У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Скотаря А.М.

суддів

Кузьменко О.Т., Шевченко Т.В.

за участю прокурора

Кравченко Є.С.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 17 квітня 2008 року кримінальну справу за касаційним поданням
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на судові рішення щодо ОСОБА_1.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від
12 грудня 2006 року кримінальну справу щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, судимості

не має,

обвинуваченого за ч.2 ст.367 КК України, закрито відповідно до ст.7 КПК
України у зв'язку із зміною обстановки.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 24 квітня 2007 року апеляцію
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, частково
задоволено й постанову суду від 12 грудня 2006 року скасовано, а кримінальну
справу щодо ОСОБА_1 закрито за відсутністю в його діях складу злочину.

ОСОБА_1 обвинувачувався в тому, що він, працюючи директором Державного
підприємства дослідного господарства (далі - ДП ДГ) «Андріївське»
Селекційно-генетичного інституту Національного центру насінництва і
сортовивчення, будучи службовою особою, вчинив службову недбалість, а саме 8
травня 2004 року без дозволу Президії Української академії аграрних наук,
передав у оренду комбайн «Дон -1500 А», який в подальшому не був повернутий, що
спричинило матеріальні збитки державним інтересам у сумі 65 682 грн. 80 коп.

За
змістом касаційного подання прокурор, посилаючись на відсутність належної
мотивації рішення суду першої інстанції та безпідставність закриття справи
апеляційним судом, просить судові рішення скасувати, а справу направити на
новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, яка підтримала подання прокурора, перевіривши матеріали
справи, доводи касаційного подання, колегія суддів вважає,
що касаційне подання підлягає задоволенню
з таких підстав.

У
ст.48 КК України передбачено, що для звільнення особи від кримінальної
відповідальності у зв'язку із зміною обстановки, окрім іншого, також необхідно
встановити, що на час розслідування або розгляду справи в суді внаслідок зміни
обстановки вчинене особою діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа
перестала бути суспільно небезпечною.

В
роз'ясненнях, що містяться в п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №
12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи
від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року зазначено, що
постанови судді про закриття кримінальної справи на стадіях попереднього та
судового розглядів мають бути вмотивовані. Зокрема, поряд із доказами винності
особи в учиненні злочину в цій постанові слід зазначити умови та підстави, з
урахуванням яких суд вирішив звільнити особу від кримінальної відповідальності.

Цих
вимог закону та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України судом першої
інстанції при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_1. від кримінальної
відповідальності та закритті за ч.2 ст.367 КК України кримінальної справи не враховано.

Як убачається з матеріалів справи, суд першої інстанції встановив, що
ОСОБА_1, працюючи директором ДП ДГ «Андріївське» Селекційно-генетичного
інституту Національного центру насінництва і сортовивчення, вчинив службову
недбалість, а саме без дозволу Президії Української академії аграрних наук
передав у оренду комбайн «Дон -1500 А», який у подальшому не був повернутий, що
спричинило матеріальні збитки державним інтересам у сумі 65 682 грн. 80 коп.
Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності на
підставі ст.48 КК України, суд вказав, що вчинений ОСОБА_1 вперше злочин
відноситься до середньої тяжкості, він визнав себе винуватим, учинене ним діяння
втратило суспільну небезпечність. При цьому взагалі не зазначив підстав за яких
він визнав, що на час розгляду справи в суді вчинене ОСОБА_1 діяння втратило
суспільну небезпечність.

У зв'язку з викладеним постанову суду не можна визнати обґрунтованою, а
тому вона підлягає скасуванню.

Заслуговують на увагу також і доводи прокурора у касаційному поданні про
незаконність ухвали апеляційного суду з огляду на те, що колегія цього суду,
прийнявши рішення про скасування постанови суду першої інстанції та закриття
справи за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу злочину, без проведення судового
слідства оцінила докази, які не досліджувалися та не оцінювалися судом першої
інстанції відповідно до ч.3 ст.299 КПК України, та вийшла за межі апеляції
прокурора, який не оспорював у ній фактичні обставини справи і наявність в діях
ОСОБА_1 складу злочину, а ставив питання про безпідставність застосування ст.48
КК України.

З урахуванням викладеного постанова та ухвала судів першої та апеляційної
інстанцій підлягають скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд,
при якому необхідно врахувати вищевказане та у разі доведеності винності
ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого злочину й наявності підстав для звільнення
його від кримінальної відповідальності, належним чином умотивувати своє
рішення.

Керуючись
статтями 395 і 396 КПК України, колегія суддів

у х в а
л и л а :

касаційне подання прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
апеляційної інстанції, задовольнити.

Постанову
Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 грудня 2006
року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 24 квітня 2007 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в іншому складі.

Судді:

СКОТАРЬ А.М. КУЗЬМЕНКО
О.Т.
ШЕВЧЕНКО Т.В.