В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши в приміщенні суду у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0000043 від 04 вересня 2014 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Привільне, Луганської області, українця, громадянина України, який має вищу освіту, одруженого, працюючого заступником головного маркшейдера ВСП Шахтоуправління Тернівське ПАТ ДТЕК Павлоградвугілля, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 239 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , розпорядженням № 324 від 31.01.2010 року призначений на посаду головного маркшейдера ВСП Шахта Самарська ПАТ Павлоградвугілля, в подальшому розпорядженням директора виробничо структурного підрозділу Шахтоуправління Тернівське Публічного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля ОСОБА_5 за № 1 від 01.01.2013 року ОСОБА_4 призначений на посаду заступника головного маркшейдера Шахтоуправління Тернівське ПАТ ДТЕК Павлоградвугілля.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, основою господарською діяльністю ПАТ ДТЕК Павлоградвугілля є видобуток кам`яного вугілля, відповідно в своїй господарській діяльності підприємство є утворювачем промислових відходів.

Згідно із положеннями посадової інструкції від 20.09.2013 року одним із основних завдань ОСОБА_4 на вищевказаній посаді є виконання маркшейдерських робіт під час консервації та ліквідації шахти, рекультивації промислових майданчиків та відвалів порід, інвентаризації підприємства.

Крім того, відповідно до п. 2.1.10 та п. 3.2.12 посадової інструкції ОСОБА_4 забезпечує працівниками маркшейдерської служби вимог діючого законодавства України з питань охорони навколишнього природного середовища та екологічного менеджменту підприємства.

ПАТ ДТЕК Павлоградвугілля на підставі договору оренди від 01.10.2007 року, укладеного з Павлоградською райдержадміністрацією на термін 49 років, використовується земельна ділянка несільськогосподарського призначення площею 12 га (кадастровий номер::02:002:0486).

Згідно п. 1 зазначеного договору, земельна ділянка несільськогосподарського призначення площею 12 га (кадастровий номер::02:002:0486) передана підприємству для розміщення промислового об`єкта породного відвала шахти Самарська. Зазначений породний відвал утворився внаслідок накопичення промислових відходів.

Разом з тим, відповідно до акту Державної інспекції сільського господарства у Дніпропетровської області № 13812 від 20.12.2013 року, площа земельної ділянки під породним відвалом самовільно збільшена ПАТ ДТЕК Павлоградвугілля на 5,9 га за рахунок суміжної земельної ділянки (кадастровий номер: :02:002:1023) загальна площа якої складає 150 га, яка є земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, пасовищем та відповідно до інформації управління Держземагенства у Павлоградському районі знаходиться в державній власності, в оренду або постійне користування нікому не передавались.

В свою чергу, ОСОБА_4 , будучи службовою особою ПАТ ДТЕК Павлоградвугілля, грубо порушуючи вимоги ст. 17 Закону України Про відходи, ст. 46 Закону України Про охорону земель, п.1.6, п.2.1.10, п.3.2.12 посадової інструкції, в період з 01.01.2010 року по 29.10.2014 року заходів направлених на попередження забруднення промисловими відходами земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 5,9 га не вжив, керівництво виробничо структурного підрозділу Шахтоуправління Тернівське ПАТ ДТЕК Павлоградвугілля про вихід породного відвалу за межі земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 12 га (кадастровий номер::02:002:0486), не повідомив.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про відходи суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов`язані не допускати зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях чи об`єктах.

Згідно з ст. 46 Закону України Про охорону земель при здійсненні господарської діяльності, пов`язаної із зберіганням, обробленням, утилізацією та видаленням, знешкодженням і захороненням відходів, забезпечуються запобігання негативному впливу об`єктів поводження з відходами, що використовуються для збирання, зберігання, оброблення, утилізації, видалення, знешкодження і захоронення відходів на ґрунтовий покрив прилеглих територій.

На теперішній час самовільно зайнята ПАТ ДТЕК Павлоградвугілля земельна ділянка площею 5,9 га забруднена промисловими відходами та у придатний за цільовим використанням стан підприємством не приведена.

Таким чином, заступник головного маркшейдера ВСП Шахтоуправління Тернівське ПАТ ДТЕК Павлоградвугілля ОСОБА_4 , в порушення ст. 167 Земельного кодексу України, ст. 17 Закону України Про відходи, ст. 35, 46 Закону України Про охорону земель допустив забруднення промисловими відходами земельної ділянки сільськогосподарського призначення, площею 5,9 га, чим створив загрозу для довкілля.

Ознаки встановленого злочинного діяння, відповідають ознакам злочину, передбаченого ст. 239 ч. 1 КК України.

Дії ОСОБА_4 , слід кваліфікувати за ст. 239 ч. 1 КК України, як забруднення земель? відходами, шкідливими для довкілля, внаслідок порушення спеціальних правил, якщо це створило небезпеку для довкілля.

В підготовчому судовому засіданні, у даному кримінальному провадженні між старшим прокурором Павлоградської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора та обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до укладеної угоди ОСОБА_4 , беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України в обсязі висунутого обвинувачення.

ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що він повністю розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину кримінального правопорушення. Також обвинувачений пояснив, що він розуміє наслідки укладення та затвердження угоди у вигляді обмеження права оскаржити вирок згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, а також відмови від судового розгляду, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують та відмову допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на його користь. Також обвинувачений пояснив, що він розуміє характер обвинувачення щодо якого визнає себе винним, вид покарання, який буде застосовано до нього в разі затвердження угоди. Угоду щодо визнання винуватості з прокурором він уклав добровільно, без насильства, примусу чи погроз, та без впливу будь-яких обставин, не обумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

В угоді передбачено, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України, прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, від якого потерпілих немає.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Суд прийшов до висновку про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що умови угоди не порушують інтереси сторін і відповідають інтересам суспільства.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між старшим прокурором Павлоградської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши викладені доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди.

Крім того, відповідно до укладеної угоди сторони погодили покарання ОСОБА_4 , відповідно до санкції ч. 1 ст. 239 КК України у вигляді штрафу розміром ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Оцінюючи узгоджене покарання на відповідність чинному КК України, суд приходить до висновку, що таке покарання з врахуванням особи обвинуваченого, та пом`якшуючих обставин може бути призначено. Так обвинувачений визнав вину повністю, розкаявся у вчиненому.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вину визнав, щиро розкаявся, раніше не судимий, суд вважає, що узгоджена міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 30 жовтня 2014 року про визнання винуватості між старшим прокурором Павлоградської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 30 жовтня 2014 року покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено законом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1