Справа № 1-138
ВИРОК

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

18 жовтня 2010 року Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Ставнійчука В.С

при секретарі Усатій Т.Є.

з участю прокурора Швець А.І.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в емт Томашпіль справу по обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, маючого на утримані двох малолітніх дітей, не працюючого, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого: 14 липня 1993 року Томашпільським районним судом за ст. 140 ч.З, 46-1 КК України до трьох років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на один рік і 6 місяців; 29 вересня 1995 року цим же райсудом за ст. 81 ч.З, 140 ч.З, 215-3 ч.І, 43 КК України до трьох років і 6 місяців позбавлення волі; 20 травня 1998 року цим же райсудом за ст. 141 ч.2 КК України до трьох років позбавлення волі; 12 серпня 2002 року цим же райсудом за ст.185 ч.З, 185 ч.5, 186 ч.4, 395, 70 КК України до семи років і 6 місяців позбавлення волі, звільненого 27.10.2009 року по відбуттю покарання, у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.З КК України,

ВСТАНОВИВ:

Після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_2 на шлях виправлення не став і вчинив новий умисний злочин за таких обставин.

29 червня 2010 року біля 10 год. ОСОБА_2, продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи повторно, з метою заволодіння грошима, з корисливих спонукань, шляхом відкриття замка вхідних дверей ключем, знайденим поряд на кам»яному паркані, проник в житловий будинок жительки смт. Томашпіль, вул. Набережна, 32 Томашпільського району Вінницької області ОСОБА_3, звідки таємно викрав гроші в сумі 4500 грн., після чого з місця пригоди зник, чим заподіяв потерпілій матеріальної шкоди на вищевказану суму.

В судовому засіданні ОСОБА_2 вину в інкримінованому йому злочині, цивільний позов потерпілої не визнав, пояснив, що явку з повинною та зізнавальні показання на досудовому слідстві давав під психологічним та фізичним тиском з боку працівників карного розшуку Томашпільського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які перед тим як писати явку з повинною довели підсудного до стану сп»яніння, а тому він не розумів значення своїх дій. 29 червня 2010 року, цей день пам»ятає тому, що це наступний день після святкового дня з нагоди прийняття Конституції України, він у ранковий час не міг вчинити цю крадіжку, так як зранку його викликав до себе дільничний інспектор райвідділу міліції ОСОБА_6 і підсудний підписував у нього якісь пояснення. З райвідділу міліції він вийшов після 9-ї год. і, не заходячи додому, пішов на автобусну станцію смт. Томашпіль, де маршруткою «В. Русава-Вінниця» о 9-45 год. виїхав до своєї дружини в с. Кусиківці Літинського району Вінницької області і після 14 год. дня приїхав у вищевказане село про що стверджували на досудовому слідстві його дружина та її родичі. Подарунки і продукти харчування, які він цього дня та на наступний день придбав своїм дітям, то ці товари були оплачені за рахунок грошей, які він заробив, працюючи на заробітках в м. Київ. Хоча він і знає де проживає потерпіла, так як приходив до її сина ОСОБА_7 з приводу допомоги у працевлаштуванні, однак 29 червня у її будинку не був і ніякої крадіжки не вчиняв. Тому висновки органів досудового слідства про

причетність підсудного до вчинення злочину грунтуються на сумнівних доказах і припущеннях здобутих незаконним шляхом.

Ці показання підсудного в ході судового слідства суд розцінює критично і визнає їх безпідставними як намагання ОСОБА_2 таким чином уникнути відповідальності за вчинений злочин і, які спростовуються зібраними у справі й детально дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності та взаємозв»язку.

Висновки органів досудового слідства про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні злочину грунтуються на достатніх та допустимих доказах, зокрема, вони підтверджуються показаннями самого підсудного, котрий в стадії досудового слідства не заперечував того, що саме він 29 червня 2010 року біля 10 год. ранку прийшов до будинку потерпілої ОСОБА_3, щоб зустрітися з її сином ОСОБА_7. Так як на його стук, з будинку ніхто не вийшов, вирішив повертатися до себе додому, однак, побачивши на кам»яному паркані ключ, вирішив взяти його і спробувати чи не підходить він до замка вхідних дверей. Відкривши вказаним ключем вхідні двері, маючи умисел на крадіжку, зайшов всередину будинку, де на підвіконнику кімнати знайшов завернуті у сірий платок гроші, залишив платок на підвіконнику, а сам з грішми покинув будинок. На вулиці перерахував гроші, яких виявилося 3800 грн., а не 4500, як про це вказує потерпіла. Викрадені гроші витратив на власні потреби ( а.с. 55).

