СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11а - 1/2008 р.
Головуючий у суді І
інстанції Деревінський В.М.
Категорія: ч.2 ст. 364
Доповідач у суді ІІ інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2008 року. Колегія суддів судової
палати у кримінальних
справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі :

головуючого -
судді Зубка К.А.,

суддів Лещенка
Р.М., Ремеза П.М.,

за участю прокурора Чабанюк Т.П.,

розглянула
у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальну справу за
апеляціями засудженого ОСОБА_1. та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_2.
на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 квітня 2003 року,
яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, не судимий

засуджений
за ч. 2 ст. 364 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих
функцій у підприємствах усіх форм
власності.

Позов ПП «Укр-Петроль» до ОСОБА_1.
залишено без розгляду.

ОСОБА_1. визнаний винним у тому, що
вчинив зловживання службовим становищем,
тобто умисне з корисливих мотивів
використання посадовою особою службового
положення всупереч інтересам служби, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним
законом правам та інтересам юридичних осіб, та спричинило тяжкі наслідки, за
таких обставин.

Установчими зборами ТОВ «Нафтогазтермінал», протокол № 1 від 22.11.1999
року, ОСОБА_1. обраний директором
зазначеного товариства і відповідно до п.5.9 його Уставу, являючись посадовою
особою, наділений правом вирішення усіх питань пов'язаних з діяльністю ТОВ «Нафтогазтармінал» від імені товариства, без доручення виконувати усі дії,
тобто здійснювати організаційно-розпорядчі функції.

11.01.2000 р. ОСОБА_1. як директор
ТОВ «Нафтогазтермінал» уклав договір № 011-001-1 із ПП «Укр-Петроль», Волинська
область м.Валодимир-Волинський, щодо надання послуг із зливу, прийому та
зберігання нафтопродуктів. При цьому, згідно пункту 7 розділу 2 зазначеного
договору, ТОВ «Нафтогазтермінал» не мало права розпоряджатися нафтопродуктами,
що передані йому на зберігання, без згоди
власника - ПП «Укр-Петроль». Таким чином, приватне підприємство,
передаючи на зберігання нафтопродукти, визначені лише родовими ознаками,
залишило за собою право власності на
них.

Відповідно до того ж договору ПП «Укр-Петроль» за накладними без номерів
від 20.01.2000 р., 30.01.2000 р., 16.02.2000 р., передало на зберігання, а ТОВ
«Нафтогазтермінал» в особі ОСОБА_1., прийняло бензин марки А-80 у кількості
440, 95 тонн.

Після чого, з метою одержання
матеріальної вигоди у будь-який спосіб, достовірно знаючи, що прибуток
ТОВ «Нафтогазтермінал» розподіляється між його учасниками, а саме ТОВ
«Формула-Петроль» та ТОВ «Нафтогазсервіс», де він являвся співзасновником
останнього з внеском в установчий фонд 234375 карб. (2343 грн. 75 коп.),
ОСОБА_1. вирішив, зловживаючи службовим становищем всупереч інтересам
служби і за рахунок майна ПП
«Укр-Петроль», отримати 50 тонн бензину марки А-80 нібито як прибуток, частина якого належатиме йому
особисто. З цією метою, використовуючи
своє службове становище, і діючи всупереч інтересам служби, порушуючи
охоронювані законом права та інтереси ПП «Укр-Петроль», без відому та дозволу
останнього, вирішив передати ПП «Алеф»
320000 кг. бензину марки А-80, що знаходився на
зберіганні у ТОВ «Нафтогазтермінал» і, з яких 299238 кг., належали ПП
«Укр-Петроль».

Реалізуючі свій злочинний умисел, 24.02.2000 р. ОСОБА_1., як директор ТОВ
«Нафтогазтермінал» уклав угоду з ПП «Алеф» м. Київ, відповідно до умов якого товариство відпускає
ПП «Алеф» бензин марки А-80 у кількості
320000 кг., а останнє зобов'язалось до
1.12.2000 р. повернути бензин тієї ж
марки і у тій же кількості. А також, додатково передати ТОВ
«Нафтогазтермінал» бензин марки А-80 у
кількості 50 000 кг., а усього до повернення 370 000 грн. бензину марки А-80.
Зазначений договір за своєю правовою природою є договором займу, а не товарного
кредиту, тому даний договір мав бути
безкоштовним і передбачена ним
оплата у кількості 50000 кг. бензину
марки А-80, незаконна, оскільки суперечить вимогам ст. 374 ЦК України, 1963
року, і є саме тим корисним мотивом, що
переслідувався засудженим.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, директор ТОВ
«Нафтогазтермінал» ОСОБА_1., будучи
посадовою особою, умисно, використовуючи своє службове становище всупереч
інтересам служби, на порушення пункту 7 розділу 2 договору №
011-001-1 від 11.01.2000 р., без відома та згоди ПП «Укр-Петроль» - власника бензину марки А-80, наказав видати
ПП «Алеф» - 320 тонн бензину марки А-80, що знаходились на
зберіганні в ТОВ «Нафтогазтермінал», з
яких 299 238 кг, на суму 568 852 грн.,
належали ПП «Укр-Петроль». Зазначений
бензин був виданий та вивезений зі складу ТОВ «Нафтогазтермінал»
у період з 25.02.2000 року по 28.02.20000 року.

Згодом, не зважаючи на законні
вимоги ПП «Укр-Петроль» щодо повернення
бензин марки А-80, ОСОБА_1., зловживаючи
службовим становищем всупереч
інтересам служби, не видав належний підприємству
бензин у кількості 299 238 кг., вартістю
568 552 грн., завдавши тим самим
істотну шкоду охоронюваним законам правам та інтересам ПП
«Укр-Петроль» та тяжкі наслідки.

В апеляції

- захисник - адвокат ОСОБА_2.
просить вирок місцевого суду скасувати,
а провадження у справі закрити за відсутністю у діях ОСОБА_1. складу злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК
України, мотивуючи тим, що суд
безпідставно визнав дії останнього злочинними та корисливими,
оскільки він діяв в інтересах очолюваного ним підприємства. Крім того, на думку
захисника, висновки суду щодо корисливого умислу засудженого, який переслідував
мету одержання прибутку, як засновник
ТОВ «Нафтогазсервіс», є передчасними, оскільки
ОСОБА_1. не міг знати результати фінансової діяльності даного підприємства і перспективи одержання ним прибутку. Також
необґрунтованими вважає висновки щодо
незаконності договору товарного
кредиту та стосовно того, що бензин,
який знаходився на зберіганні ТОВ «Нафтогазтермінал» не перейшов у власність
останнього, оскільки це суперечить ст.423 ЦК України, 1963 року. До того ж, вказує на те, що суд не врахував похилий вік засудженого, те
що він страждає на ряд тяжких хронічних захворювань та являється особою, що
прирівнюється до учасника Великою Вітчизняної Війни, призначивши
йому занадто суворе покарання;

- засуджений ОСОБА_1. просить пом'якшити йому покарання, і, враховуючи те,
що він страждає на ряд тяжких
захворювань, призначити покарання не пов'язане з позбавлення волі. Також
зазначив, що вживає заходів щодо
відшкодування завданих злочином збитків.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, про відсутність
підстав для скасування вироку,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів
вважає, що апеляція задоволенню не підлягає за таких обставин.

Доводи захисника - адвоката ОСОБА_2. щодо відсутності у
діях засудженого складу злочину, передбаченого ч.2 ст.364 КК України не можна визнати обґрунтованими, оскільки
вони спростовуються доказами, отриманими як під час досудового слідства, так і
у судовому засіданні.

Так, у першому письмовому пояснені від 7.04.2000 року
ОСОБА_1. зазначив, що ОСОБА_3 запропонував йому оформити товарний кредит,
пояснивши, що має вигідних покупців і
вони разом можуть непогано заробити, скориставшись нафтопродуктами, що
знаходились на зберіганні ТОВ «Нафтогазтермінал». Крім того, він зауважив, що
розуміє те, що не повинен був розпоряджатися не належними йому нафтопродуктами
на свій розсуд, але спокуса покращити своє матеріальне становище одержала гору.

(т.1 а.с. 7-9, т.3 а.с. 87).

До того ж, у поясненнях
від 17.04.2000 р. засуджений на запитання: «З якою метою ви вчинили
вказані дії?», відповів: «спокуса
заробити і покращити становище фірми». На запитання: «Чи були зауваження
від ревізора чи інших посадових осіб ПП
«Укр-Петроль» після проведення
інвентаризації?», відповів: «Були
зауваження, щоб не продавати у борг»

(т. 1 а.с.34-41, т. 3 а.с. 89).

