В И Р О К 142/2381/14-к
Іменем України 1-кп/142/5/15
19.01.2015 року смт Піщанка
Піщанський районний суд Вінницької області
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
та потерпілої ОСОБА_5 ,
по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Кальник Іллінецького району Вінницької області, українки, громадянки Україна, з професійно технічною освітою, одруженої, не працюючої, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , проживаючої в АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
Відповідно до обвинувального акта 10 жовтня 2014 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин, в смт. Піщанка Піщанського району Вінницької області, ОСОБА_4 , перебуваючи поряд з магазином Берізка, що розташований по вул.. Кошового, 5, на землі виявила та в подальшому привласнила жіночий гаманець чорного кольору, власником якого являється ОСОБА_5 . Після огляду вказаного гаманця ОСОБА_4 виявила, що в ньому знаходяться кошти в загальній сумі 143 гривні, які вони привласнила, та банківська кредитна картка ПриватБанк, видана на ім`я ОСОБА_5 з рахунку № НОМЕР_1 якої ОСОБА_4 за допомогою мобільного телефону в період часу з 12 години 45 хвилин по 13 годину 37 хвилин перерахувала кошти в загальній сумі 210 гривень на поповнення рахунків мобільного зв`язку Київстар та Лайф належних їй мобільних телефонів НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , заподіявши при цьому ОСОБА_5 матеріальні збитки на загальну суму 353 гривні.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна.
Відповідно до даної угоди, підозрювана ОСОБА_4 беззастережно визнала обвинувачення в обсязі підозри, а сторони підозрювана та потерпіла дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 185 КК України, покарання, яке повинна понести ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 2 (два роки) із звільнення від відбування покарання на підставі ст.. 75 КК України з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку, тривалістю 1 (один рік) не вчинить нового злочину та буде виконувати покладені на неї обов`язки, передбачені ст.. 76 КК України - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінальну-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, та погодили інші істотні для даного кримінального провадження обставини.
Обвинуваченій ОСОБА_4 при укладенні угоди роз`ясненні положення статтей 394, 424 КПК України щодо обмеження права оскарження вироку, а також ст.. ст.. 473, 474, 476 КПК України щодо наслідків укладення, затвердження та невиконання угоди, а також їй зрозуміло, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор довів кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а також зазначив, що при укладенні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України , а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання на умовах та обставинах, з приводу яких підозрюваною та потерпілою було досягнуто згоди.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та вказала, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені ст.ст. 473, 474 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, які роз`яснені судом в ході судового засідання. Обвинувачена надала суду згоду на призначення узгодженого покарання, зазначивчи, що угоду про примирення було укладено добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Потерпіла ОСОБА_5 просила суд затвердити укладену між нею та обвинуваченею угоду і призначити обвинуваченій узгоджену в ній міру покарання, а також зазначила, що розуміє надані їй законом права, наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України . Заподіяна крадіжкою майна шкода відшкодована повністю. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має.
Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, так як не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про примирення.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним.
Відповідно до ч. 1 ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).
Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.
В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно з положеннями ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.
При цьому судом відповідно до вимог ч. 5 ст. 474 КПК України з`ясовано, що обвинувачений беззастережно визнає обвинувачення в обсязі підозри, а також цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди про примирення між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а тому у суду не виникає необхідності витребовувати документи, а також викликати в судове засідання інших осіб та опитувати їх для з`ясування добровільності укладеної угоди. Укладення угоди є правомірним, та таким, що відповідає інтересам суспільства, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, зокрема узгоджена сторонами міра покарання встановлена в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України та відповідає загальній меті призначення кримінального покарання, встановленій в загальній частині КК України та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, є достатньою для виправлення обвинуваченої та запобігання вчинення нею нових злочинів.
До обставин, які пом`якшують покарання, відповідно до ст.. 66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог п. 1 ч. 6 ст. 100, п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.
Цивільний позов потерпілою заявлено не було.
Судових витрат по справі немає.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 від відбування призначеного їй покарання, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 (один) рік.
Відповідно до п.2, п.3, п. 4 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 не обиралася.
Роз`яснити сторонами, що відповідно до ч. 1 ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

На вирок суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Піщанський районний суд Вінницької області.

Вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя :