У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Верещак В.М.,

суддів

Гошовської Т.В., Мороза М.А.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 19 липня 2007 року кримінальну справу
за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1. на вирок Кам'янського районного
суду Черкаської області від 27 липня
2006 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 16 січня
2007 року.

Зазначеним вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

уродженця АДРЕСА_1 Кам'янського району

Черкаської області, громадянина України,

раніше судимого: 1)
21 жовтня 2002 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 164
КК України на 2 роки позбавлення волі; 2) 10 березня 2006 року за ч. 3 ст. 185,
ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців
позбавлення волі,

засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України на 8 років позбавлення волі, а на
підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів до призначеного
покарання частково приєднано покарання за вироком Олександрійського районного
суду Кіровоградської області від 10 березня 2006 року і остаточно визначено 8
років 6 місяців позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1., ОСОБА_2 та ОСОБА_3. солідарно на користь
потерпілої ОСОБА_4. на відшкодування матеріальної шкоди - 1 000 грн. та
моральної шкоди - 2 000 грн.; судові витрати на користь держави у розмірі 70
грн. 62 коп.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 16 січня 2007 року цей
вирок залишено без зміни.

Цим же вироком засуджені ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_5
судові рішення щодо яких не оскаржені.

ОСОБА_1. засуджено за те, що він 11 жовтня 2005 року приблизно о
16-ій год., перебуваючи у будинку № АДРЕСА_2 у м. Кам'янка Черкаської області,
що належав ОСОБА_6, разом з ОСОБА_3. і ОСОБА_2, у стані алкогольного сп'яніння,
за попередньою змовою групою осіб, з метою з'ясування особистих стосунків із
ОСОБА_7, які виникли на ґрунті неприязних стосунків до останнього, збили його з
ніг, після чого умисно завдали удари у різні частини тіла, спричинивши
останньому тілесні ушкодження за таких обставин.

Так, у зазначеному вище місці та у вказаний час ОСОБА_2. умисно завдав
декілька ударів кулаком в обличчя та голову ОСОБА_7. У цей же час ОСОБА_3. і
ОСОБА_1. також умисно завдали по декілька ударів кулаками в обличчя та голову
потерпілому. Від отриманих ударів потерпілий упав на підлогу. Після цього
ОСОБА_2., ОСОБА_3. та ОСОБА_1. умисно завдали ОСОБА_7., який лежав на підлозі,
удари ногами в обличчя, голову, в область грудей, живота, спини. Кожен із них
завдав близько десяти ударів ногами потерпілому, спричинивши йому тяжкі тілесні
ушкодження від яких останній помер 20 жовтня 2005 року.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1. стверджує, що злочин, за який його засуджено, він не вчиняв,
що він не бив потерпілого, а навпаки захищав його. Зазначає, що у справі допущені
істотні порушення кримінально-процесуального закону, зокрема, порушення його права
на захист під час досудового слідства. Вказує на однобічність і неповноту досудового
слідства, зокрема, що органи досудового слідства недоцільно дослідили його показання,
які він не змінював. Вважає також, що його винність у вчинені злочину не доведена.

Як випливає зі змісту касаційної скарги, у ній порушується питання про
скасування постановлених щодо ОСОБА_1. судових рішень та направлення справи на
додаткове розслідування.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Висновок про доведеність винності ОСОБА_1. у вчиненні зазначених злочинних
дій суд обґрунтував дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема
показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, поясненнями засуджених
ОСОБА_2 і ОСОБА_3., які вони давали як на досудовому слідстві, так і під час
судового засідання, даними протоколів відтворення обстановки та обставин події,
протоколів очних ставок, висновком судово-медичної експертизи.

ОСОБА_1. у своїх показаннях твердив, що він не вчиняв насильницьких дій
щодо потерпілого ОСОБА_7, а навпаки захищав його від протиправних дій з боку
ОСОБА_2 і ОСОБА_3.

