справа №11-1779/11 головуючий в І-й інстанції:
категорія: ст.198 КК України доповідач: Ришкова Н.М.
УХВАЛА

Іменем України

2011 року листопада місяця 22 дня

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Ришкової Н.М.,

суддів Коровайко О.І.,

ОСОБА_2, за участю прокурора Литвиненка О.О.,

засудженої ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, на вирок Каланчацького районного суду Херсонської області від 25 липня 2011 року.

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_3,

27 березня ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2,

Каланчацького районну,

Херсонської області, українки,

громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3,

не одруженої, не працюючої,

на утриманні має неповнолітню дитину,

мешкає АДРЕСА_1

в смт Каланчак, Каланчацького району,

Херсонської області,

раніше судима вироком

Каланчацького районного суду

Херсонської області

від 28 грудня 2010 року

за ч.2 ст.185 КК України до 4 років

позбавлення волі

на підставі ст.75 КК України звільнена

від відбування покарання

з іспитовим строком на 3 роки,-

засуджено за ст.198 КК України до позбавлення волі строком на 1 (один) рік з відбуванням покарання у кримінально виконавчій установі закритого типу.

На підставі ст.71 КК України до покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Каланчацького районного суду Херсонської області від 28 грудня 2010 року у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки, і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Запобіжний захід - підписку про невиїзд, залишено без змін.

По справі вирішене питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_3 визнано винною та засуджено за те, що вона 10 лютого 2011 року, достовірно знаючи, що ОСОБА_4 скоїла злочин, а саме: крадіжку мобільного телефону марки NOKІА, що належить потерпілому ОСОБА_5, в подальшому збула даний телефон в смт Каланчак, Каланчацького району, Херсонської області за 100 гривень, витративши отримані гроші разом із ОСОБА_6 на власні потреби.

В апеляції прокурор, не оспорюючи правильність кваліфікації дій засудженої ОСОБА_3, зазначає, що суд невірно застосував кримінальний закон при призначені покарання за сукупністю вироків, не прийнявши до уваги вимоги ч.4 ст.71 КК України. В звязку з цим просить скасувати вирок суду , винести новий вирок , яким призначити ОСОБА_3 покарання за ст.198 КК України-2 роки позбавлення волі , відповідно доч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання приєднати частину невідбутого покарання за попереднім вироком та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком 5 (пять) років.

Вислухавши доповідача по справі, думку прокурора, який апеляцію підтримав в частині скасування вироку , посилаючись на допущені судом першої інстанції при винесені вироку істотні порушення кримінально- процесуального закону, просив направити справу на новий судовий розгляд , засуджену ОСОБА_3, яка визнала апеляційні вимоги прокурора в частині скасування вироку, просила направити справу на новий судовий розгляд, в останньому слові заявила , що інкримінований злочин не вчиняла , суд неповно та необєктивно дослідив обставини справи , не допитав ОСОБА_6, за відсутністю достатніх доказів виніс несправедливий обвинувальний вирок , перевіривши матеріали справи і доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги прокурора підлягають задоволенню в частині скасування вироку суду з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 367 КПК України підставами для скасування судових рішень є, зокрема, однобічність і неповнота судового слідства , невідповідність висновків суду , викладених у вироку , фактичним обставинам справи , невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого .

Відповідно вимогам ст. 323 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим, докази повинні бути оцінені на основі всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності . Відповідно постанові Пленуму Верховного Суду України „Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку" від 29.06.1990 року № 5 (із змінами, п.9) в судовому засіданні повинні бути досліджені всі зібрані на досудовому слідстві докази.

Проте , ці вимоги судом при постановлені вироку щодо ОСОБА_3 не були дотримані.

Поза увагою суду залишилися ряд наявних у справі доказів, достатність та об'єктивність яких не перевірялася, що ставить під сумнів висновки про обгрунтованість вироку суду першої інстанції, з посиланням на докази. Це стосується показань свідка ОСОБА_6, яка відповідно обвинуваченню скоїла крадіжку мобільного телефону, що було відомо ОСОБА_3 та передала останній для збуту .

