ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2015 року Індустріальний районний суд
м. Дніпропетровська
у складі: головуючої судді ОСОБА_1
за участю прокурора ОСОБА_2
потерпілого ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001236 від 30.04.2014 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст.ст. 190 ч.3, 358 ч.4 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_6 , маючи злочинний намір, спрямований на придбання права на чуже майно шляхом обману, у великих розмірах, у грудні 2013 року разом з ОСОБА_7 від невстановленої в ході досудового розслідування особи отримали інформацію про квартиру АДРЕСА_2 , що перебувала у власності ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишивши заповіт на все свое майно на своїх онуків. Так, маючи злочинний намір, спрямований на придбання права на вказану квартиру шляхом обману, ОСОБА_7 вступила у попередню змову з обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , і з метою реалізації свого злочинного наміру співучасники злочину попередньо розподілили ролі, згідно яких ОСОБА_7 повинна була забезпечити наявність підроблених правовстановлюючих документів на квартиру на імя ОСОБА_3 , переконати його під приводом підготовки документів для продажу нерухомого майна та підписати довіреність на право розпорядження квартирою обвинуваченим ОСОБА_6 , який повинен був з використанням наданих йому ОСОБА_7 підроблених документів продати квартиру ОСОБА_9 , який у подальшому, видаючи себе за власника квартири, повинен був продати квартиру сторонній особі.

При цьому, ОСОБА_7 у підсобному приміщенні домоволодіння АДРЕСА_3 , утримувала обвинуваченого ОСОБА_6 , який не мав іншого постійного місця проживання, та у невстановленому місці утримувала ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на придбання права на чуже майно шляхом обману, ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 , 27 грудня 2013 року прибули за місцем мешкання ОСОБА_3 , якому повідомили недостовірні дані, що для продажу його квартири необхідно підготувати пакет документів, та їм необхідна довіреність від імені ОСОБА_3 , який не розуміючи злочинного наміру, приймаючи надану ними інформацію за достовірну, разом з ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_6 прибув до нотаріальної контори державного нотаріусу ОСОБА_10 , що розміщена по вул. Робочій у м. Дніпропетровську, де видав довіреність на право розпорядження квартирою АДРЕСА_2 на імя обвинуваченого ОСОБА_6 , розраховуючи при цьому, що вказаний документ буде використаний лише для підготовки документів для продажу квартири.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на придбання права на майно шляхом обману, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що на підставі довіреності від імені ОСОБА_3 , співучасник злочину обвинувачений ОСОБА_6 не зможе продати квартиру, оскільки ? частина квартири належить померлій ОСОБА_8 та у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, придбала у невстановленому місці підроблені правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_2 , а саме: свідоцтво про право власності на імя кузнецова ОСОБА_11 від 10 березня 1995 року, довідку з БТІ №21797 від 27 грудня 2013 року та довідку № 61 з КП «ЖЕП №26» від 13 січня 2014 року, які передала обвинуваченому ОСОБА_6 .

Після чого, обвинувачений ОСОБА_6 , діючи умисно, за вказівками ОСОБА_7 , відповідно до відведеної йому ролі, маючи злочинний намір, спрямований на придбання права на чуже майно шляхом обману, 13 січня 2014 року у невстановлений в ході досудового розслідування час, а також маючи злочинний намір, спрямований на використання завідома підроблених документів, прибув до нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_12 , що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , діючи умисно згідно відведеної йому ролі, достовірно знаючи, що ОСОБА_3 не являється одноосібним власником квартири, надав приватному нотаріусу ОСОБА_12 раніше спеціально заготовлені завідомо підроблені документи, які йому надала ОСОБА_7 , що містять недостовірні дані про право власності на квартиру, а саме: свідоцтво про право власності на імя ОСОБА_3 від 10 березня 1995 року, довідку з БТІ №21797 від 27 грудня 2013 року та довідку № 61 з КП «ЖЕП №26» від 13 січня 2014 року. Після чого, нотаріус ОСОБА_12 на підставі наданих документів, прийнявши їх за достовірні, відкрила розділ на об`єкт нерухомого майна в Державному реєстрі речових справ на нерухоме майно про реєстрацію права власності, та зареєструвала права власності на квартиру за ОСОБА_3 . Потім, реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне збагачення інших співучасників злочину та з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_6 , розуміючи злочинний харпактер своїх діянь, діючи відповідно до вказівок ОСОБА_7 , того ж дня, знаходячись у приміщенні нотаріальної контори приватного нотаріуса ОСОБА_12 , уклав договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 з ОСОБА_9 , згідно якого продав вказану квартиру останньому. При цьому, обвинувачений ОСОБА_6 , будучи знайомим з ОСОБА_9 , усвідомлював, що останній не має можливості купити для себе квартиру, та діє відповідно вказівок ОСОБА_7 , згідно відведеної йому ролі, з корисливих мотивів.

Отже, своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_6 , діючи за попередньої змовою групою осіб, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, шляхом обману, використовуючи завідома підроблені документи, придбав право на квартиру АДРЕСА_2 , спричинивши при цьому разом з іншими співучасниками злочину, потерпілому ОСОБА_3 майнову шкоду на загальну суму 306 017 гривень.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_6 виразилися:

- у використанні завідомо підроблених документів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 358 ч.4 КК України;

- у придбанні права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 190 ч.3 КК України.

Будучи допитаним в якості обвинуваченого, ОСОБА_6 свою провину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю, пояснюючи суду, що у період з 2011 2014 роки він проживав у будинку АДРЕСА_3 , що надала для проживання ОСОБА_7 , оскільки він свою квартиру раніше продав, але його обманули та не передали гроші. Після чого, за проханням ОСОБА_7 він підписав документ, який за словами ОСОБА_7 був лише формальністю, та направився з чоловіком ОСОБА_7 до нотаріуса за адресою: АДРЕСА_4 , де чоловік ОСОБА_7 підвів його до ОСОБА_9 , з яким він разом зайшов до кабінету нотаріуса. Так, перебуваючи у нотаріуса, він підписав документи на продаж квартири АДРЕСА_2 та поставив підпис у книзі реєстру.

Про винність обвинуваченого суд також робить висновок виходячи з наступних доказів.

Потерпілий ОСОБА_3 у судовому розгляді суду пояснив, що його познайомили з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які звернулися до нього з пропозицією надати допомогу для продажу його квартири за адресою: АДРЕСА_5 , на що він погодився. Так, вони оглянули його квартиру, та привезли до нотаріуса, де спочатку до нотаріуса зайшли ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , після яких запросили його. Перебуваючи у нотаріуса, 27 грудня 2013 року він підписав довіреність на продаж квартири, яка на його думку допоможе продати квартиру по АДРЕСА_5 . Послуги нотаріуса сплачувала ОСОБА_7 . Крім того, він передавав ОСОБА_7 документи на квартиру, а саме свідоцтво про право власності та технічний паспорт на квартиру, а також оригінал власного паспорту. Частина зазначеної квартири належала його померлій матері, тому через деякий час він розповів своїй сестрі про підписану довіреність на продаж квартири, на що вона заявила про необхідність відміни довіреності. Після чого, 29 квітня 2014 року він разом з сестрою відмінили довіреність, але у травні 2014 року йому стало відомо, що квартира за адресою: АДРЕСА_5 вже продана. Стверджує, що ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 шляхом шахрайських дій його обманули, оригінал паспорту йому не повернули.

Свідок ОСОБА_12 суду повідомила, що вона працює приватним нотаріусом за адресою: АДРЕСА_4 . Так, 13 січня 2014 року, до неї прийшли продавець ОСОБА_6 з довіреністю від ОСОБА_3 та покупець ОСОБА_9 з метою укладення договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_5 . Потім, вона перевірила пакет документів, що вони їй надали, а саме: свідоцтво на житло, звіт, довідку з ЖЄКу, оригінал паспорту ОСОБА_3 та інші документи. На її запитанні щодо наявності у них оригіналу паспорту ОСОБА_3 , вони пояснили, що у подальшому за допомогою паспорту їм необхідно буде зняти з реєстрації. Після чого, вона роз`яснивши сторонам права та обов`язки, посвідчила договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_5 , оскільки у наявності були всі необхідні документи.

Окрім повного визнання своєї провини обвинуваченим, провина обвинуваченого також повністю підтверджується письмовими доказами, наданими прокурором у судовому розгляді та дослідженими судом: інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна, а саме: квартира АДРЕСА_2 ; договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 13.01.2014 року, що посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_12 та зареєстрований в реєстрі за № 27; довіреністю від імені ОСОБА_3 від 27.12.2013 року, якою уповноважує обвинуваченого ОСОБА_6 бути представником ОСОБА_3 та продати квартиру АДРЕСА_2 ; свідоцтвом про право власності на житло; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності квартири АДРЕСА_2 ; технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_2 ; заявою спадкоємця ОСОБА_13 до нотаріуса про підроблення документів на квартиру АДРЕСА_2 ; договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 08.05.2014 року.
Згідно висновку № 3781-14 судової почеркознавчої експертизи від 18 листопада 2014 року, підпис та рукописний запис від імені обвинуваченого ОСОБА_6 в графі «Представник продавця» у договорі купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 13.01.2014 року, що посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_12 та зареєстрований в реєстрі за № 27 виконано самим обвинуваченим ОСОБА_6 .
Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № ГО-3443 від 20 листопада 2014 року, ринкова вартість на території України квартири АДРЕСА_2 станом на 13.01.2014 року становить 306017 гривень.
При визначенні виду та розміру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а також особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, свою провину визнав повністю та у скоєному щиро кається, що суд відносить до пом`якшуючих його провину обставинам, а також з урахуванням думки потерпілого ОСОБА_3 щодо призначення покарання обвинуваченому не пов`язаного з позбавленням волі, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства, із застосуванням ст. 75 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст.ст. 190 ч.3, 358 ч.4 КК України та призначити йому покарання:
· за ст. 190 ч.3 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки;
· за ст. 358 ч.4 КК України у виді арешту строком на чотири місяці.
На підставі ст. 70 ч.1 КК України ОСОБА_6 призначити покарання за сукупністю злочинів, обравши принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначив покарання, у вигляді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину, покладаючи на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, змінити на особисте зобов`язання, до вступу вироку у законну силу, звільнивши з-під варти із зали суду.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави кошти, витрачені на проведення будівельно-технічної експертизи у розмірі 1200 (однієї тисячі двісті) гривень; кошти, витрачені на проведення почеркознавчої експертизи у розмірі 3552 (три тисячі п`ятсот п`ятдесят дві) гривні.
Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 діб з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Головуюча: ОСОБА_1