Справа № 526/612/15-к
Провадження № 1-кп/526/58/2015

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2015 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Гадячі кримінальне провадження на підставі угоди зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000060 від 13.02.2015 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Малі Будища Гадяцького району Полтавської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта вища, не працюючого , одруженого, раніше не судимого ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 згідно наказу начальника УМВС України в Полтавській області від 24.05.2013 року №228ос проходив службу на посаді старшого інспектора дозвільної системи Гадяцького РВ УМВС України в Полтавській області у званні капітана міліції. Відповідно до займаної посади та функціональних обов`язків ОСОБА_4 виконував функції представника органу державної влади, тобто є службовою особою.

У грудні 2014 року ОСОБА_4 , використовуючи своє службове становище, вирішив незаконно збагатитися шляхом отримання неправомірної вигоди за надання дозволів на право зберігання та носіння зброї.

Так, приблизно в середині грудня 2014 року, точної дати слідством не встановлено, раніше судимий ОСОБА_6 , у зв`язку з погашенням судимості, звернувся до ОСОБА_4 про видачу йому дозволу на право зберігання та носіння мисливської рушниці.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_6 надати йому неправомірну вигоду у вигляді коштів у сумі 2000 грн. за видачу вказаного дозволу.

05.05.2015 року, близько 12 год., у коридорі будівлі Гадяцького РВ УМВС України в Полтавській області, що знаходиться за адресою: м.Гадяч, вул..Гетьманська,10, старший інспектор дозвільної системи Гадяцького РВ УМВС України в Полтавській області капітан міліції ОСОБА_4 , діючи умисно та з корисливою метою, одержав для себе від ОСОБА_6 частину обумовленої неправомірної вигоди у вигляді коштів у сумі 1000 гривень за вчинення дій з використанням службового становища, спрямованих на надання упродовж двох тижнів дозволу на право зберігання та носіння останнім мисливської рушниці.

Відразу після цього, в приміщенні службового кабінету ОСОБА_4 слідчим прокуратури Полтавської області проведено обшук, в ході якого вилучено предмет неправомірної вигоди.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися в одержанні службовою особою, неправомірної вигоди за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого йому службового становища, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.368 КК України.

В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості , укладену 18 березня 2015 року, між прокурором та обвинуваченим, відповідно до якої ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України.

Сторони узгодили покарання за ч.1 ст.368 КК України, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину у виді штрафу в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн. з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, місцевого самоврядування, а також в правоохоронних органах на строк 3(три) роки.

Наслідки укладання та затвердження даної угоди згідно ст.ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України оговорені сторонами.

У підготовчому судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний, характер обвинувачення та його суть зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди з ним узгоджено та є цілком зрозумілим, виконати взяті на себе відповідно до угоди про визнання винуватості зобов`язання він може виконати реально, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України визнав повністю.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 не заперечувала щодо затвердження угоди про визнання винуватості укладену між обвинуваченим та прокурором вважаючи, що умови угоди не суперечать вимогам кримінально-процесуального закону.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди, дотримані вимоги Кримінально-процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає до затвердження, виходячи з наступного.

Статтею 468 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Частиною четвертою ст. 469 цього Кодексу угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винним, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Пунктом першим ч. 3 ст. 314 КПК України встановлено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду про визнання винуватості, а частиною другою ст. 474 цього Кодексу встановлено, що розгляд щодо угоди проводиться під час підготовчого судового засідання.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє те, що він має право на судовий розгляд під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується, а також має права визначені пунктом першим ч. 4 ст. 474 КПК України та розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, зокрема: про характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та що він цілком розуміє свої права передбачені ч. 4 ст. 474 цього Кодексу.

Вислухавши сторони кримінального провадження, зокрема обвинуваченого , який пояснив, що укладення угоди з його сторони є добровільним, оцінюючи викладені обставини провадження у їх сукупності суд приходить до висновку про те, що укладення угоди сторонами є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Виходячи з наведеного, приймаючи до уваги, що умови даної угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України та КК України, суд приходить до висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно ст. 475 КПК України, у випадку якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснені і йому зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст. 476 КПК України.

Грошові кошти в сумі 2000 грн. повернути власнику ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 314, 370, 373, 374, 469, 472 - 475 КПК України, суд ,-

з а с у д и в:

Угоду про визнання винуватості від 18 березня 2015 року по кримінальному провадженню №0000060 від 13.02.2015 року, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 затвердити.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн. з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади, місцевого самоврядування, а також в правоохоронних органах на строк 3(три) роки.

Грошові кошти в сумі 2000 грн. повернути власнику ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч.4 ст. 394 КПК України:

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Головуюча: ОСОБА_1