Справа №1-79 2007 рік
ВИРОК

іменем України

09
жовтня 2005 року Олександрівський
районний суд Донецької області

у складі:
головуючий суддя Молчанов
В.А.

при секретарі
Поляковій Л.В.,

з участю
прокурора Шапошнікова О.В.,

захисника
ОСОБА_5

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у залі суду смт. Олександрівка кримінальну
справу по обвинуваченню

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1народження, яка народилась та мешкає у АДРЕСА_1, громадянки України, з середньою освітою, заміжньої,
не працюючої, засудженої 29 серпня
2006 року Добропільським місьрайсудом Донецької області за ст. 366 ч. 1 КК України до 2 років обмеження
волі з застосуванням ст. 75 КК України
звільненої від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

за ст. ст. 190 ч. 2 та 358 ч. 1 КК України,

ОСОБА_2
який народився ІНФОРМАЦІЯ_2у м.
Слов'янськ Донецької області,
громадянина України, з середньою
освітою, одруженого, не засудженого, не працюючого, інваліда 3 групи, який мешкає у АДРЕСА_2, та

ОСОБА_3 який народився ІНФОРМАЦІЯ_3у м. Слов'янськ Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого,
не засудженого, не
працюючого, який мешкає у АДРЕСА_2,

за ст. ст. 190 ч. 2 та 358 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудна
ОСОБА_1 вчинила підроблення документів та збут підроблених документів, а підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчинили використання завідомо підробленого
документу за таких обставин:

У
вересні 2005 року підсудні, які на той
час не мали офіційного місця роботи,
вирішили отримати кредит в банку для сімейного бізнесу. Але для
отримання кредиту необхідно було надати банку довідку про доходи. Тому, ОСОБА_1, маючи доступ до печатки та штампу Споживчого товариства
«Візит», 12 вересня 2005 року близько 12
години у приміщенні магазину, який
орендовано СТ «Візит», за адресою - с Новодонецьке
Добропільського району Донецької області,
вул. Гагаріна, 12,
власноручно виготовила завідомо неправдиві довідки про те, що її чоловік ОСОБА_2, працює в СТ «Візит» заступником директора і
має заробітну плату 850 гривень на місяць,
а її син ОСОБА_3 працює в СТ
«Візрї» водоем і має
заробітну плату 650 гривень на місяць,
яким і передала ці довідки для отримання кредиту. ОСОБА_2 та ОСОБА_3

2

отримавши ці
завідомо підроблені довідки, 13 вересня
2005 року разом з іншими необхідними документами надали вказані довідки у
Олександрівське відділення Донецького регіонального управління «Приватбанку» у с Олександрівка
Олександрівського району Донецької області і на підставі цих документів
отримали в банку кредити по 5000 гривень кожний, чим завдали шкоду інтересам цього банку.

Підсудна
ОСОБА_1 свою вину визнала частково і показала,
що у вересні 2005 року з чоловіком ОСОБА_2 та сином ОСОБА_3 вирішили отримати кредит в банку для
сімейного бізнесу. Для отримання кредиту необхідно було надати банку довідку
про доходи, а вони ніде офіційно не
працювали. Вона була учасником Споживчого товариства «Візит» і мала доступ до
печатки та штампу товариства. 12 вересня 2005 року близько 12 години у приміщенні
магазину, який орендовано СТ «Візит», за адресою - с Ново донецьке Добропільського району Донецької
області, вул. Гагаріна,
12, власноручно виготовила завідомо
неправдиві довідки про те, що її чоловік
ОСОБА_2, працює в СТ «Візит» заступником
директора і має заробітну плату 850 гривень на місяць, а її син ОСОБА_3 працює в СТ «Візит» водієм і має заробітну
плату 650 гривень на місяць, яким і
передала ці довідки і вони отримали кредити у Олександрівському відділенні
«Приватбанку» по 5000 гривень кожний. Повертати кредит збирались з доходів від
бізнесу, але достатніх доходів не
отримали, тому не мали змоги своєчасно
повернути кредит, про це вона усно
повідомляла працівників банку, до неї
звертались працівники служби безпеки банку і заявили, що про повернення кредитів звернуться до суду
з позовом, проти чого вона не
заперечувала, але позову досі не подано.
Ні вона ні її рідні при отриманні кредиту не мали наміру привласнити та не
повертати отримані гроші.

Підсудний
ОСОБА_2 свою вину визнав частково і пояснив,
що для отримання кредиту його дружина дійсно підробила довідку про
те, що він працює у СТ «Візит» і має
заробітну плату. На підставі цієї довідки він отримав кредит 5000 гривень. Але
привласнювати ці гроші вони не збирались,
а планували повертати кредит з доходів від бізнесу, але бізнес не склався.

Підсудний
ОСОБА_3 також свою вину визнав частково
і пояснив, що для отримання кредиту його
мати дійсно підробила довідку про те, що
він працює у СТ «Візит» і має заробітну плату на підставі якої він отримав
кредит 5000 гривень. Привласнювати ці гроші вони не збирались, а планували повертати кредит з доходів від
бізнесу, але бізнес не склався.

Свідок
ОСОБА_4 показала, що у вересні 2005 року
вона працювала у Олександрівському відділенні Донецького регіонального
управління «Приватбаку». ОСОБА_2 і ОСОБА_3
звернулися у відділення банку за отримання споживчого кредиту, надали для цього необхідні документи, також і довідки про заробітну плату. Надані
ними документи по формі були скаредні вірно,
були перевірені юристами банку у не викликали сумнівів у їх
достовірності. ОСОБА_2 і ОСОБА_3
отримали в банку кредити по 5000 гривень. За умовами договору повертати
кредит вони повинні були через 30 днів після його отримання щомісячно по 7% від
суми боргу, за прострочення платежу передбачена
пеня. ОСОБА_1 пізніше зверталася в банк і повідомляла про те, що через відсутність коштів її рідні не
можуть повернути кредит своєчасно, цим
питанням займалася служба безпеки банку.

До
справи додані копій довідок про заробітну плату ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на підставі яких вони отримали кредити, підсудна ОСОБА_1 підтвердила, що власноруч склала ці довідки, підписала їх за керівника та бухгалтера та
поставила на них штамп та печатку а.с.
7, 36)

3

Як видно
з копій трудових книжок ОСОБА_2 і ОСОБА_3
та довідок про реєстрацію та діяльність СТ «Візит», вказані особи в цьому товаристві не
працювали. (а.с. 9, 10, 38,
40, 46, 47, 143,
144, 155, 156,
158, 159)

Згідно
довідок банку, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 для отримання кредиту надали банку документи
за передбаченим переліком, у тому числі
і довідки про заробітну плату і отримали кредити по 5000 гривень кожний. Кошти
по кредиту не повертались.

( а.с. 5, 6, 34, 35)

Згідно
доданих до справи характеристик, за
місцем проживання та колишньої роботи підсудні характеризуються задовільно.
(а.с. 68, 83 ,
86, 171)

До справи додано
копію вироку відносно підсудної ОСОБА_1(а.с.
175, 176)

До
справи додано довідку про те, що
підсудний ОСОБА_2 є інвалідом З групи.

(а.с. 11)

Суд
вважає правильною кваліфікацію дій підсудної ОСОБА_1 за ст. 358 ч. 1 КК України, тому що вона умисно підробила інші документи
- довідки, які видаються іншою особою -
споживчим товариством, і який надає
право - на отримання кредиту, і збут цих
документів.

Суд
вважає правильною кваліфікацію дій підсудних ОСОБА_2 і ОСОБА_3за ст. 358 ч.3 КК України, тому що вони умисно використали завідомо
підроблений документ.

Досудовим
слідством усі підсудні обвинувачуються у тому,
що вони також вчинили злочин,
передбачений ст. 190 ч. 2 КК України
в тому, що вони за попередньою змовою
між собою і у групі осіб під виглядом оформлення вказаного кредиту шляхом
обману заволоділи грошима «Приватбанку» у загальній сумі 10000 гривень. Але для
кваліфікацій дій підсудних як шахрайство у їх діях повинен бути корисний мотив
та мета заволодіти коштами без їх повернення. У обвинуваченні не вказані такі
мотиви та мета, навпаки, як встановлено і під час досудового слідства
так і в судовому засіданні підсудні не мали корисного мотиву та мети
привласнити кошти, отримані за
кредитом, і не повертати їх. Вони, хоч і отримали для своєї родини кредити на
підставі підроблених документів, але в
договорах кредиту вказали дійсні власні анкетні дані, що дає можливість банку у цивільному порядку
стягнути з них отримані кошти. Самі підсудні наполягають, що мали намір повернути борг своєчасно, але не змогли цього зробити через те, що у них не склався бізнес, і ніяких доказів, які б спростовували це, обвинуваченням не надано.

Тому суд
вважає, що за ст. 190 ч. 2 КК України усіх підсудних
необхідно виправдати за відсутністю у їх діях складу злочину.

Призначаючи
покарання підсудним ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3суд враховує характер і ступінь
тяжкості вчиненого, обставини
справи, особи підсудних. Обтяжуючою
покарання усіх підсудних ОСОБА_1,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 обставиною суд
вважає вчинення ними злочину за попередньою змовою і у групі осіб.
Обставиною, що пом'якшує покарання усіх
підсудних, суд вважає їх щире каяття.

Тому
підсудній ОСОБА_1 необхідно призначити покарання у вигляді штрафу, і підсудним ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також необхідно призначити покарання у
вигляді штрафу.

4

ОСОБА_1
29 серпня 2006 року засуджена Добропільським місьрайсудом Донецької області
за ст. 366 ч. 1 КК України до 2 років
обмеження волі з застосуванням ст. 75 КК
України звільненої від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Таким
чином, по даній справі підсудна засуджується до покарання у вигляді штрафу за
злочин, вчинений до постановления попереднього
вироку. У цьому випадку, згідно ч.
4 ст. 70 КК України остаточне покарання
за сукупністю злочинів визначається за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Згідно ч.3 ст. 72 КК України основне
покарання у вигляді штрафу при призначенні їх за сукупністю злочинів складанню
з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно. За попереднім
вироком підсудна засуджена до покарання у вигляді обмеження волі, тому нема підстав для складання цього
покарання з покаранням, яке
призначається підсудній за цим вироком.

Підсудний
ОСОБА_2 вперше засуджується за умисний злочин,
за який передбачено покарання менше суворе ніж позбавлення волі на строк
не більше п'яти років, є інвалідом 3
групи, згоден з застосуванням до нього
амністії, про що надав суду письмову
заяву, тому згідно п. є ч. 1 Закону
України «Про амністію» № 955-V від 19
квітня 2007 року його необхідно звільнити від покарання, яке призначається за цим вироком.

Керуючись ст. ст. 323, 324 УПК України та п. є ч. 1
Закону України «Про амністію» № 955-V від 19 квітня
2007 року, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1,ОСОБА_2та
ОСОБА_3за ст. 190 ч. 2 КК України усіх
виправдати за відсутністю у їх діях складу цього злочину.

ОСОБА_1
визнати винною за ст. 358 ч. 1 КК
України і призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі п'ятдесяти
неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

ОСОБА_2та
ОСОБА_3обох визнати винними за ст. 358
ч.3 КК України і призначити їм покарання у вигляді штрафу у розмірі тридцяти
неоподаткованих мінімумів доходів громадян кожному.

Засудженого
ОСОБА_2звільнити від призначеного цим вороком покарання у зв'язку з амністією.

Запобіжний
захід до набрання вироком законної чинності усім засудженим ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити у вигляді підписки про невиїзд.

На вирок
може бути подана апеляція у Апеляційний суд Донецької області через
Олександрівский районний суд протягом 15 діб.

Вирок
надрукований у єдиному примірнику в нарадчій кімнаті суддею Мол чановим В.А.