Справа № 1-116/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.08.2012 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Стрільця Я.С.

при секретарі Задорожняк О.М.

за участю прокурора Данко А.В.

представника потерпілого ОСОБА_1

представника цивільного позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Заставна справу по обвинуваченню:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, за національністю українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, працюючого на будівництві різноробочим, раніше не судимого,

в скоєні злочину, передбаченого ст. 296 ч.1 КК України, -

в с т а н о в и в:

Підсудний ОСОБА_3 25 червня 2011 року близько 02-00 години перебуваючи в стані алкогольного спяніння в приміщенні бару Тріумфс.Вікно Заставнівського району Чернівецької області, грубо порушуючи громадський порядок, виявляючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, застосувавши фізичну силу, безпричинно наніс один удар правою долонею в якій знаходився скляний стакан в ділянку підборіддя потерпілому ОСОБА_4 Своїми діями, згідно висновку експерта №022, спричинив потерпілому ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоровя.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину визнав повністю і показав, що в ніч на 25 червня 2011 року він відпочивав на дискотеці в барі с.Вікно Заставнівського району. Протягом вечора вживав горілку. Потерпілий ОСОБА_4 кілька разів підходив до нього з наміром поспілкуватися, однак він наніс йому удар правою долонею в якій знаходилася скляна рюмка та яка розбилася. Удар прийшовся в ділянку шиї. Після цього він пішов вибирати с долоні скло і в подальшому поїхав додому. Станом на сьогоднішній день шкоду він не відшкодував. Вказав, що цивільний позов визнає частково в межах 10 000 гривень. В скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що 25 червня 2011 року він перебував в с.Вікно на дискотеці. Вирішивши випити кави він підійшов до бармена, однак підсудний ОСОБА_3 наніс йому удар в ділянку підборіддя. Від удару він втратив свідомість. До цього моменту він підсудного не знав та жодних конфліктів з ним не мав. Вказав, що шкода йому не відшкодована, хоча він тривалий час лікувався від ушкоджень та станом на сьогодні продовжує лікування. Просив суворо покарати підсудного та задовольнити цивільний позов в повному обсязі.

Крім повного визнання своєї вини підсудним ОСОБА_3, його вина повністю підтверджується належно зібраними по справі доказами, що знаходяться в кримінальній справі, які відповідають фактичним обставинам справи, які суд вважає обєктивними та достовірними і ним не оспорюються.

Дані підсудним ОСОБА_3 покази в судовому засіданні повністю підтверджують зміст обвинувачення.

Аналізуючи та оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_3 доведена, а його дії по статті 296 ч.1 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, органами досудового слідства кваліфіковані правильно.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що помякшують покарання, а саме те, що підсудний сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся у вчиненому.

Суд також враховує те, що злочин підсудним вчинено в стані алкогольного спяніння, що є обставиною яка обтяжує покарання.

З урахуванням всіх цих обставин, зважаючи на те, що підсудний по місцю проживання характеризується позитивно, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, визнав повністю свою вину у вчиненому злочині, шкоду завдану злочином не відшкодував. З врахуванням думки потерпілого, який просив його суворо покарати, наслідків, що настали, суд вважає, що підсудному ОСОБА_3 має бути призначене покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а це покарання в межах санкції статті із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

У відповідності до ч.1 ст.49 КПК України, потерпілим визнається особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду.

На підставі ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також її ділової репутації. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

У вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого, Пленум ВСУ в п. 31 Постанови № 13 від 2 липня 2004?р. Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочиніворієнтує суди на необхідність керуватися відповідними положеннями ЦК України та розясненнями, що містяться в Постанові Пленуму ВСУ № 4 від 31 березня 1995?р. Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Зокрема, у п. 3 вказаної Постанови зазначається: Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Серед основних обставин, що впливають на розмір компенсації моральної шкоди, зазначена Постанова Пленуму в п.9 та ч.3 ст.23 ЦК України визначають: характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо). Також враховується стан здоровя потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

За змістом ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Враховуючи все вищевикладене, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна (немайнова) шкода в розмірі 15 000 (пятнадцяти тисяч) гривень.

Керуючись ст. 321-324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним за ст. 296 ч.1 КК України і призначити покарання у вигляді одного року шести місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Згідно ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обовязки:

1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

3) періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільний позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 моральну (немайнову) шкоду в розмірі 15 000 (пятнадця тисяч) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_3 залишити обраний підписку про невиїзд.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернівецької області, протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку, через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

СУДДЯ Стрілець Я.С.