду Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий:

суддя ОСОБА_10

Згідно з оригіналом:

суддя ОСОБА_11