Справа № 462/3192/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2015 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000903 від 07.04.2015 року:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою освітою, раніше судимого, востаннє 26.07.2012 року Сихівським районним судом м.Львова за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , 07.04.2015 року о 10 год. 00 хв., знаходячись в приміщенні «Авто-Банька», що по вул. Роксоляни, 26 «а» у м.Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, шляхом вільного доступу таємно викрав з кишені куртки, яка знаходилась у підсобному приміщенні, золоту обручку 585 проби, вагою 5,19 грам, вартістю 8000 грн, що належить ОСОБА_5 , спричинивши останньому матеріальної шкоди на вказану суму.

Таким чином ОСОБА_4 своїми умисними діями, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та пояснив, що в березні 2015 року він влаштувався на стажування в автомийку «Авто-Банька», яка знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Роксоляни, 26а. У нього постійно виникали конфлікти з іншими працівниками даної автомийки, 07.04.2015 року після чергового конфлікту він пішов в підсобне приміщення та вирішив подивитись в кишенях курток чи немає в кого цигарок. В куртці ОСОБА_5 він знайшов золоту обручку, яку вирішив забрати собі. Після чого пішов з робочого місця та більше не повертався, обручку здав в ломбард, отримані кошти він витратив на власні потреби.

Розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у скоєнні таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який у відповідності до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, позитивну характеристику, матеріальна шкода відшкодована, думку потерпілого, який не має претензій до обвинуваченого.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України є: щире каяття та сприяння слідству у розкритті даного злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, та, беручи до уваги вищенаведені обставини і особу винного, застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання. При цьому, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні, цивільний позов не заявлено.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки.

Зобов`язати ОСОБА_4 , відповідно до ст.76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

Витрати на залучення експерта - відсутні.
Запобіжний захід не обирався.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя: (підпис)
З оригіналом згідно.
Суддя: ОСОБА_1