Справа№ 640/3797/15-к
н/п 1-кп/640/248/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2015 Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника адвоката ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пролетарське Зміївського району Харківської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, має доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 15.06.2010 Зміївським районним судом Харківської області за ч.З ст.185, ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, звільнений від покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовім строком 3 роки, 29.08.2011 Зміївським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, 29.12.2014 звільнений від відбуття покарання на не відбуту частину строку 1 рік 8 місяців 19 днів на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.12.2014,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 222 КК України
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 222 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно здійснив злочин, який йому інкриміновано та зазначено в обвинувальному акті, обставини злочину не спорював, пояснив причини та обставини скоєного.
Пояснив, що дійсно він отримав за гроші підроблену довідку про доходи та 13.01.2015 року, приблизно о14-30 годині в приміщенні Харківського відділення № 32 ТОВ «Компаньйон Фінанс» за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 14, знаючи, що він ніде не працює та немає ніяких офіційно доходів, надав співробітникам даної фінансової установи підроблену довідку про свої доходи № 4 від 08.01.2015, що містить завідомо неправдиву інформацію відносно того, що він начебто працює в Національному фармацевтичному університеті на посаді старшого лаборанту з 01.09.2012 по теперішній час та за шість місяців (з липня 2014 року по грудень 2014 року) йому нарахована заробітна плата. В скоєному розкаюється, просить строго його не наказувати, оскільки гроші потрібні були для дружини та дитини.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглянути справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, показання його є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 222 КК України доведена у повному обсязі.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне дії ОСОБА_4 кваліфікувати за ч.1 ст. 222 КК України, тому що він вчинив умисні дії, які виразилися у наданні завідомо неправдивої інформації кредитору з метою одержання кредиту (шахрайство з фінансовими ресурсами).
Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, пом`якшуючі покарання обставини, дані про його особу.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніш судимий: 15.06.2010 року Зміївським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, звільнений від покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовім строком 3 роки, 29.08.2011 року Зміївським районним судом Харківської області за ч.2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, 29.12.2014 року звільнений від відбуття покарання на не відбуту частину строку 1 рік 8 місяців 19 днів на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.12.2014 року.
Також, встановлено, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, одружений, має на своєму утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працюючий, за місцем проживання характеризується позитивно.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
З урахуванням вищезазначених обставин суд вважає, що по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_4 можливо обрати покарання за ст. 222 ч. 1 КК України у вигляді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті 222 ч.1 КК України, оскільки вважає, що саме таке покарання буде сприяти його виправленню і бути необхідним і достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів.
Крім того, як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_4 вчинив дане правопорушення після його звільнення 29.12.2014 року від відбуття покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 29.08.2011 року за ч.2 ст. 186 КК України у вигляді 5 років 6 місяців на невідбуту частину строку 1 рік 8 місяців 19 днів на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.12.2014 року.
Відповідно до вимог ч.4 ст. 81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 КК України.
За правилами ч.3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Враховуючи вищезазначене та ті обставини, що судом призначається покарання за ч.1 ст. 222 КК України у вигляді штрафу на користь держави, даний вирок підлягає виконанню самостійно.
Також,відповідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року за № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише у тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою підсудного або із зайняттям ним певною діяльністю.
При призначенні покарання суд вважає недоцільним застосовувати до обвинуваченого позбавлення права займати певні посади та займатися певною діяльністю, оскільки ОСОБА_4 на посадах, пов`язаних з матеріальною відповідальністю не перебував та діяльністю, пов`язану з матеріальними ресурсами не займався.
Крім того, з урахуванням, що обвинувачений не працює, має на своєму утриманні малолітню дитину 2014 року народження, суд вважає за можливе відповідно до положень ч. 4 ст. 53 КК України розстрочити виплату призначеного розміру штрафу рівними частинами строком на 10 місяців, встановивши періодичність оплати штрафу першого числа кожного місяця після винесення вироку рівними частинами по 1700 грн.
Також, суд роз`яснює, що у випадку несплати щомісячного чергового платежу штрафу, призначеного вироком, суд замінює несплачену суму штрафу іншим покаранням відповідно до ч.5 ст. 53 КК України.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Суд також вважає за необхідне керуючись ст.ст. 118, 122, 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судово-технічної експертизи, почеркознавчої експертизи у розмірі 491 грн. та 491 грн. відповідно.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд -
Також, суд роз`яснює, що у випадку несплати щомісячного чергового платежу штрафу, призначеного вироком, суд замінює несплачену суму штрафу іншим покаранням відповідно до ч.5 ст. 53 КК України.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили засудженому ОСОБА_4 залишити попередній - особисте зобов`язання.
Речові докази, залучені до матеріалів справи зберігати у справі.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати за проведення судово-технічної та почеркознавчої експертиз у загальному розмірі 982 грн.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1