АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/932/15 Справа № 207/4103/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів Судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

19 травня 2015 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційною скаргою старшого прокурора Баглійського району м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на ухвалу Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 31 березня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001285 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинська, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, який має на утриманні малолітню дитину 2014 року народження, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, повернутий прокурору, який затвердив обвинувальний акт, для усунення недоліків,

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 .

В апеляції прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої апеляційні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд першої інстанції всупереч вимогам КПК України, не досліджуючи обставин справи, не перевіряючи їх доказами, передчасно зробив висновок про недоведеність, неповноту висунутого обвинувачення.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

У підготовчому судовому засіданні суду першої інстанції, суд прийшов до висновку про повернення зазначеного обвинувального акту прокурору посилаючись на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме зазначає, що слідчий при складанні обвинувального акту не в повному обсязі, формулює обвинувачення, оскільки в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_6 06.08.2014 відмовився від проходження медичної комісії, але не зазначено коли саме, час, дата, місце, порушив вимоги ст. 65 Конституції України, ст. 1, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України №607 від 21 липня 2014 року «Про часткову мобілізацію» з метою ухилитися від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно та не маючи правових підстав на відстрочку на військову службу під час мобілізації без поважних причин від призову за мобілізацією ухилився. Також зазначає, що в наданому до суду обвинувальному акті слідчим не відображено в чому знайшла відображення суб`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_6 злочину а саме, що ОСОБА_6 з метою ухилитися від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно та не маючи правових підстав на відстрочку на військову службу під час мобілізації без поважних причин від призову за мобілізацією ухилився. Також слідчим не відображено в обвинувальному акті згідно яких норм чинного законодавства ОСОБА_6 являється суб`єктом інкримінованого йому злочину. Проте в порушення вищезазначених норм закону, у даному обвинувальному акті виклад правової кваліфікації кримінального правопорушення інкримінований обвинуваченому ОСОБА_6 , а саме у вигляді: "ст. 336 КК України ", є неконкретним, незрозумілим і таким, що унеможливлює призначення кримінального провадження з даним обвинувальним актом до судового розгляду.

В суді апеляційної інстанції прокурор, який приймав участь при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив скасувати ухвалу суду, а кримінальне провадження призначити до судового розгляду у суді першої інстанції.

Обвинувачений та його захисник просили апеляцію прокурора залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, міркування прокурора, пояснення обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Доводи апеляції прокурора про незаконність ухвали суду, якою обвинувальний акт був повернутий прокурору, колегія суддів вважає такими що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Так, ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 жовтня 2014 року обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні, у зв`язку з невідповідністю його вимогам ст. 291 КПК України, був повернутий прокурору для усунення недоліків. А саме, підставами для повернення обвинувального акту, місцевий суд зазначив, що в обвинувальному акті не вказано, в яких саме діях ОСОБА_6 найшло відображення порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та якими документами це підтверджується. Також вказав, що в обвинувальному акті в описовій частині зазначено що ОСОБА_6 відмовився від призову на військову службу, при цьому не зазначено, які норми діючого законодавства, які регулюють призов на військову службу громадян України, ОСОБА_6 порушив.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року зазначене судове рішення було залишено без змін. Тобто суд апеляційної інстанції погодився з висновками місцевого суду щодо невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України та необхідності його повернення прокурору для усунення недоліків.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження на виконання ухвал судів першої та другої інстанції, обвинувальний акт був повернутий прокурору, однак прокурор не виконав вимоги судів та при складанні нового обвинувального акту обмежився лише зміною дат складання, затвердження обвинувального акту та повторно направив до суду обвинувальний акт, зміст якого ідентичний тому, який був судами визнаний таким, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

У зв`язку з наведеним вище, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, обґрунтовано, з дотриманням вимог ч. 3 ст. 415 КПК України (висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді), прийшов до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору для усунення його недоліків. Тому не можна погодитись з доводами апеляції прокурора щодо незаконності постановленої судом першої інстанції ухвали та підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404,405,407 КПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Ухвалу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 березня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, повернутий прокурору для усунення виявлених недоліків - залишити без змін

Апеляцію прокурора залишити без задоволення.

судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4