Дзержинський районний суд м.Харкова
52в м. м. Харків Харківська область
В И Р О К Іменем України м. Харків, 30
грудня 2013 рокуСправа № 2011/4992/12
1/638/429/13Дзержинський районний суд міста
Харкова у складі:

головуючого - судді Купіної М.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Саєнко
С.Г.,

прокурора Аракеляна В.О.,

захисника: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.
Харкова, громадянина України, українця,
освіта середньо-спеціальна,
неодруженого, який працює
будівельником в «Інститут патології
хребта та суглобів», прописаний і
проживає: АДРЕСА_1, раніше судимого:
21.05.1991 року Московським районним судом
м. Харкова за ч. 4 ст. 81 КК України (в ред.
1960 року) до 3 років позбавлення волі з
конфіскацією майна; 26.12.1994 року
Ленінським районним судом м. Харкова за
ч. 2 ст. 141 КК України (в ред. 1960 року) до 2
років позбавлення волі; 29.03.1999 року
Київським районним судом м. Харкова за
ч. 2 ст. 140, 17 - ч. 2 ст. 141 КК України (в ред.
1960 року) до 2 років позбавлення волі з
конфіскацією майна; 01.12.2003 року
Київським районним судом м. Харкова за
ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України
до 8 років позбавлення волі з
конфіскацією майна; 19.03.2010 року
Дзержинським районним судом м. Харкова
за ч. 3 ст. 140 КК України (в ред. 1960 року) до
1 року 1 місяцю 1 дню позбавлення волі з
конфіскацією майна, звільнився 08.09.2010
року з місць позбавлення волі умовно
достроково на 3 місяці 16 днів за
постановою Харківського районного
суду Харківської області від 31.08.2010
року; 08.12.2011 року Комінтернівським
районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК
України до 4 років позбавлення волі із
застосуванням ст. 75 КК України на 2 роки,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2
ст.185 КК України, -

установив:

ОСОБА_2 7 вересня 2011 приблизно о 10 годині
30 хвилин прийшов в Інституті загальної
невідкладної хірургії, розташований за
адресою: м. Харків, в'їзд Балакірєва, 1, з
метою обстеження для отримання
направлення на стаціонарно-курортне
лікування.

Перебуваючи у відділенні гострих
захворювань судин на 4-му поверсі
вищевказаного лікувального закладу
ОСОБА_2 помітив прочинені двері в
палату № 418, в якій знаходилися хворі. У
цей момент у ОСОБА_2 раптово виник
умисел, направлений на крадіжку чужого
майна.

З метою реалізації свого злочинного
наміру ОСОБА_2 пройшов в палату № 418 і з
тим, щоб забезпечити собі
безперешкодний доступ до чужого майна
повідомив хворим ОСОБА_3 і ОСОБА_4, що їх
викликає головний лікар, при цьому
хворий ОСОБА_5 був відсутній в палаті,
так як проходив процедури.

Коли ОСОБА_3 і ОСОБА_4 покинули
приміщення палати, ОСОБА_2 умисно з
корисливих мотивів, скориставшись тим,
що за його діями ніхто не спостерігає,
таємно, шляхом вільного доступу викрав
з барсетки, розташованої в тумбочці, що
знаходиться біля ліжка ОСОБА_5, грошові
кошти в сумі 2900 гривень, після чого
ОСОБА_2 з місця скоєння злочину втік,
розпорядившись викраденим на свій
розсуд, чим заподіяв потерпілому
ОСОБА_5 матеріальний збиток на
вищевказану суму.

Допитаний в судовому засіданні
підсудний ОСОБА_2 свою вину в
пред'явленому обвинуваченні визнав
повністю і пояснив, що в перших числах
вересня 2011 року в денний час він на
громадському транспорті приїхав до 4-й
ХГКБСНМП ім. Мещанінова по вул.
Балакірєва у м. Харкові, так як подумав,
що там можна влаштується тимчасово
санітаром або двірником, при цьому
можна так само буде здати аналізи для
отримання направлення на
стаціонарно-курортне лікування.

Зайшовши в інститут, він пройшовся на
четвертий поверх і попрямував вліво по
коридору щодо сходів. Так як він
розумів, що у людей, які знаходяться на
лікуванні, завжди є гроші, які вони
іноді залишають в палатах, то вирішив
зайти в будь-яку палату, де будуть
відсутні хворі і спробувати викрасти
які-небудь особисті речі або грошові
кошти.

З цією метою він зайшов до однієї з
палат по лівій стороні. У палаті він
сказав присутнім, що їх очікує лікар і
їм терміново треба до нього вийти.
Чоловіки, повіривши йому, піднялися зі
своїх ліжок і вийшли в коридор, а він
відразу ж почав оглядати тумбочки.

При цьому в першій же тумбочці
розташованої з правого боку біля стіни
ближче до вікна він побачив барсетку.
Відкривши її він побачив у ній грошові
купюри номіналом по 200 гривень, які не
перераховуючи витягнув з барсетки і
поклав до себе в кишеню, після чого
відразу ж покинув палату, при цьому
забувши на столі у тумбочки напій
«Спрайт».

Вийшовши з палати, він попрямувавши до
сходів та побачив чоловіків, яких
раніше попросив вийти з палати, і на їх
питання, де лікар, сказав їм, що б вони
очікували його, а сам залишив
приміщення інституту та попрямував до
громадського транспорту. По приїзду
додому він перерахував грошові кошти
які викрав, їх було понад 2500 гривень.
Дані грошові кошти він витратив на
власні потреби.

У вчиненому щиро розкаявся, обіцяв
такого більше не робити, просив суд не
карати його суворо.

Після допиту підсудного суд визнав
недоцільним дослідження інших доказів
стосовно фактичних обставин справи,
позаяк вони ніким не оспорюються,
підсудним повністю визнається вина та
фактичні обставини справи, а учасники
судового розгляду не заперечували
проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.299
КПК України.

При цьому суд з'ясував, що підсудний та
інші учасники судового розгляду
правильно розуміють зміст фактичних
обставин справи, переконався у
добровільності та істинності їх
позиції, а також роз'яснив їм, що у
такому випадку вони будуть позбавлені
права оспорювати ці фактичні обставини
справи та розмір цивільного позову у
апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази суд
приходить до висновку, що пред'явлене
обвинувачення є доведеним.

З урахуванням викладених обставин, суд
кваліфікує дії підсудного ОСОБА_2 за ч.2
ст.185 КК України, а саме: таємне
викрадення чужого майна (крадіжка),
вчинене повторно.

У відповідності до ст.275 КПК України суд
діє в межах пред'явленого
обвинувачення.

Призначаючи покарання суд враховує
наступне:

1) підсудний вчинив умисний злочин
середньої тяжкості;

2) вивченням особи підсудного
встановлено, що він народився 3 квітня
1974 року в м. Харкові, громадянин
України, українець, має
середньо-спеціальну освіту, не
одружений, працює будівельником в
«Інститут патології хребта та
суглобів», прописаний і проживає:
АДРЕСА_1, раніше неодноразово судимий:
21.05.1991 року Московським районним судом
м. Харкова за ч. 4 ст. 81 КК України (в ред.
1960 року) до 3 років позбавлення волі з
конфіскацією майна; 26.12.1994 року
Ленінським районним судом м. Харкова за
ч. 2 ст. 141 КК України (в ред. 1960 року) до 2
років позбавлення волі; 29.03.1999 року
Київським районним судом м. Харкова за
ч. 2 ст. 140, 17 - ч. 2 ст. 141 КК України (в ред.
1960 року) до 2 років позбавлення волі з
конфіскацією майна; 01.12.2003 року
Київським районним судом м. Харкова за
ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України
до 8 років позбавлення волі з
конфіскацією майна; 19.03.2010 року
Дзержинським районним судом м. Харкова
за ч. 3 ст. 140 КК України (в ред. 1960 року) до
1 року 1 місяцю 1 дню позбавлення волі з
конфіскацією майна, звільнився 08.09.2010
року з місць позбавлення волі умовно
достроково на 3 місяці 16 днів за
постановою Харківського районного
суду Харківської області від 31.08.2010
року; 08.12.2011 року Комінтернівським
районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК
України до 4 років позбавлення волі із
застосуванням ст. 75 КК України на 2 роки,
на обліку у лікарів нарколога та
психіатра не перебуває, за місцем
проживання та роботи характеризується
позитивно;

3) обставинами, що пом'якшують
покарання, суд визнає визнання вини та
щире каяття. Обставинами, що його
обтяжують, суд визнає рецидив злочинів;

4) підсудним ОСОБА_2 повністю виплачена
потерпілому

Визначаючи на підставі викладеного вид
і розмір покарання, суд виходить із
того, що підсудному ОСОБА_2 належить
призначити покарання в межах санкції ч.
2 ст. 185 КК України у виді 2 років
позбавлення волі.

Оскільки ОСОБА_2 було скоєно зазначений
злочин до постановлення вироку 08.12.2011
року Комінтернівським районним судом
м. Харкова, яким ОСОБА_2 визнано винним у
скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст.
185 КК України, та призначено покарання у
виді 4 років позбавлення волі із
застосуванням ст. 75 КК України на 2 роки,
суд застосовує положення ч. 4 ст. 70 КК
України і остаточно призначає ОСОБА_2
покарання за сукупністю злочинів,
шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим, у виді 4 років
позбавлення волі.

При цьому суд вважає за можливе
застосувати положення ст.ст. 75, 76 КК
України з іспитовим строком на два
роки, оскільки на думку суду
виправлення і перевиховання
підсудного можливі без реального
відбування покарання в умовах ізоляції
від суспільства.

Суд переконаний, що таке покарання буде
справедливим, необхідним і достатнім
для виправлення ОСОБА_2 та запобігання
вчинення ним нових злочинів.

Судові витрати по справі на проведення
експертиз належить стягнути з
підсудного у порядку ст.93 КПК України
1960 року.

Питання про речові докази по справі
слід вирішити у порядку ст.81 КПК
України 1960 року.

З урахуванням призначеного покарання
та необхідності забезпечення
виконання вироку, підстав для зміни
запобіжного заходу не вбачається, а
відтак запобіжний захід у виді
підписки про невиїзд слід залишити без
змін до набрання вироком законної сили.

Справа розглядалась судом у
відповідності до п.11 розділу ХІ
Кримінального процесуального кодексу
України 2012 року, за правилами
Кримінально-процесуального кодексу
України 1960 року, в редакції станом на 19
листопада 2012 року, з урахуванням
положень ст. 10 Конституції України, ст.
12 Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» та ст. 14 Закону України
«Про засади державної мовної
політики».

Керуючись ст.ст. 81, 93, 321-343 КПК України 1960
року, суд -

постановив:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати винним у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.
185 КК України та призначити йому
покарання у виді позбавлення волі
строком на два роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом
поглинення менш суворого покарання
більш суворим покаранням за вироком
Комінтернівського районного суду м.
Харкова від 08.12.2011 року остаточно
визначити покарання ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді 4 років позбавлення
волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання
звільнити з випробуванням якщо він
протягом двох років іспитового строку
не вчинить нового злочину і виконає
покладені на нього обов'язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 обов'язок не
виїжджати за межі України на постійне
місце проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід до набрання вироком
законної сили залишити без змін у виді
підписки про невиїзд, а після набрання
вироком законної сили - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 судові
витрати на проведення експертиз у
розмірі 227 (двісті двадцять сім) грн. 92
коп.

Речові докази по справі: три відрізка
липкої стрічки зі слідами пальців рук
(а.с. 70) - залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений в порядку
передбаченому КПК України 1960 року
шляхом подання апеляції до
Апеляційного суду Харківської області
через Дзержинський районний суд міста
Харкова протягом п'ятнадцяти діб з
моменту його проголошення.

Головуючий - суддя
М.А. Купіна