АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 11-кп/781/491/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.06.2015 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні, в м. Кіровограді матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , поданою на вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Поляхове Теофіпольського району Хмельницької області, українця, громадянина України, із повною середньою освітою, такого, який не працює, не одруженого, судимого:

· 12.11.2010 року вироком Дунаївського районного суду Хмельницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, звільнений по відбуттю строку покарання;

· 09.01.2014 року вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців;

· 05.02.2014 року вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців;

· 18.02.2014 року вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки дев`ять місяців;

· 24.03.2014 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки;

· 23.09.2014 року вироком Мукачівського районного суду за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки три місяці,

визнано винуватим та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки п`ять місяців; на підставі ч. 4 ст. 71 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання частини невідбутого покарання, призначеного попереднім вироком, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), повторно, поєднаного із проникненням у житло.

Кримінальне правопорушення вчинене при наступних обставинах.

ОСОБА_8 , 11 серпня 2013 року, у період часу з 09 години 00 хвилин до 12 години 00 хвилин, проходячи повз домоволодіння АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_9 , з корисливого мотиву та з метою особистого збагачення, при раптово виниклому умислі таємного викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю господаря, зайшов у двір вказаного домоволодіння через незачинену хвіртку.

Після чого, ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, за допомогою металевої монтажниці, що її знайшов у приміщенні незачиненого гаражу, розташованого на території домоволодіння ОСОБА_9 , віджав вільну частину вікна метало пластикової конструкції, і через отвір, що утворився, проник до будинку.

У кухні будинку, у комоді, ОСОБА_8 виявив гаманець із грошовими коштами в сумі 1 500 гривень, 255 доларів США, 20 ЄВРО.

Вказаними грошовими коштами ОСОБА_8 заволодів, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, полишивши територію будинку у той самий спосіб, у який проник.

У подальшому, викраденими грошовими коштами ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд, своїми діями спричинив потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду у загальному розмірі 3 751 гривня 80 копійок.

У апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, порушенням вимог кримінального процесуального закону, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки п`ять місяців, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Мукачівського районного суду від 23 вересня 2014 року, та визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. Також, прокурор просить вироком суду апеляційної інстанції покласти на ОСОБА_8 витрати за проведення судово-дактилоскопічних експертиз № № 499, 115 у розмірі 784 гривні 32 копійки.

В обґрунтування своїх вимог наводить наступні доводи.

ОСОБА_8 останній раз засуджений вироком Мукачівського районного суду від 23.09.2014 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки три місяці.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, - таємне викрадення майна ОСОБА_9 , ОСОБА_8 вчинене 11 серпня 2013 року, до постановлення 23 вересня 2014 року Мукачівським районним судом вироку.

Тож, суд першої інстанції, ухвалюючи обвинувальний вирок стосовно ОСОБА_8 , безпідставно застосував при призначенні покарання останньому положення ч. 4 ст. 71 КК України, що визначають порядок призначення покарання за сукупністю вироків.

Крім того, судом першої інстанції порушено вимоги ст. 374 КПК України, а саме не вирішено питання щодо процесуальних витрат при ухваленні обвинувального вироку на залучення експерта, розмір яких по даному кримінальному провадженні складає 784 гривні 32 копійки.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який повністю підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки п`ять місяців, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Мукачівського районного суду від 23 вересня 2014 року, та визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, покласти на ОСОБА_8 витрати за проведення судово-дактилоскопічних експертиз № № 499, 115 у розмірі 784 гривні 32 копійки, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відтак, зважаючи на те, що доведеність винуватості та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 ніким із учасників судового провадження, у тому числі самим обвинуваченим не оспорюється, колегія суддів не надає юридичної оцінки доказам по кримінальному провадженню, що їх у повному обсязі оцінено та досліджено у сукупності судом першої інстанції під час судового розгляду, та вважає вину ОСОБА_8 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), повторно, поєднаного із проникненням у житло - доведеною, а кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 185 КК України правильною.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції правильно, відповідно до ст. 65 КК України, врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжких, особу винуватого, який позитивно характеризується по місцю ув`язнення, раніше судимий, не працює, не має постійного місця проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, відсутність обставини, які пом`якшують покарання, та обставин, які обтяжують покарання, та прийшов до обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 лише за умови його ізоляції від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі, у межах санкції частини статті обвинувачення, яке у даному випадку буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, і відповідатиме меті покарання.

Разом із тим, є слушними доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, при призначенні ОСОБА_8 покарання.

Як убачається із оскаржуваного вироку суду першої інстанції, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання помилково застосував положення ч. 4 ст. 71 КК України, зазначивши у резолютивній частині вироку про визначення ОСОБА_8 остаточного покарання, на підставі ч. 4 ст. 71 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання до призначеного даним вироком покарання покарання, призначеного вироком Мукачівського районного суду від 23 вересня 2014 року (аркуш провадження 109).

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченим в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 Кримінального кодексу України.

Кримінальне правопорушення у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 вчинено 11 серпня 2013 року, вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області стосовно ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України, по іншому кримінальному провадженні, ухвалений 23 вересня 2014 року.

Зважаючи на викладене, ОСОБА_8 має бути призначене покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, і судом першої інстанції помилково застосовано при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 положення ч. 4 ст. 71 КК України.

Є також обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора відносно того, що, при ухваленні обвинувального вироку стосовно ОСОБА_8 , судом першої інстанції не прийнято рішення про відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначаються: у разі визнання особи винуватою, зокрема, - рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, по даному кримінальному провадженні залучено експертів для проведення судово-дактилоскопічних експертиз.

Згідно із довідками про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні, загалом витрати на проведення експертиз складають 784 гривні 32 копійки, з них: проведення судово-дактилоскопічної експертизи 01 вересня 2013 року (висновок № 499) 391 гривня 20 копійок; проведення судово-дактилоскопічної експертизи 20 березня 2014 року (висновок № 115) 393 гривні 12 копійок (том 1 аркуші провадження 24, 35).

При цьому, як убачається із оскаржуваного вироку суду першої інстанції, суд у резолютивній частині вироку не зазначив рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Відтак, колегія суддів вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта по даному кримінальному провадженні.

Тому, зважаючи на викладене, колегія суддів вважає необхідним змінити оскаржуваний вирок суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_8 покарання, застосувавши положення ч. 4 ст. 70 КК України, призначивши обвинуваченому покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного оскаржуваним вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2015 року, невідбутої частини покарання, призначеного вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 вересня 2014 року.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним прийняти рішення щодо процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів по даному кримінальному провадженні, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 413, 419, 424 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2015 року стосовно ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України змінити у частині призначення покарання.

ОСОБА_8 вважати засудженим за:

ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки п`ять місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК, за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2015 року, невідбутої частини покарання, призначеного вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 вересня 2014 року. - визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 784 гривні 32 копійки, пов`язані із залученням експертів по кримінальному провадженні.

В іншій частині вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_8 - у той же строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3