Справа №1-66/2008 р.
В И Р О К

І
М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2008 року
Полтавський районний суд в складі:

головуючого судді Герасименко
В.М.

при секретарі Омелюженко
Я.С.

з участю прокурора Крилевця
Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м.Полтаві справу за звинуваченням

ОСОБА_1, 1ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця м.Полтави,
освіта середня, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не
працюючого, мешк.: АДРЕСА_1, раніше не судимого,

в скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 15 ч.2, 369 ч.1,
27 ч.4, 366 ч.1 КК України,-

в с т а н о в и в :

Наказом
начальника УДАІ УМВС України в Полтавській області №188 о/с від 30.11.2007 року
Волощенка М.Г. призначено на посаду інспектора Полтавського ВРЕР ДАІ. До
посадових обов”язків якого входить організація і контроль за роботою
екзаменаційної групи. До його повноважень віднесено прийняття рішень про
складання теоретичних іспитів з правил дорожнього руху.

ОСОБА_1 24.01.2008 року достеменно розуміючи, що він
не склав теоретичних іспитів з правил дорожнього руху, який є необхідним для
отримання посвідчення водія, знаючи результати іспиту, діючи з прямим умислом,
усвідомлюючи, що передає незаконну винагороду саме як хабар посадовій особі з
метою успішного складання іспиту з Правил дорожнього руху України, для
отримання посвідчення водія та отримання відмітки про його складання у
екзаменаційному листі, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та
передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, намагався
дати хабара ОСОБА_2 у вигляді грошових коштів у сумі 500 грн.

Однак вказані
кошти ОСОБА_2 не прийняв.

При цьому,
ОСОБА_1 діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний
характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи
їх настання, підбурював ОСОБА_2 до службового
підроблення, тобто до внесення ним до офіційного документу -
екзаменаційного листа про складання іспиту з Правил дорожнього руху, завідомо
неправдивих відомостей про успішне складання іспиту, хоча в дійсності ОСОБА_1
вказаного іспиту не склав.

Допитаний в
судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину в скоєному визнав повністю та
пояснив, що дійсно у вказаний період часу він намагався дати хабара в розмірі
500 грн. інспектору Полтавського ВРЕР ДАІ з метою успішного складання іспиту з
Правил дорожнього руху України, для отримання посвідчення водія та отримання
відмітки про його складання у екзаменаційному листі, окрім того, підбурював
ОСОБА_2 внести до екзаменаційного листа про складання іспиту з Правил
дорожнього руху, відомості про успішне складання іспиту, якого фактично не
склав. Свої дії пояснив тим, що
посвідчення водія йому потрібно було терміново для працевлаштування.

Суд,
переконавшись в тому, що всі учасники судового розгляду правильно розуміють
фактичні обставини по справі, переконавшись у добровільності та істинності їх
позицій, роз”яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права
оспорювати ці фактичні обставини по справі в апеляційному порядку, обмежує судове
слідство по справі допитом підсудного відповідно до ст.299 КПК України.

Дії підсудного
ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ст.ст.15 ч.2, 369 ч.1 КК України як закінчений
замах на давання хабара, окрім того, дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати і за
ст.ст.27 ч.4, 366 ч.1 КК України, як підбурювання службової особи до
підроблення, тобто внесення до офіційного документу завідомо неправдивих
відомостей, складанні та видачі завідомо неправдивого документу.

Обираючи міру
покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного
злочину, особу підсудного, який є раніше не судимим, вину в скоєному визнав
повністю, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, що
пом'якшують покарання підсудному суд визнає його щире каяття в скоєному,
активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин,
що обтяжують покарання підсудному судом
не встановлено.

Приймаючи до
уваги вищенаведене, наявність декількох пом”якшуючих покарання обставин, суд
приходить до висновку, що міру покарання підсудному слід призначити у вигляді
штрафу. Разом з тим, враховуючи наведені вище пом”якшуючі покарання обставини,
відношення підсудного до скоєного, суд приходить до висновку про можливість при
призначенні покарання за ст.369 ч.1 КК України застосувати положення ст.69 КК
України та призначити покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією
даної статті.

Питання
щодо речових доказів слід вирішити
відповідно до ст. 81 КПК України.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст.323,324 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати
винним в скоєнні злочинів, передбачених ст.15 ч.2, 369 ч.1, 27 ч.4, 366 ч.1 КК
України та призначити йому покарання:

- за ст.15 ч.2,
369 ч.1 КК України, з застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі
100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- за ст.27 ч.4,
366 ч.1 КК України - у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

На підставі ч.1
ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим,
остаточно призначити ОСОБА_1 покарання у вигляді штрафу в розмірі 100
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Міру запобіжного
заходу до набрання вироком законної сили ОСОБА_1 залишити без зміни - підписку
про невиїзд.

Речові докази по
справі - екзаменаційний лист №3617, відеозапис прихованої камери в
екзаменаційному кабінеті №5 від 24.01.2008 року - залишити зберігатися при
матеріалах кримінальної справи; грошові кошти в сумі 500 грн., внесених на
депозитний рахунок прокуратури Полтавської області - обернути на користь
держави.

Вирок може бути
оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний
суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя: