БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 361/2408/15-к
Провадження № 1-кп/361/169/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«06» травня 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області
у складі:
головуючого: судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бровари кримінальне провадження № 0000644, по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та мешкає в АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого директором ТОВ «СЕМІ ЛОГІСТІК», м. Київ, вул.. Пирогова, 2/37, раніше не засудженого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України,

в с т а н о в и в:

14 грудня 2015 року, близько 09-15 год. ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Ауді А6», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який перетинав дорогу на регульованому пішохідному переходу, що в м. Бровари, Київської області, вул.. Київська, після чого з місця вчинення ДТП зник.

Усвідомлюючи, що вчинив злочин ОСОБА_6 , маючи намір уникнути кримінальної відповідальності, що злочин відносно нього та його майна вчинений не був, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, 14.12.2014, близько 14 год. умисно звернувся до Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області, що в м. Бровари, по вул.. Кірова, 24, з заявою про незаконне заволодіння невстановленою особою належного йому автомобіля «Ауді А6», д.н.з. НОМЕР_1 , яке мало місце 14.12.2014 по вул.. Ватутіна, 10, м. Києва.

14.12.2014 за результатами розгляду заяви ОСОБА_6 щодо вчинення відносно нього злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом, розпочато досудове розслідування за №0004669.

Цієї ж дати, 14.12.2014, під час допиту ОСОБА_6 як потерпілого в кримінальному провадженні №0004669, який був попереджений про кримінальну відповідальність, відповідно до вимог ст. 384 КК України, такий дав слідчому СВ Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_8 завідомо неправдиві показання щодо незаконного заволодіння належного йому автомобіля. При цьому ОСОБА_6 свідомо знав про те, що ніякого злочину відносно нього не відбулося, оскільки вказаним автомобілем він вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_7 .

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України, визнав, покаявся у вчиненому та суду показав, що 14.12.2014 зранку почувався зле, оскільки був виснажений тривалою роботою без відпочинку. Перебуваючи у такому стані, цієї ж дати в період часу з 10 до 11 год. поїхав власним автомобілем «Ауді А6», д.н.з. НОМЕР_1 за ліками, і залишивши такий на парковці не зміг пригадати, де такий знаходиться. В зв`язку з цим через кілька годин і звернувся до Броварського МВ з заявою про викрадення його автомобіля, хоча в дійсності такого не було. Яким чином було вчинене ДТП за його участі, не пригадує, оскільки незадовільний стан здоров`я не давав йому це зробити. Дійсно, був допитаний слідчим з приводу викрадення його авто, в зв`язку з чим давав такому неправдиві покази. В подальшому, пригадавши події того дня звернувся до Броварського МВ про анулювання його заяви про злочин.

У скоєному розкаюється та просить суд не суворого покарання.

На підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

За наведених обставин суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_6 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України, кваліфіковані правильно.

З врахуванням викладеного ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 383 КК України, як завідомо неправдиве повідомлення слідчому та органу досудового розслідування про вчинення злочину; ч. 1 ст. 384 КК України, як завідомо неправдиві показання потерпілого під час провадження досудового розслідування.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами та доповненнями, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтування та індивідуалізації покарання.

У відповідності до ст. 66 КК України, суд вважає за можливе визнати як обставину, що пом`якшує покарання за скоєне щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують вину обвинуваченого, а ні досудовим розслідуванням, а ні судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, соціальне становище, відсутність даних про перебування його на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога, такого, що раніше не засудженого, який посередньо характеризується за місцем проживання, позитивно за місцем роботи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Суд, детально проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчиненого злочину, його щире каяття, наслідки суспільно небезпечного діяння, зважив на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, прийшов до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним правопорушень буде призначити покарання у виді позбавлення волі, зі звільненням його від відбування покарання та встановлення іспитового строку.

Речові докази по кримінальному провадженню, витрати, пов`язані з залученням експертів відсутні.

Цивільні позови по кримінальному провадженню не заявлялися.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 383 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки; за ч. 1 ст. 384 КК України - у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 70 КК України, визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
У відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України, в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зарахувати покарання, відбуте частково за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2015 року, і остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, з позбавленням його права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання, встановивши іспитовий термін в 2 (два) роки, якщо він протягом встановленого строку не вчинить нового злочину та виконає обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4, ч. 1 ст. 76 КК України, які суд покладає на засудженого після набрання вироком законної сили, а саме:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід засудженому до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази по кримінальному провадженню, витрати, пов`язані з залученням експертів відсутні.

Цивільні позови по кримінальному провадженню не заявлялися.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення вироку.

Головуючий: суддя ОСОБА_1