Однак ці показання спростовуються показаннями свідка ОСОБА_6 про те, що 11
жовтня 2005 року у нього вдома перебували ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_8, а також
ОСОБА_1., з якими він вживав спиртні напої. ОСОБА_2. запропонував ОСОБА_1. та
ОСОБА_3. піти з ним до нього додому по горілку, а коли вони повернулися, то
разом з ними був і ОСОБА_7. Під час з'ясування особистих стосунків із ОСОБА_7
ОСОБА_2. завдав йому декілька ударів кулаком в обличчя, після чого ОСОБА_7.
завдали удари і ОСОБА_1. з
ОСОБА_3., від чого ОСОБА_7. впав на підлогу і його почали бити ногами у різні
частини тіла ОСОБА_2., ОСОБА_3. та
ОСОБА_1. Побиття тривало приблизно хвилин десять (т. 1 а. с. 130 зв. т.
2 а. с. 136).

Свідок ОСОБА_8 у своїх показаннях
пояснила, що вона не бачила хто перший почав бити ОСОБА_7, але спочатку бив
ОСОБА_2., а потім ОСОБА_1. і ОСОБА_3. ( т. 2 а. с. 132 зв.)

ОСОБА_3. у своїх показаннях
підтвердив той факт, що ОСОБА_1. задавав потерпілому ОСОБА_7. удари руками і
ногами у різні частини тіла (т. 1
а. с. 262 зв., 271 зв., 279 зв, т. 2 а. с. 130).

Висновком судово-медичної експертизи
було встановлено, що потерпілому ОСОБА_7. були спричинені тяжкі тілесні
ушкодження в строк, який відповідає зазначеним подіям (т. 1 а. с. 174-175).

Винність ОСОБА_1. також
підтверджується даними протоколу очної ставки між ОСОБА_1. і ОСОБА_3., в ході
якої останній підтвердив свої показання,
протоколу очної ставки між ОСОБА_1. і ОСОБА_2, в ході якої останній підтвердив,
що ОСОБА_1. завдавав потерпілому ОСОБА_7. удари ногами і руками в область
голови (т. 1 а. с. 153-155).

За таких обставин вважати, що в діях ОСОБА_1. відсутній склад злочину,
передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, немає підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що слідчими органами і судом досліджені
всі обставини, з'ясування яких могло мати істотне значення для правильного
вирішення справи. Проявів упередженості щодо ОСОБА_1. як під час досудового слідства,
так і під час судового розгляду справи
перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Зазначені доводи засудженого перевірялися і судом апеляційної інстанції та
були визнані безпідставними. Свій висновок апеляційний суд переконливо
мотивував в ухвалі і вважати його необґрунтованим чи сумнівним немає підстав.

Посилання у касаційній скарзі ОСОБА_1. на те, що під час розгляду справи
було порушено його право на захист є безпідставними та спростовуються
матеріалами справи, із яких убачається, що ОСОБА_1. під час досудового слідства
в установленому законом порядку роз'яснювалося право на захист, у тому числі й
право мати захисника, від участі якого останній неодноразово відмовлявся (т. 1 а. с. 241, 247, 251, 283, т. 2 а. с.
40).

Перевіркою матеріалів справи не виявлено істотних порушень
кримінально-процесуального закону, які б могли вплинути на правильність
висновків судів першої та апеляційної інстанції.

Підстав, передбачених ст. 398 КПК України, для призначення справи щодо
ОСОБА_1. до касаційного розгляду з повідомленням зазначених у ст. 384 КПК
України осіб не вбачається.

Що ж стосується клопотання засудженого про виклик його у судове засідання,
то за змістом ст. 391 КПК України клопотання засудженого, який утримується під
вартою, про виклик його для дачі пояснень при касаційній перевірці судових
рішень, є обов'язковим для суду касаційної інстанції лише у випадках,
передбачених ч. 1 ст. 383 КПК
України, а не ч. 2 цього закону, як у даній справі.

Виходячи із наведеного та керуючись статтями
394, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1. відмовити.

С У Д Д І:

Гошовська Т.В. Верещак В.М. Мороз М.А.