ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ:

головуючого Слинька
С.С.,

суддів:
Крижановського В.Я., Колесниченка В.М.,

за участю прокурора
Сорокіної О.А.,

розглянувши у судовому засіданні 27
листопада 2014 року в м. Києві
кримінальну справу за касаційною
скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок
Автозаводського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 22
листопада 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду Полтавської області
від 14 травня 2014 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,
неодноразово судимого, останній раз
вироком Автозаводського районного
суду м. Кременчука Полтавської області
від 14 серпня 2007 року за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст.
187, ч. 2 ст. 190, ст. 353, ст. 395 КК України, на
підставі ч. 1 ст. 70 КК України до
остаточного покарання у виді
позбавлення волі на строк 4 роки 1
місяць, звільнений за постановою
Крюківського районного суду м.
Кременчука Полтавської області від 24
червня 2010 року умовно-достроково на
невідбутий строк 8 місяців 24 дні,

засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на
строк два роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК України
до покарання у виді позбавлення волі на
строк три роки шість місяців;

- за ч. 2 ст. 186 КК України
до покарання у виді позбавлення волі на
строк чотири роки шість місяців;

- за ч. 2 ст. 187 КК України
до покарання у виді позбавлення волі на
строк сім років шість місяців з
конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим
остаточно ОСОБА_1 визначено покарання у
виді позбавлення волі на строк сім
років шість місяців з конфіскацією
майна.

Вироком суду також вирішено долю
речових доказів та питання щодо
судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської
області від 14 травня

2014 року апеляцію засудженого залишено
без задоволення, вирок суду - без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним і
засуджено за те, що він 30 червня 2012 року,
приблизно о 13-ій год., через відчинене
вікно проник до кімнати АДРЕСА_1 в м.
Кременчуці, де діючи умисно, повторно,
таємно викрав телевізор вартістю 300
грн, чим спричинив потерпілому ОСОБА_2
матеріальну шкоду на вказану суму.

2 липня 2012 року, приблизно о 15-ій год.,
ОСОБА_1, знаходячись неподалік
Автоскладального заводу по АДРЕСА_2 у м.
Кременчуці, шляхом вільного доступу,
діючи умисно, таємно викрав мопед
вартістю 2 200 грн, спричинивши
потерпілому ОСОБА_3 матеріальну шкоду
на вказану суму.

5 липня 2012 року ОСОБА_1, діючи умисно,
повторно, знаходячись на пляжі парку
Залізничників по вул. Чкалова у м.
Кременчуці, шляхом вільного доступу,
діючи умисно, повторно, шляхом вільного
доступу таємно викрав з кишені
спідниці потерпілої ОСОБА_4 мобільний
телефон, спричинивши матеріальну шкоду
останній на загальну суму 940 грн.

9 липня 2012 року ОСОБА_1, маючи непогашену
та незняту судимість за ч. 1 ст. 187 КК
України, приблизно о 21-ій год. 30 хв.,
знаходячись на території гаражного
кооперативу по вул. Хорольській у м.
Кременчуці, діючи умисно, з метою
заволодіння чужим майном, вчинив напад
на потерпілу ОСОБА_5, заподіявши
декілька ударів по обличчю та тулубу
потерпілої, спричинивши легкі тілесні
ушкодження, що потягли короткочасний
розлад здоров'я у вигляді закритої
черепно-мозкової травми, струсу
головного мозку. Таким чином, подолавши
волю потерпілої до опору, заволодів її
мобільним телефоном вартістю 450 грн,
спричинивши матеріальну шкоду на
вказану суму.

17 липня 2012 року, приблизно о 7-ій год. 20
хв., знаходячись поблизу під'їзду № 2
буд. АДРЕСА_3 у м. Кременчуці, діючи
умисно, повторно, шляхом вільного
доступу, таємно викрав мопед вартістю 2
500 грн, що належить ОСОБА_6, чим
спричинив останньому матеріальну
шкоду на вказану суму.

20 липня 2012 року, приблизно о 1-ій год.,
знаходячись поблизу під'їзду № 3 буд.
АДРЕСА_4 у м. Кременчуці, діючи умисно,
повторно, шляхом вільного доступу,
таємно викрав скутер вартістю 4 000 грн,
чим спричинив потерпілому ОСОБА_7
матеріальну шкоду на вказану суму.

22 липня 2012 року, приблизно о 2-ій год.,
знаходячись на території
Придніпровського парку по вул.
Комсомольській у м. Кременчуці, діючи
умисно, повторно, шляхом вільного
доступу, таємно викрав мобільний
телефон, наручний годинник,
спричинивши потерпілому ОСОБА_8
матеріальну шкоду на загальну суму 2 000
грн.

22 липня 2012 року, приблизно о 17-ій год. 45
хв., знаходячись на зупинці
громадського транспорту у м.
Кременчуці, діючи умисно, повторно, із
застосуванням фізичного насильства, що
не є небезпечним для життя і здоров'я
потерпілого, відкрито заволодів
гаманцем з грошовими коштами в сумі 200
грн, спричинивши потерпілому ОСОБА_9
матеріальну шкоду на вказану суму.

У касаційній скарзі засуджений просить
про зміну судових рішень,
постановлених щодо нього, пом'якшення
покарання із застосуванням положень
ст. 69 КК України, посилаючись на те, що
судом були недостатні враховані дані
про його особу - він одружений, має
дитину на утриманні, визнав вину,
позитивно характеризується,
добровільно відшкодував завдану шкоду.
Крім того, вказав на порушення права на
захист, оскільки суд позбавив його
права виступити із останнім словом.

Заслухавши доповідь судді, думку
прокурора, яка заперечувала проти
задоволення касаційної скарги
засудженого, перевіривши матеріали
справи та обговоривши наведені у
скарзі доводи, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_1 у
вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.
185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК
України, як і кваліфікація його дій за
цими злочинами не оскаржуються.

Ухвала апеляційного суду відповідає
вимогам ст. 377 КПК України 1960 року, усі
доводи апеляції засудженого щодо
пом'якшення покарання, аналогічні й
тим, що наведені ним у касаційній
скарзі, були всебічно розглянуті
апеляційним судом, який відмовив у їх
задоволенні з наведенням докладних
мотивів прийнятого рішення.

При цьому, судом першої інстанції
дотримані й вимоги ст. 375 КПК України 1960
року з огляду на викладені в ухвалі
Апеляційного суду Полтавської області
підстави до скасування вироку суду із
направленням матеріалів справи на
новий судовий розгляд щодо додаткового
дослідження обставин, які слугували
підставою для застосування при
призначенні покарання положень ст. 69 КК
України (том 2 а.с. 270-275).

Покарання призначене засудженому
ОСОБА_1 відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК
України.

При призначенні покарання судом повною
мірою враховано тяжкість вчинених
злочинів, що відноситься до злочинів
середньої тяжкості та тяжких, дані про
особу засудженого, який раніш судимий,
не працює, характеризується
посередньо, одружений, має на утриманні
малолітню дитину, взяті до уваги його
вік та незадовільний стан здоров'я.
Обставиною, яка пом'якшує покарання,
суд визнав часткове визнання ним своєї
вини. Обставин, які обтяжують
покарання, судом не встановлено.

Отже, при перевірці матеріалів справи
судом апеляційної інстанції за
доводами апеляції засудженого не
встановлено підстав для пом'якшення
покарання засудженому із
застосуванням положень статті 69 КК
України, з чим і погоджується колегія
суддів.

Між іншим, всі дані про особу
засудженого та сімейні обставини, на
які він посилається у касаційній
скарзі, були враховані судом при
призначенні покарання, інші обставини,
які б могли бути підставою для
пом'якшення покарання, засудженим не
наведені.

Доводи скарги засудженого про
порушення права на захист, оскільки
йому не було надано право виступити в
суді із останнім словом є
безпідставними, оскільки
спростовуються наявними матеріалами
кримінальної справи, зокрема, даними,
що містяться у протоколі судового
засіданні. Вказані твердження також
перевірялись апеляційним судом, що не
знайшли свого підтвердження.

З огляду на те, що кримінальний закон
застосовано правильно, істотних
порушень кримінально-процесуального
закону не встановлено, суд дійшов
висновку, що касаційна скарга
засудженого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України 1960
року та пунктом 15 розділу ХІ Перехідних
положень КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Вирок Автозаводського районного суду
м. Кременчука Полтавської області від 22
листопада 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду Полтавської області
від 14 травня 2014 року щодо ОСОБА_1
залишити без зміни, а його касаційну
скаргу - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ___________________ ___________________

С.С. Слинько В.Я. Крижановський В.М.
Колесниченко