Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/102/15 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.02.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 , суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката

ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0001097 за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 , прокурора ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.11.2014 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Краснопілля Березанського району Миколаївської області, мешканець м. Кіровограда, раніше не судимий,
засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 150 (сто п`ятдесят) годин,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду ОСОБА_10 визнаний винним та засуджений за заподяння умисного легкого тілесного ушкодження, за таких обставин.

24.02.2014 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_7 перебувала у себе в квартирі АДРЕСА_1 та почула різкий шум, крики та гучну музику з сусідньої квартири АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_10 . З метою забезпечення нормальних умов для свого відпочинку та відпочинку членам своєї сім`ї ОСОБА_7 підійшла до квартири АДРЕСА_2 та попрохала ОСОБА_10 зменшити гучність музики і зробила йому зауваження за недотримання ним загальноприйнятих норм проживання в багатоповерхових будинках.
На прохання та зауваження ОСОБА_7 . ОСОБА_10 відреагував агресивною поведінкою, почав виражатися нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_7 . При цьому ОСОБА_10 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою спричинення потерпілій тілесних ушкоджень та больових відчуттів, долонями обох рук наніс ОСОБА_7 удар в область грудної клітини та відштовхнув її від дверей квартири. Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень та болю, ОСОБА_10 навмисно наніс ще один удар долонями обох рук в область грудної клітини ОСОБА_7 , спричинивши при цьому легкі тілесні ушкодження у вигляді синців на грудній клітині.
Вказаними діями ОСОБА_10 заподіяв умисне легке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_7 , чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.
В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_9 просить вирок районного суду скасувати та закрити кримінальну справу у зв`язку з недоведеністю , що кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 125 КК України вчинено обвинуваченим. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд першої інстанції, в порушення вимог ч. 3 ст. 374 КПК України належним чином не встановив час вчинення кримінального правопорушення. Не вірне визначення часу, на думку захисту, призвело до подальших невірних висновків суду по справі при винесенні рішення. Крім того захисник посилається на те, що за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків по справі, суд у судовому рішенні не зазначив, чому взяв до уваги одні докази, та відкинув інші. Також апелянт зазначає, що допитані в судовому засіданні працівники міліції не пам`ятають чи казала ОСОБА_7 про застосування до неї фізичної сили з боку ОСОБА_10 , чи не казала, та що висновки судово-медичних експертиз підтверджують можливість отримання потерпілою тілесних ушкоджень також за обставин, вказаних обвинуваченим ОСОБА_10 , свідками ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . Тому, на думку захисника, обвинувальний вирок відносно ОСОБА_10 винесений за невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, через що він підлягає скасуванню.

Потерпіла ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок районного суду та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_10 покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин, та задовольнити її цивільний позов у повному обсязі, мотивуючи це тим, що призначене обвинуваченому покарання є надто м`яким, оскільки він свою вину не визнав, не намагався врегулювати конфлікт чи примиритися з потерпілою, вів себе зверхньо та нахабно. Цивільний позов був поданий нею в порядку ст. 128 КПК України, однак суд відмовив їй в доступі до правосуддя, залишивши її позов без розгляду, чим порушив її права.

В своїй зміненій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_11 просить скасувати вирок районного суду в частині залишення без розгляду цивільного позову, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, обґрунтовуючи це тим, що суд дійшов помилкового висновку про те, що позовна заява є не підписаною, оскільки ксерокопія позовної заяви потерпілої була підписаною. Крім того прокурор посилається на те, що в судовому засіданні 16.07.2014 року потерпіла надала суду оригінал позовної заяви.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які підтримали свою апеляційну скаргу, апеляційну скаргу прокурора частково та заперечували проти задоволення апеляційної скарги потерпілої, вислухавши потерпілу ОСОБА_7 , яка підтримала свою апеляційну скаргу, апеляційну скаргу прокурора частково та була проти задоволення апеляційної скарги захисника, вислухавши прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу процесуального прокурора, частково апеляційну скаргу потерпілої та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, апеляційна скарга потерпілої підлягає задоволенню частково, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню в повному обсязі, з таких підстав.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав обвинуваченого ОСОБА_10 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, що в повному обсязі підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами, зокрема:

· послідовними показаннями потерпілої ОСОБА_7 в судовому засіданні, з яких вбачається, що саме ОСОБА_10 заподіяв їй під час сварки тілесні ушкодження;
· показаннями свідка ОСОБА_14 в судовому засіданні, з яких вбачається, що він бачив як під час сварки ОСОБА_10 вдарив ОСОБА_7 долонями рук у грудну клітину, від чого та ледь не впала та схопилася за дверну ручку, після чого обвинувачений аналогічним чином вдарив її ще раз;
· показаннями свідка ОСОБА_15 в судовому засіданні, згідно яких вона чула шум гучної музики з квартири, яка знаходиться поверхом вище, а потім коли ОСОБА_7 пішла з`ясувати що там відбувається, то вона почула як остання кличе на допомогу, пізніше племінник та сестра розповіли їй про те, що сусід під час сварки двічі вдарив сестру;
· показаннями свідка ОСОБА_16 в судовому засіданні, з яких вбачається, що приїхавши за викликом до квартири АДРЕСА_1 , де виник конфлікт між сусідами, від потерпілої ОСОБА_7 він почув, що ОСОБА_10 штовхнув її під час сварки;
· висновками судово-медичних експертиз №187 від 26.02.2014 року та №287/187 від 28.03.2014 року, згідно яких у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді двох синців грудної клітини, які утворилися від травматичного контакту з тупим об`єктом, індивідуальні ознаки яких в пошкодженнях не відобразились та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (т.№1, а.с.18, 30-31);
· протоколами проведення слідчих експериментів від 10.03.2014 року та 11.03.2014 року з фототаблицями за участю відповідно потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_14 , під час яких останні, надавши пояснення аналогічні показанням у суді, показали як ОСОБА_10 наніс два удари долонями рук в область грудної клітки потерпілій ОСОБА_7 (т.№1, а.с.22-24,25-27).
Дії обвинуваченого ОСОБА_10 правильно кваліфіковані районним судом за ч. 1 ст. 125 КК України, як заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження.
Тому апеляційні ствердження захисника щодо недоведеності вини ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 125 КК України та не відповідності вироку суду фактичним обставинам кримінального провадженням є такими, що не відповідають дійсності, оскільки вони спростовуються вищевикладеними доказами, яким місцевим судом у вироку дана належна юридична оцінка.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які закріплені у ст. 65 КК України, та належним чином врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, через що обґрунтовано дійшов висновку про те, що достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_10 , та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді громадських робіт строком на 150 годин, яке передбачене санкцією ч. 1 ст. 125 КК України.
Тому з вказаних підстав апеляційна скарга потерпілої, в частині м`якості призначеного покарання, не може бути задоволена.
Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції помилково залишив без розгляду цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 , оскільки, відповідно до вимог ст. 129 КПК України, при ухваленні обвинувального вироку суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Позов може бути залишений судом без розгляду, згідно вказаної норми кримінального процесуального закону, лише у разі виправдання обвинуваченого, чи у разі неявки в судове засідання цивільного позивача.
Тому, в частині залишення позову потерпілої ОСОБА_7 без розгляду, вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.11.2014 року стосовно ОСОБА_10 підлягає скасуванню, оскільки порушення вимог ст. 129 КПК України перешкодили районному суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення в частині вирішення вказаного цивільного позову.
Враховуючи, що суд першої інстанції не розглядав цивільний позов потерпілої по суті, не досліджував докази, на які посилається потерпіла ОСОБА_7 в своєму позові, не давав їм оцінку, тому апеляційний суд позбавлений можливості ухвалити в цій частині своє рішення.
За таких обставин, в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 необхідно призначити новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства у тому ж суді, в іншому складі суду.
Керуючись ст. ст. 129,376, 405, 407, 412 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково, апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_11 задовольнити в повному обсязі.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.11.2014 року стосовно ОСОБА_10 , в частині залишення цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 без розгляду - скасувати, призначивши в цій частині новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства у тому ж суді, в іншому складі суду.

В решті вирок суду стосовно ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області вступає в законну силу з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4