АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
представника власника майна ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 липня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого ВР ДТП СУ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_8 , погоджене старшим прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_9 та накладено арешт на автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер Німеччини SI.S1057, що належить ТОВ «ФРІТЦ ШЕФЕР ГмбХ», що знаходиться за адресою: м. Нойнкірхен, вул. Фрітц-Шефер-Штрасе, 20, Німеччина.
В ухвалі слідчий суддя вказав, що автомобіль відповідає критеріям ч.2 ст. 167 КПК України, оскільки може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, або зберіг на собі його сліди, може мати суттєве значення для встановлення істини у даному кримінальному провадженні, швидкого, повного та неупередженого розслідування, встановлення та притягнення винних до відповідальності, враховуючи що автомобіль може бути використаний як доказ, а його повернення призведе до знищення інформації, яка має значення для кримінального провадження, та прийшов до висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль підлягає задоволенню.
Захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на автомобіль. Ухвалу слідчого судді вважає незаконною та необґрунтованою. Апелянт стверджує, що арешт може бути накладено лише на майно підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану діями підозрюваного або обвинуваченого. Як стверджує захисник, ОСОБА_7 не є ні підозрюваним ні обвинуваченим, та не має ніякого відношення до даного кримінального провадження. Посилається на те, що арешт майна можливий лише щодо тимчасово вилученого майна відповідно до вимого ст. 167 КПК України, однак сторона захисту стверджує, що слідчим суддею залишено поза увагою той факт, що на час розгляду клопотання автомобіль не був вилучений слідчим, його місце знаходження не було встановлено, як і його стан та наявність на ньому слідів злочину.
Заслухавши доповідь судді, доводи апелянта, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Розглядаючи клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя встановив, що у провадженні ГУ МВС України в Київській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000144 від 17 травня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
Досудовим слідством встановлено, що 17 травня 2014 року, близько 11 год. 50 хв. на 46 км + 121 м. автодороги «Київ-Чоп», щона території с. Копилів Макарівського району Київської області, водій автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер Німеччини SI.S1057, ОСОБА_7 , рухаючись в напрямку м. Київ скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка перетинала роїздну частину в місці розвороту транспортних засобів. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди.

Взявши до уваги зазначене та перевіривши доводи клопотання слідчого про необхідність арешту транспортного засобу з метою досягнення завдань кримінального провадження, які стоять перед органом слідства, слідчий суддя задовольнив його вимоги, пославшись на положення ст.ст. 167, 170 КПК України та наклав арешт на зазначене майно.

Колегія суддів вважає обґрунтованим рішення слідчого судді, оскільки матеріали кримінального провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, в тому числі і втраті доказів, які можуть сприяти встановленню істини у кримінальному провадженні.
Посилання апелянта, як на підставу для скасування рішення слідчого судді, на те, що ОСОБА_7 не має статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, не заслуговують на увагу.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні, заявлення цивільного позову і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України може вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним у даному кримінальному провадженні.

Посилання апелянта на те, що транспортний засіб не має жодного відношення до особи ОСОБА_7 та вчиненого злочину об`єктивними даними не підтверджені та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.

З урахуванням викладеного, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу, з викладених у ній доводів, як необґрунтовану - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого Шевченківського районного суду м. Києва від 07 липня 2014 року, якою задоволено клопотання слідчого ВР ДТП СУ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_8 , погоджене старшим прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_9 та накладено арешт на автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT», реєстраційний номер Німеччини SI.S1057, що належить ТОВ «ФРІТЦ ШЕФЕР ГмбХ», що знаходиться за адресою: м. Нойнкірхен, вул. Фрітц-Шефер-Штрасе, 20, Німеччина, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді:

Справа № 11-сс/796/747/2015 Категорія ст. 172 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_11
Доповідач: ОСОБА_1