Ці показання щодо дійсних обставин події ОСОБА_2 підтвердив у своїй явці з повинною ( а.с. 3), протоколі відтворення обстановки та обставин події за його участю ( а.с.41-49) у яких він повідомив про обставини вчинення злочину, які могли бути відомі лише безпосередньому його учаснику.

Суд ретельно перевірив доводи ОСОБА_2 про застосування недозволених методів слідства, обставин написання явки з повинною і визнає їх безпідставними з огляду на таке.

Так, допитаний в якості свідка дільничний інспектор Томашпільського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_6 суду пояснив, що оскільки ОСОБА_8 перебував під адміністративним наглядом, то свідок неодноразово викликав його до себе з цього приводу. 29 червня 2010 року він ОСОБА_8 не викликав в райвідділ міліції, а після 10 год. розшукував його, так як надійшла заява про вчинення крадіжки з будинку потерпілої ОСОБА_3 і по показанням свідків до крадіжки могла бути причетна особа схожа на ОСОБА_8. Коли свідок приїхав за місцем проживання ОСОБА_8 по вул. І. Франка, то останнього вдома не було і його бабка ОСОБА_9 пояснила, що їй невідомо де знаходиться внук.

Свідок ОСОБА_9 суду підтвердила, що дійсно 29 червня 2010 року після 10 год. до неї додому приїжджав дільничний інспектор і запитував за внука, однак останнього на той час вдома не було.

Допитаний в якості свідка начальник СКР Томашпільського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_4 суду пояснив, що ОСОБА_2 було затримано у нетверезому стані і доставлено в райвідділ міліції з с. Вила Томашпільського району ввечері 3 липня 2010 року. Явку з повинною ОСОБА_2 написав 9 липня 2010 року, при цьому йому ніхто не погрожував, а тим більше не доводив до стану алкогольного сп»яніння. Чи показував свідок альбом з фотографіями раніше засуджених свідкові ОСОБА_10, він не пам»ятає.

З огляду на вищевказані показання свідка ОСОБА_4, підсудний ОСОБА_2 не наполягає на допиті в якості свідка оперуповноваженого Томашпільського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що 29 червня 2010 року вранці він своїм скутером два рази їздив на ринок смт. Томашпіль, так як підвозив своїй дружині, яка є приватним підприємцем, товар. Коли за другим разом в період з 9 до 10 год. він повертався з базару, побачив як з домогосподарства потерпілої ОСОБА_3, яка є сусідкою свідка, вийшов невідомий свідку на той час чоловік у руках якого свідок нічого не бачив. Свідок поїхав до себе додому, а куди пішов невідомий, він не бачив. Що саме ОСОБА_2 виходив з домогосподарства потерпілої, свідок категорично наполягає, так як впізнав його в залі судового засідання.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що коли 27 жовтня 2009 року її внук ОСОБА_2 повернувся з місць позбавлення волі, то став проживати біля неї. Внук ніде не міг працевлаштуватися, а тому проживав за рахунок її пенсії та тимчасових заробітків у жителів смт. Томашпіль. Біля трьох років назад свідок продала в с. Рожнятівка успадкований внуком будинок і ці гроші він витратив на власні потреби. За кілька днів до 29 червня внук брав у неї гроші в сумі 85 грн. для сплати якогось штрафу. Великої суми грошей за кілька днів до

29 червня свідок внуку не давала. Підтвердила той факт, що дійсно 29 червня 2010 року до неї додому приходили працівники міліції, які запитували де знаходиться внук.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що коли 29 червня 2010 року в обідню пору він повернувся додому, то мати запитала у нього чи не брав він її грошей на що він відповів що ні. Про те, що мати зберігає свої гроші на підвіконнику у кімнаті свідок знав, однак яку саме суму грошей, свідку невідомо. Мати повідомила свідку про пропажу 4500 грн. з приводу чого свідок з заявою звернувся в міліцію. В подальшому від працівників міліції свідку стало відомо, що гроші з будинку викрав ОСОБА_2. Так як ОСОБА_2 приходив до їх будинку під різними приводами, то свідок це повідомлення сприйняв як належне. Крім того, свідку відомо, що ключ від вхідних дверей в будинок мати могла залишати на внутрішній стороні кам»яної огорожі.