Суд не допитав вказаного свідка , показання якого мають істотне значення для визначення кваліфікації дій ОСОБА_3, яка свою вину в інкримінованому їй злочині не визнала, пояснила, що продала переданий їй ОСОБА_6 мобільний Телефон ОСОБА_7 за 100 грн., та передала гроші ОСОБА_6 Проте , їй не було відомо , що цей телефон викрадений .

Вказані показання підсудної не були підтверджені чи спростовані належним чином з наведенням аналізу доказів у вироку .

Суд в ході судового слідства обмежився поверховим допитом лише свідків купівлі продажу телефону та свідка ОСОБА_5, у якого було викрадено телефон , дослідженням матеріалів справи .

Проте , жоден з цих доказів не спростовує і не підтверджує показання підсудної, що їй не було відомо , що проданий нею телефон викрадений ОСОБА_6

Тому суд передчасно прийшов до висновку , що в діях ОСОБА_3 міститься склад злочину , передбачений ст. 198КК України заздалегідь не обіцяний збут майна , за відомо одержаного злочинним шляхом , так як ОСОБА_3 достовірно було відомо, що ОСОБА_6 скоїла крадіжку цього телефону у потерпілого ОСОБА_5

Обране покарання ОСОБА_3 за ст.198 КК України у разі доведеності вини у виді 1 року позбавлення волі теж на думку колегії відповідає вимогам ст..65 КК України , обране в межах санкції інкримінованого злочину з урахуванням особи ОСОБА_3 та обставин справи. Підстав для обрання покарання по ст..198 КК України в виді позбавлення волі у більшому розмірі, як того просить прокурор в апеляції, колегія суддів не вбачає. Тому апеляційні вимоги прокурора в частині обрання більш суворого покарання за ст. 198 КК України не підлягають задоволенню.

Проте , при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів за правилами ст.71 КК України суд першої інстанції припустився помилки.

Як видно з матеріалів справи ОСОБА_3 вироком Каланчацького районного суду Херсонської області від 28 грудня 2010 року була засуджена за ч.2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Злочин за даним вироком вчинила в період іспитового строку.

Тому остаточно призначене покарання ОСОБА_3 за сукупністю злочинів відповідно вимогам ст.71 КК України мало бути більшим від невідбутої частини покарання за попереднім вироком, що складає 4 роки . Проте суд першої інстанції визначив їй покарання за сукупністю вироків в виді позбавлення волі строком на 3 роки, порушивши вказані вимоги закону.

За таких обставин апеляційні вимоги прокурора в частині скасування вироку підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що при розгляді кримінальної справи судом допущено порушення норм кримінально процесуального закону, неповноту судового слідства, на що посилався прокурор Литвиненко О.О., вирок щодо ОСОБА_3 підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд, в ході якого суду необхідно розглянути справу у відповідності з вимогами кримінально процесуального закону та керівних розяснень Пленуму Верховного Суду України, дати відповідну оцінку зібраним у справі доказам, перевірити доводи наведені у апеляції прокурора, прийняти по справі законне і обґрунтоване рішення , та обрати покарання , яке відповідає вимогам ст.65 ККУкраїни.

Підстав для застосування щодо ОСОБА_3 Закону України „Про амністію в 2011 році , як того просить вона в заяві ,колегія суддів не вбачає, оскільки відповідно п.г)ст..7 вказаного закону амністія не застосовується до осіб , які після постановлення вироку , але до повного відбуття покарання , знову вчинили умисний злочин.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 365; 366; 378 КПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора , який приймав участь у розгляді кримінальної справи судом першої інстанції, задовольнити частково.

Вирок Каланчацького районного суду Херсонської області від 25 липня 2011 року щодо ОСОБА_3 Василівнискасувати, кримінальну справу направити на новий розгляд в той же суд в іншому складі суддів.

Головуючий:

Судді: