Подільський районний суд міста Києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2015 року Подільський районний суд міста Києва
в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження під час досудового розслідування № 0006456 по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, громадянина України, працюючого не офіційно, одруженого, має двох дітей 1999 та 2003 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, індивідуальний номер картки платника податків № НОМЕР_1 ,

у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
07 вересня 2014 року, близько 23 години, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прибув до місцевості біля будинку №127 по вулиці Фрунзе в місті Києві, де зустрівся за домовленістю із раніше знайомим ОСОБА_5 .
Прибувши на місце зустрічі ОСОБА_6 заздалегідь взяв із собою предмет по типу ножа, з метою нанесення тілесних ушкоджень.
Під час зустрічі та розмови на грунті особистої образи та виниклих неприязних відносин ОСОБА_6 умисно завдав предметом по типу ножа удар в область живота потерпілому ОСОБА_5 , після чого між ними виникла бійка, під час якої вони завдавали один одному удари руками та ногами. Після цього конфлікт між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 припинився та ОСОБА_6 залишив місце події. 08 вересня 2014 року, близько 05 годин 29 хвилин, ОСОБА_5 звернувся за наданням медичної допомоги.
Відповідно до висновку експерта №1809/Е від 28.10.2014 року при вивченні медичної документації та огляду ОСОБА_5 встановлено, що на момент звернення за медичною допомогою 08 вересня 2014 року в 05 годин 29 хвилин у останнього мало місце тілесне ушкодження, а саме проникаюче колото-різане поранення живота: рана на передній черевній стінці зліва по середньо-ключичній лінії, від якої відходить рановий канал, направлений спереду назад, зліва на направо, зверху вниз, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини черевної стінки, проникає у черевну порожнину з наскрізним пораненням тонкої кишки, з явищами гемоперитонеуму (наявність у черевній порожнині крові).
Зазначене тілесне ушкодження відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небеззкеки для життя ).
Характер та морфологія виявленого ушкодження свідчить про те, що воно утворилося внаслідок однократної травматичної дії гострого предмету, якому притаманні колюче-ріжучі властивості (по типу клинка ножа).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині не визнав та дав показання, що 07 вересня 2014 року він випив лише пляшку пива, його дружина повернулась від своєї знайомої ОСОБА_7 та влаштувала сварку, тому він попросив її піти з квартири. Коли вже стемніло, він почав хвилюватися і почав телефонувати дружині. Однак, трубку взяв ОСОБА_5 та сказав, що цей телефон він вкрав. Він ще раз телефонував, однак, ОСОБА_5 трубки дружині так і не передав, а запропонував зустрітись біля його будинку. Після його відмови запропонував зустрітись біля магазину «АТБ», на що він погодився. Після цього він взяв із собою великий ніж типу «мачети», оскільки вже було темно, район неспокійний, колись невідомі вже його побили. Коли він підійшов до магазину, його хтось покликав, це був ОСОБА_5 , коли він підійшов, ОСОБА_5 почав його бити, він впав. До них підбіг ще якийсь хлопець і звертався по імені до ОСОБА_5 . Підійшла дружина, просила його не бити. Після того як їх розборонили, він демонстративно дістав «мачету». ОСОБА_5 заспокоївся і він пішов додому і біля Куренівського ринку викинув «мачету». Він заперечує, що бив ОСОБА_5 ножем, звідки у нього тілесні ушкодження не знає. У нього була лише «мачета».
Потеріплий ОСОБА_5 дав суду показання, що ОСОБА_6 знає давно, їхні дружини працюють разом в одній установі. Характерною особливістю ОСОБА_6 є те, що коли він п`яний, він свої дії не контролює. 07 вересня 2014 року дружина ОСОБА_6 була у них в гостях, говорила, що чоловік п`яний і вона пішла з дому. Також вона скаржилась, що він її б`є і вона боїться йти додому. Згодом на її телефон зателефонував ОСОБА_6 і погрожував їй, він взяв трубку і ОСОБА_6 запропонував йому зустрітись для вияснення стосунків. Він погодився і разом з дружиною і ОСОБА_8 вийшли на зустріч. Жінки залишились в стороні, а він чекав ОСОБА_6 , який пройшов повз нього, однак, його не побачив. Він підійшов до ОСОБА_6 і стукнув його по плечу. ОСОБА_6 в цей час розвернувся і вдарив його ножем в живіт. Він намагався уникнути удару однак не зміг. Після цього зав`язалась бійка. Підчас якої він також міг заподіяти ОСОБА_6 тілесні ушкодження. Згодом їх розняли сторонні особи. Спочатку він вважав, що ушкодження йому ОСОБА_8 заподіяв не значне, тому одразу, не звернуся до лікаря, планував на наступний день йти на роботу, однак, під ранок наступного дня йому стало зле і він був госпатілозований. Він заперечує, що окрім ОСОБА_6 хтось інший міг йому заподіти ножове поранення. І до цього був випадок, коли ОСОБА_6 кидався на нього з ножем. Будь-яких мотивів оговорювати ОСОБА_8 у нього немає.
Свідок ОСОБА_7 , яка є дружиною потерпілого, дала показання, що 07 вересня 2014 року вони з чоловіком були дома, коли до них близько 11-12 години прийшла ОСОБА_8 та повідомила, що чоловік після сварки вигнав її з дому. Вони втрьох сиділи, вживали спиртні напитки та вечеряли, коли зателефонував чоловік ОСОБА_8 , ругався, вимагав зустрітись. Домовились зустрітись біля магазину «АТБ». Вона заперечувала проти цього, однак, ОСОБА_8 та чоловік наполягали, щоб зустрітись з ОСОБА_6 . Вони пішли на обумовлене місце, де вона і ОСОБА_8 сховались за дерево, а ОСОБА_5 чекав ОСОБА_6 , який пройшов повз чоловіка і непобачив його. ОСОБА_5 пішов за ОСОБА_8 , який розвернувся і вдарив ОСОБА_5 ножем в живіт. Вона бачила як ОСОБА_8 витягнув ніж з рукава праваої руки. Після цього між ними зав`язалась бійка, яку припинили сторонні особи. Після цього ОСОБА_6 втік. Воно втрьох пішли до них додому, чоловік не погоджувався викликати швидку допомогу, думаючи, що ушкодження не значне, однак, під ранок йому стало зле і вони викликали швиду допомогу. Нваступного дня ОСОБА_8 повідомляла їй, що у них з дому зникло два ножі.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні відмовилась давати будь-які покази про обставини події, посилаючись на своє право передбачене ст.63 Конституції України не давати покази відносно себе та близьких родичів.
Відповідно до висновку експерта №1809/Е від 28.10.2014 року при вивченні медичної документації та огляду ОСОБА_5 встановлено, що на момент звернення за медичною допомогою 08 вересня 2014 року в 05 годин 29 хвилин у останнього мало місце тілесне ушкодження, а саме проникаюче колото-різане поранення живота: рана на передній черевній стінці зліва по середньо-ключичній лінії, від якої відходить рановий канал, направлений спереду назад, зліва на направо, зверху вниз, по ходу якого ушкоджуються мякі тканини черевної стінки, проникає у черевну порожнину з наскрізним пораненням тонкої кишки, з явищами гемоперитонеуму (наявшсть у черевній порожнині крові).
Зазначене тілесне ушкодження відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небеззкеки для життя ).
Характер та морфологія виявленого ушкодження свідчить про те, що воно утворилося внаслідок однократної травматичної дії гострого предмету, якому притаманні колюче-ріжучі властивості (по типу клинка ножа).
Фактичні дані, що містяться в цьому висновку експертизи, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_6 від 07 жовтня 2014 року на час вчинення злочину він будь-яким психічним розладом не страждав і не виявляв ознак тимчасового розладу психічної діяльності, а виявляв психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На час дослідження стійким хронічним психічним розладом, тимчасовом розладом психічної діяльності не страждає. В нього виявляються ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, за своїм психічним станом може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_6 не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, а потребує застосування до нього лікування з приводу хронічного алкоголізму.
Фактичні дані, що містяться в цьому висновку експертизи, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2542 від 11 вересня 2014 року у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у виді забійної рани лівої брови, яка розташована на фоні синця проекція лівої брови з переходом на повіки лівого ока; синці: в лівій потиличній ділянці-1, на задній поверхні лівого ліктьового суглоба 1; садно на задній поверхні лівого ліктьового суглоба, розташоване на фоні вищезазначеного синця. Вказані ушкодження спричинені тупим (тупими) предметом за давністю можуть відповідати 07.09.2014 року та відносяться: забійна рана до легких тілесних ушкоджен, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а синці та садно відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Фактичні дані, що містяться в цьому висновку експертизи, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Згідно долучених до матеріалів кримінального провадження чеків на придбання ліків, які надав потерпілий, в період лікування від отриманих тілесних ушкоджень він витратив одну тисячу шістсот дев`яносто вісім гривень 50 копійок.
Фактичні дані, що містяться в цих документах, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Згідно долучених до справи документів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 , він раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатрів і наркологів не перебуває, однак, страждає на хронічний алкоголізм, має на утриманні двох дітей, одна з яких є малолітньою.
Фактичні дані, що містяться в цих документах, суд визнає належними, допустимими і достовірними.
Згідно вимог ч.1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд, дослідивши запропоновані учасниками процесу докази, прийшов до висновку, що вони є відповідно до вимог ст. 85 КПК України належними, вони прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність , чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Розглядаючи докази з точки зору їх допустимості, суд звертає увагу, що покази обвинуваченого, потерпілого, свідків отримано з дотриманням вимог КПК України, а тому вони є допустимими.
Належними і допустимими як джерело доказу є висновки проведених у справі судових експертиз та долучених документів, суд не вбачає порушення вимог КПК України під час їх отримання.
Оцінюючи сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку, про достатність доказів для визнання ОСОБА_6 винуватим у злочині про пред`явленому обвинуваченню.
Вказане підтверджується комплексом досліджених доказів, при цьому суд не встановив обставин, що потерпілий міг отримати тілесні ушкодження за інших обставин ніж в результаті заподіяння їх ОСОБА_6 .
Аналізуючи досліджені докази суд звертає увагу на послідовні покази потерпілого, які узгоджуються з іншими доказами, характером і логікою розвитку подій і які суд визнає правдивими і такими які в сукупності з іншими доказами можна покласти в основу обвинувального вироку.
Покази потерпілого ОСОБА_5 також узгоджуться з висновками судово-медичної експертизи про характер та локалізацію виявленого у потерпілого тілесного ушкодження.
Як вбачається з аналізу показів потерпілого у нього немає мотивів оговорювати ОСОБА_6 , не назвав таких мотивів для оговору і обвинувачений ОСОБА_6 .
Покази і позицію ОСОБА_6 суд оцінює критично і вважає їх такими, що направлені на уникнення кримінальної відповідальності.
Суд бере до уваги, що згідно висновку судово-психіатричної експертизи ОСОБА_6 є осудним, усвідомлював свої дії і міг керувати ними й лише страждає хронічним алкоголізмом.
Зафіксовані згідно висновку судово-медичної експертизи тілесні ушкодження у ОСОБА_6 у виді синців та саден не спростовують доводи потерпілого, а їх характер узгоджується з показами потерпілого про те, що коли йому ОСОБА_6 наніс удар ножем в живіт, то зав`язалась бійка під час якої він міг заподіяти тілесні ушкодження ОСОБА_6 перед тим як їх розняли сторонні особи.
Про те, що потерпілий після нанесення йому удару ножем в живіт міг вчиняти активні дії підтверджується його показами, показами свідка ОСОБА_7 , висновками судово-медичної експертизи про те, що він звернувся за медично допомогою лише після 05 години 08 вересня 2014 року. Потерпілий логічно пояснив, що сподівався, що тілесне ушкодження ОСОБА_6 заподіяв йому не значне й рана загоїться без надання медичної допомоги, планував 08 вересня 2014 року іти на роботу.
Суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, ОСОБА_6 вчинив злочин передбачений ч.1 ст.121 КК України.
Обираючи покарання ОСОБА_6 суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, в тому числі межі санкції ч.1 ст. 121 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, є осудним, однак страждає на хронічний алкоголізм.
Пом`якшуючою покарання ОСОБА_6 обставиною суд згідно ст..66 КК України визнає наявність на його утриманні двох неповнолітніх дітей, одна з яких є малолітньою.
Обтяжуючою покарання обставиною ОСОБА_6 суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольному сп`янінні, що передбачено п.13 ч.1 ст. 67 КК України.
Враховуючи конкретні обставини справи, значну суспільну небезпеку скоєного, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_6 до покарання у виді позбавлення волі.
Однак, у зв`язку із наявністю обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, зокрема наявність у нього на утриманні неповнолітніх дітей, одна з яких є малолітньою, що він раніше не судимий, по місцю проживання характеризувався позитивно, що позиція обвинуваченого визнавати чи не визнавати вину є його правом і не може бути поставлена йому у вину, з врахуванням позиції прокурора, який просить звільнити обвинуваченого від покарання з випробуванням, позиції потерпілого, який не наполягає на реальному позбавленні волі обвинуваченого, що перебуваючи на волі він інших злочинів не вчиняв, запобіжний захід, який відносно нього обирався, не порушував, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покласти на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України, в тому числі пройти курс лікуваня від алкоголізму.
Суд переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при провадженні кримінальної справи пред`явити до обвинуваченого або до осіб, що несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, цивільний позов, який розглядається судом разом з кримінальним провадженням.
Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Судом під час судового розгляду достовірно встановлено, що в результаті заподіяних ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілому той поніс затрати на придбання ліків у розмірі 1698 гривень 50 копійок, що підтверджується послідовними показами потерпілого та долученими до справами чеками на придбання ліків.
Суд також прийшов до висновку, що підлягають частковому задоволенню позовні вимоги потерпілого про відшкодування йому обвинуваченим моральних збитків.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода може відшкодовуватись грішми.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_5 суд бере до уваги ступінь та глибину душевних стражданнях, яких він зазнав від отриманих тілесних ушкоджень, а також негативні зміни в його житті, які сталися у зв`язку із цим, значні психологічні травми та погіршення стану здоров`я, переживання за с воє життя
З урахуванням цього, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що потерпілому заподіяно моральну шкоду на суму 15 тисяч гривень, які повинні бути стягнуті з ОСОБА_6 до якого пред`явлено позов та який винен у її заподіянні.

На підставі викладеного, керуючись ст.373, 374 КПК України, суд ,-
З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України і призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо протягом іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки. Іспитовий строк ОСОБА_6 встановити три роки.
Згідно п.п.2,3,4,5 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_9 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції, пройти курс лікування від алкоголізму.
Позов потерпілого ОСОБА_5 (індивідуальний номер картки платника податків № НОМЕР_2 ) в частині відшкодування майнової шкоди задовольнити у повному обсязі, стягнути на його користь з ОСОБА_6 ( індивідуальний номер картки платника податків № НОМЕР_1 ) одну тисячу шістсот дев`яносто вісім гривень 50 копійок за заподіяну майнову шкоду, а в частині відшкодування моральних збитків позов задовольнити частково на суму п`ятнадцять тисяч гривень, а всього на суму шістнадцять тисяч шістсот дев`яносто вісім гривень 50 копійок.
Речові докази, які зберігаються в матеріалах провадження, залишити в кримінальному провадженні.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СуддяОСОБА_1