Потерпіла ОСОБА_3 суду пояснила, що вранці 29 червня 2010 року вона пішла на базар в смт. Томашпіль. Ключ від вхідних дверей повісила на кам»яний паркан з лівої сторони від веранди. Коли після 11 год. дня повернулася з базару, помітила, що ключ знаходився не там, де вона його залишила. Потерпіла подумала що додому повернувся її син ОСОБА_7, однак того вдома не було, а тому вона відразу ж пішла подивитися до своїх грошей, які вона зберігала на підвіконнику в кімнаті. Однак грошей на місці не було. Сума грошей становила 4500 грн. і зберігалися вони у носовій хустинці. Виявивши пропажу, потерпіла пішла по сусідах і при цьому сусід Чабанюк повідомив їй, що бачив як з її домогосподарства виходив якийсь чоловік. Коли додому на обід повернувся син, то він на її запитання відповів, що грошей він не брав, а тому з даного приводу звернувся з заявою в міліцію. Вже пізніше від працівників міліції потерпіла дізналася, що крадіжку вчинив ОСОБА_2, а тому просить суд задовольнити її цивільний позов та стягнути з підсудного заподіяну злочином шкоду в сумі викраденого майна.

Із оголошених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_12 встановлено, що вона є рідною сестрою колишньої дружини ОСОБА_2. 29 червня 2010 року в обідню пору до свідка зателефонував ОСОБА_2 і повідомив що хоче зустрітися з нею, так як давно її не бачив. Як і сестра, свідок проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5. Ввечері свідок прийшла до сестри, де був ОСОБА_2 і свідок побачила, що останній придбав багато продуктів харчування та спиртних напоїв. Також дітям придбав іграшки, велосипед, цукерки. Під час розмови ОСОБА_2 сказав, що має їхати на ринок в м. Хмільник, а тому свідок зрозуміла, що у нього є гроші. Коли свідок від сестри повернулася додому, то вночі до неї знову зателефонував ОСОБА_2 й повідомив, що має їхати з її братом ОСОБА_10 на базар в м. Вінницю. Тієї ночі ОСОБА_2 приїхав до свідка додому й показав дисковий програвач, якого купив дружині (а.с. 23-24).

Крім цього, вина ОСОБА_13 у вчиненні злочину за обставин викладених в обвинувальному висновку стверджується, протоколом огляду місця події та доданими до нього фототаблицями, яким є домогосподарство потерпілої ОСОБА_3, розташоване по вул. Набережній, 32 смт. Томашпіль (а.с. 4-9), протоколом огляду місця проживання колишньої дружини ОСОБА_13 та вилучення з будинку речей куплених останнім (а.с. 17-18), протоколом огляду речових доказів, якими є дитяча м»яка іграшка у виді білочки, м»яч, полімерна коробка з МП 3 диском, дисковий МП 3 програвач, дитячий двохколісний велосипед, які були вилучені з будинку ОСОБА_14, носова хустинка сірого кольору, яка була вилучена з будинку потерпілої (а.с. 66).

Заслухавши пояснення підсудного, потерпілої, свідків, дослідивши матеріали справи і давши оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд уважає, що вина ОСОБА_13 у вчиненні злочину доказана і його дії правильно кваліфіковано за ст. 185 ч.З КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

Призначаючи покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу підсудного, який не визнав вини, не відшкодував заподіяних злочином збитків, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини проти власності, і вважає, що ОСОБА_13 підлягає призначенню покарання у виді позбавлення волі, зарахувавши в строк відбування покарання період утримання під вартою з 17 липня 2010 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 підлягає задоволенню. На користь останньої з ОСОБА_13 належить до стягнення 4500 грн. заподіяної злочином шкоди.

Відповідно до ст. 81 КПК України речові докази по справі, дитячу м»яку іграшку, дисковий МП З програвач з диском до нього, дитячий двохколісний велосипед належить передати в доход держави, носову хустинку - потерпілій ОСОБА_3

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. З КК України і призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі, рахуючи початок строку відбування покарання з 17 липня 2010 року.

Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу ОСОБА_13 залишити попередній - тримання під вартою.

Цивільний позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_3 заподіяну злочином шкоду в розмірі 4500 грн.

Речові докази по справі, дитячу м»яку іграшку, дисковий МП 3 програвач з диском до нього, дитячий двохколісний велосипед передати в доход держави, носову хустинку - потерпілій ОСОБА_3

Вирок може бути оскаржений протягом 15 діб з моменту проголошення, а засудженим ОСОБА_13 в цей же строк з часу вручення копії вироку, до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд.

Суддя