Справа №11-1141 2007 року
Головуючий в 1 інстанції
ст.121 ч.1 КК України Панченко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року
листопада 16 дня Колегія судців судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого -
судці Хрипченко Л.Г., суддів: Орлової
Н.Ф., Віщика В.М.,

з участю
прокурора Калька О.С, адвоката ОСОБА_4, засудженого ОСОБА_1, потерпілого
ОСОБА_2

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальну справу за апеляційним
поданням прокурора Новосанжарського району і апеляцією потерпілого ОСОБА_2 на
вирок Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13 вересня 2007
року.

Цим вироком ,-

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженець м. Мурманськ РФ, житель
с.Руденківка Новосанжарського району, Полтавської області, громадянин України,
освіта 7 класів, не одружений, не працюючий, в силу ст.89 КК України вважається
таким, що не має судимості,

засуджений: за ч.1 ст.121 КК України з застосуванням ст.69 КК України
до 3 років позбавлення волі.

Постановлено
стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави в особі фінансового
управління Новосанжарської районної державної адміністрації 611 грн. 70 коп. у відшкодування
витрат на стаціонарне лікування потерпілого.

За вироком суду
ОСОБА_1 визнаний винуватим в інкримінованих йому діях, що вчинені за таких
обставин.

14 червня 2007
року приблизно о 22 год.30 хв. час у дворі власного будинку в с.Руденківка
Новосанжарського району Полтавської області під час спільного вживання спиртних напоїв і виниклої при цьому
сварки ОСОБА_1 наніс
кухонним ножем своєму батькові ОСОБА_3 два удари в живіт, умисно заподіявши
йому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння у

2

вигляді проникаючих колюче-ріжучих поранень передньої
черевної стінки з ушкодженням тонкого та товстого кишечнику із
внутрішньочеревною кровотечею.

В апеляційному
поданні прокурора порушено питання про скасування вироку місцевого суду у
зв'язку з безпідставним, на думку апелянта, застосуванням ст.69 КК України та
призначенням ОСОБА_1 надто м'якого покарання та про постановления нового вироку із
призначенням йому більш суворого покарання.

В апеляції
потерпілого ОСОБА_2 ставиться питання про зміну вироку в частині призначення
покарання та про звільнення засудженого від відбування покарання з
випробуванням на підставі ст.75 КК України. При цьому апелянт стверджує, що він
першим наніс удар ОСОБА_1, ініціювавши сварку і спровокував подальші
неправомірні дії свого сина, до якого він ніяких претензій не має.

Заслухавши
доповідь судді Апеляційного суду, пояснення потерпілого ОСОБА_2 на підтримання
своєї апеляції та із запереченнями проти задоволення апеляційних вимог прокурора,
думку прокурора, який підтримав апеляційне подання та заперечував проти
пом'якшення засудженому покарання, засудженого ОСОБА_1 і в його інтересах
адвоката ОСОБА_4, які підтримали апеляцію потерпілого та заперечували проти
задоволення апеляції прокурора, останнє слово засудженого ОСОБА_1, в якому він просив
звільнити його від відбування покарання з випробуванням, перевіривши матеріали
кримінальної справи і обговоривши наведені апелянтами доводи, колегія суддів
вважає, що апеляція прокурора задоволенню не підлягає, а апеляція потерпілого
ОСОБА_2 підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Винуватість
засудженого ОСОБА_1 у вчиненні
інкримінованих йому дій доведена зібраними у встановленому законом порядку
доказами, які ретельно перевірені в судовому засіданні, докладно наведені у
вироку і сторонами не заперечуються.

Суд всебічно,
повно і об'єктивно дослідив всі обставини справи і дійшов обґрунтованого
висновку про винуватість ОСОБА_1,
дії якого за ч.1 ст.122 КК України судом визначена правильно.

При призначенні
засудженому ОСОБА_1 покарання судом у відповідності до вимог ст.65 КК України
враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, який
характеризується позитивно, обставини, що обтяжують та пом'якшують покарання.

Колегія суддів вважає,
що суд обгрунтовано застосував щодо ОСОБА_1 ст.69 КК України і призначив
покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.1 ст.121 КК
України, зважаючи на декілька обставин, що пом'якшують покарання, а саме : щире
каяття та активне сприяння розкриттю злочину, позитивна характеристика за
місцем проживання.

Колегія суддів
зазначає, що в апеляції прокурора фактично не міститься жодного доводу, чому
апелянт вважає необгрунтованим рішення суду про застосування ст.69 КК України
при призначенні покарання, а тому апеляція прокурора, як неспроможна, не
підлягає до задоволення.

З матеріалів
справи убачається, що поведінка ОСОБА_1 безпосередньо після вчинення злочину
об'єктивно підтверджує його щире каяття, оскільки він негайно викликав швидку
допомогу і вживав всіх заходів по недопущенню тяжких наслідків поранення
батька. При цьому звертає на себе увагу й те, що сам потерпілий ОСОБА_2,
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння не лише в певній мірі спровокував
виникнення сварки та бійки з сином, а й заважав наданню йому своєчасної
медичної допомоги, зникнувши з місця події і був госпіталізований лише
наступного дня завдяки наполегливим діям ОСОБА_1 та його брата. Ці обставини
підтверджуються не

3

тільки потерпілим ОСОБА_2, а й показаннями в судовому засіданні
свідка ОСОБА_5(а.с.109-110).

Колегія суддів
зважає також і на те, що хоча раніше ОСОБА_1 був притягнутий до кримінальної
відповідальності, але за злочин невеликої тяжкості, вчинений з необережності і
ця судимість погашена.

З урахуванням
всіх наведених обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість
виправлення засудженого без відбування покарання, а тому, виходячи із
конкретних обставин справи на підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 може бути
звільнений від відбування покарання з випробуванням.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.362,365, 366 КК України, колегія суддів
Апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
прокурора залишити без задоволення, а апеляцію потерпілого ОСОБА_2
задовольнити.

Вирок суду
змінити. На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_1 звільнити від
відбування призначеного судом покарання у виді 3 років позбавлення волі з
випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов'язків,
передбачених п.п.2,3,4 ст.76 КК України : не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання,
роботи або навчання; періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

В решті вирок
Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13 вересня 2007 року
відносно ОСОБА_1 залишити без змін.

Запобіжний захід
щодо ОСОБА_1 - взяття під варту - скасувати, звільнити ОСОБА_1 з-під варти
негайно із зали суду.