Справа № 495/1427/15-к

ВИРОК
31.03.2015 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одесскої області у складі: головуючого одноособово судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровського, Одеської області, українця, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії ВПС «Кучурган» військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 ч.1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошено часткову мобілізацію.
На виконання зазначеного вище Указу 31 березня 2014 року молодший сержант ОСОБА_4 був призваний на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 .
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 31 березня 2014 року № 134-ОС молодший сержант ОСОБА_4 призначений на посаду молодшого інспектора прикордонної служби 1-ї категорії 2-го відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».
На підставі рішення атестаційної комісії від 29 серпня 2014 року
№ 13, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від
01 вересня 2014 року № 355-ОС молодшого сержанта ОСОБА_4 призначено на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії кулеметник 1-го відділення інспекторів прикордонної служби 1-ї прикордонної застави оперативно-бойової прикордонної комендатури.
Проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , на вищевказаній посаді, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, молодший сержант ОСОБА_4 був зобов`язаний:
- свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
- бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;
- беззастережно виконувати накази командирів (начальників);
- постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;
- поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;
- вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;
- виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.
- виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
05 вересня 2014 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі вимог розпоряджень АДПСУ від 13 серпня 2014 року № Ш/24-1411 «Про формування оперативно-бойової прикордонної комендатури» та від 17 серпня 2014 року № Ш/24-1445 «Про введення штатної оперативно-бойової прикордонної комендатури» з метою якісної підготовки персоналу оперативно-бойової прикордонної комендатури в особливий період в країні, удосконалення спеціальних знань та практичних навичок, необхідних для виконання за призначенням виданий наказ від 05 вересня 2014 року
№ 1069-аг «Про проведення зборів з персоналом оперативно-бойової прикордонної комендатури».
07 вересня 2014 року о 10 годині, начальником зборів полковником ОСОБА_5 , до особового складу оперативно-бойової прикордонної комендатури, в тому числі і до молодшого сержанта ОСОБА_4 , доведено наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 05 вересня 2014 року № 1069-аг «Про проведення зборів з персоналом оперативно-бойової прикордонної комендатури».
Проте, молодший сержант ОСОБА_4 , порушуючи статті 11, 16, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статтю 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, знаючи про обов`язок виконати наказ командира і вибути за межі дислокації військової частини НОМЕР_1 , будучи інформованим про відповідальність за відкриту відмову виконати наказ, 07 вересня 2014 року о 10 годині в АДРЕСА_2 , відкрито відмовився його виконати і в подальшому без поважних причин 07 вересня 2014 року на польові навчання у складі оперативно-бойової прикордонної комендатури не вибув.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні винним визнав себе у повному обсязі, та повністю підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, пояснив суду, що дійсно 31 березня 2014 року він був призваний на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 .
07 вересня 2014 року о 10 годині, начальником зборів полковником ОСОБА_5 , до особового складу оперативно-бойової прикордонної комендатури, в тому числі і до нього, доведено наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 05 вересня 2014 року № 1069-аг «Про проведення зборів з персоналом оперативно-бойової прикордонної комендатури».
Проте, він, знаючи про обов`язок виконати наказ командира і вибути за межі дислокації військової частини НОМЕР_1 , будучи інформованим про відповідальність за відкриту відмову виконати наказ, 07 вересня 2014 року о 10 годині в АДРЕСА_2 , відкрито відмовився його виконати і в подальшому без поважних причин 07 вересня 2014 року на польові навчання у складі оперативно-бойової прикордонної комендатури не вибув. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення. Просив розглянути провадження відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. За згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснює йому, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_4 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість.
Обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини правопорушення.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_4 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ст. 402 ч.1 КК України непокора, тобто відкрита, відмова виконати наказ начальника.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує : суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, задовільну характеристику, що кримінальне правопорушення, згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, одружений, на утриманні має неповнолітню дитину, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України.
Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд, -

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 ч.1 КК України, на підставі санкції даної статі призначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та навчання.
Контроль за поведінкою засудженого здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженого.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.
Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.
Суддя : ОСОБА_1