Під час допиту 30.05.2002 року ОСОБА_1. з приводу операції з ПП «Алеф» він пояснив:
«весь прибуток збиралися поділити порівну, тобто половину суми прибутку від
угоди я одержав би особисто на свої потреби. При укладанні угоди я не бажав
нанести шкоду фірмі «Укр-Петроль», а лише керувався своєю вигодою»

(т.1 а.с. 105-108, т.3 а.с. 90).

Допитаний 21.12.2000 року як обвинувачений, у присутності
адвоката на запитання: «Чому дали в
кредит ПП «Алеф» бензин без згоди ПП «Укр-Петроль?», він відповів: «я думав покращити матеріальне
становище фірми, щоб ТОВ «Нафтогазтермінал» отримало прибуток»

(т.2 а.с. 364-374, т.3 а.с. 92).

Із показань ОСОБА_4 та ОСОБА_5. видно, що ПП «Укр-Петроль» згідно договору
передало ТОВ «Нафтогазтермінал» на
зберігання та реалізацію нафтопродукти, реалізацією яких від імені «Укр-Петроль» займався ОСОБА_6.
Наприкінці лютого 2000 року рух нафтопродуктів по ТОВ зменшився, тому у м.
Кіровоград були відряджені ОСОБА_5. та ОСОБА_7., які 25.02.2000 року склали акт
інвентаризації, де ОСОБА_1. своїм підписом підтвердив наявність 302 457
кг. нафтопродуктів. У 20 числах березня
2000 року ОСОБА_5. знову приїздив у м.Кіровоград і дізнався що власник
нафтобази змінився, а нафтопродукти належні
ПП «Укр-Петроль» - бензин А-80 у кількості 299 238 кг. на суму 568 552
грн., відсутні. Дозволу на розпорядження
зазначеним бензином ОСОБА_1. ніхто не давав

(т.1 а.с. 179-180, т.2 а.с. 268).

Окрім того, під час судового засідання засуджений хоча і
не визнав свою вину, але фактично підтвердив, що мав намір отримати прибуток,
за для чого уклав договір з ПП «Алеф», від імені якого виступав ОСОБА_3 щодо передачі 320 т. бензину, який
знаходився на зберіганні ТОВ «Нафтогазтермінал», порушивши тим самим умови договору з ПП «Укр-Петроль», якому належав
бензин.

Згідно договору від 24.02.2000 р. між ТОВ «Нафтогазтермінал» і ПП «Алеф»
останньому відпускається 320 т. бензину
марки А-80, який повинен бути повернутий до 1.12.2000 р. Крім того, ТОВ
«Нафтогазтермінал» додатково має бути
передано 50 т. бензину цієї марки

(т.1 а.с. 14-15).

За таких обставин висновок суду про винність засудженого ОСОБА_1. у
зловживанні службовим становищем, тобто
умисному з корисливих мотивів
використанні посадовою особою службового
положення всупереч інтересам служби, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним
законом правам та інтересам юридичних осіб, що спричинило тяжкі наслідки за
обставин, зазначених у вироку, ґрунтується на сукупності достовірних і
узгоджених між собою доказів, а тому його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 364 КК України.

Призначаючи покарання місцевий суд у повній мірі врахував
ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_1. злочину, розмір завданої ним і не
відшкодованої шкоди, тяжкі наслідки вчиненого, те що у вчиненому засуджений не
розкаявся і вини своєї не визнав, також
судом враховані ті пом'якшуючі обставини, на які посилаються у своїх апеляціях
засуджений та в його інтересах захисник - адвокат ОСОБА_2., а саме похилий вік
ОСОБА_1., та що він страждає на ряд
хронічних захворювань, у зв'язку з чим знаходиться на диспансерному обліку і є
непрацездатним, також являється особою,
що прирівнюється до учасника Великої Вітчизняної Війни, а тому
правильно дійшов висновку
про можливість його виправлення лише
у місцях
позбавлення волі у
призначений строк.

З урахуванням викладеного підстав для
зміни вироку чи пом'якшення
засудженому покарання колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 362, 366 КПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляції засудженого ОСОБА_1. та в його інтересах
захисника-адвоката ОСОБА_2. залишити без
задоволення, а вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 квітня
2003 року стосовно ОСОБА_1- без
зміни.

Судді:
(підпис)

Згідно
з оригіналом суддя

апеляційного
суду

Кіровоградської
області
Зубко К.А.