Дата документу Справа № 326/2336/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/282/15
Єдиний унікальний № 326/2336/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 304 ч. 2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000151 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у провадженні, на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 грудня 2014 року, якою

обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Приморська Запорізької області, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_8 , 2003 року народження, працюючого директором ПСП Альянс-агро, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 304 КК України, повернуто прокурору, як такий що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Як зазначено у оскаржуваній ухвалі, до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 304 КК України згідно до якого ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 21.02.2013 року приблизно о 13 - 20 годині, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , з метою використання малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є його сином, у скоєнні ним кримінального правопорушення, а саме заподіяння тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_9 , 2003 року народження, та втягнення його у злочинну діяльність, достовірно знаючи, що ОСОБА_10 не досяг чотирнадцятирічного віку, умисно, спокушаючи його своїми діями до заподіяння тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що виразилось у розпалюванні почуття помсти ОСОБА_10 до ОСОБА_9 через неприязні відносин що склалися між ними, чим викликав у ОСОБА_10 рішучість до вчинення кримінального правопорушення, яка виразилась у заподіяння ОСОБА_9 легких тілесних ушкоджень, тим самим втягнув малолітнього ОСОБА_10 у злочинну діяльність. Таким чином, ОСОБА_7 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 304 КК України, тобто втягнення малолітньої особи батьком у злочинну діяльність.

Крім того, ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Під час підготовчого судового засідання судом встановлено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, внаслідок чого він був повернутий прокурору.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у провадженні, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, зазначає, що у обвинувальному акті розкрито об`єктивну та суб`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 304 КК України, оскільки слідчим вказано обов`язкові складові цього правопорушення, а саме: місце, час, спосіб вчинення злочину, психологічне ставлення обвинуваченого до своїх дій та наслідки від протиправної повідки останнього. Крім того, вказує, що під час попереднього розгляду провадження, за наслідками якого було ухвалено вирок, суд будь - яких порушень КПК України під час складання обвинувального акту не угледів, а тому просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити обвинувальний акт у кримінальному провадженні до того ж суду для розгляду у новому підготовчому судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу; обвинуваченого, який також заперечував проти скарги; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора, який брав участь у провадженні, задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Мотивуючи своє рішення про повернення прокурору обвинувального акту суд зазначив, що з огляду на формулювання обвинувачення пред`явленого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 304 КК України зазначений обвинувальний акт відносно обвинуваченого, в цій частині складено з порушеннями вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки стороною обвинувачення: не розкрито суб`єктивну і об`єктивну сторону діяння обвинуваченого із зазначенням конкретних форм і способів втягнення малолітнього ОСОБА_10 у злочинну діяльність та роль у цьому ОСОБА_7 , в чому конкретно виразилось зазначене обвинувачення розпалювання почуття помсти; які конкретно дії ОСОБА_7 пов`язані з безпосереднім впливом на малолітнього ОСОБА_10 , викликали у останнього рішучість взяти участь в скоєнні злочину; чи існує причинний зв`язок між діями ОСОБА_7 і виникненням у ОСОБА_10 бажання вчинити протиправні дії.

На ці недоліки в свою чергу звернув увагу і суд апеляційної інстанції в ухвалі від 14.10.2014 року, скасовуючи попередній вирок у вказаному провадженні.

У відповідності до вимого ч. 3 ст. 415 КПК України висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції правильно встановлені порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки стороною обвинувачення: не розкрито суб`єктивну і об`єктивну сторону діяння обвинуваченого із зазначенням конкретних форм і способів втягнення малолітнього ОСОБА_10 у злочинну діяльність та роль у цьому ОСОБА_7 , в чому конкретно виразилось зазначене обвинуваченням розпалювання почуття помсти; які конкретно дії ОСОБА_7 пов`язані з безпосереднім впливом на малолітнього ОСОБА_10 , викликали у останнього рішучість взяти участь в скоєнні злочину; чи існує причинний зв`язок між діями ОСОБА_7 і виникненням у ОСОБА_10 бажання вчинити протиправні дії, і оскільки відсутність вищезазначеного носить правову невизначеність обвинувачення щодо захисту, такий акт містить неконкретність обвинувачення, а тому не відповідає вимогам закону, що порушує права обвинуваченого на захист, внаслідок чого ухвала суду першої інстанції є законною, а апеляційна скарга, по доводах зазначених у ній, не підлягає задоволенню.

Висновки суду першої інстанції щодо невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та необхідність у зв`язку з цим повернення обвинувального акту прокурору, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, є очевидними і не викликають будь-яких сумнівів.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 грудня 2014 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 304 КК України, повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4