718/501/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.03.2015 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань кримінальне провадження № 0000343 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дорошівці, Заставнівського району Чернівецької області, зареєстрованого та мешканця, АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше судимого: 05 грудня 2011 року Шевченківським районним судом м. Чернівці, за ст. 185 ч. 1 КК України 2001 року, до штрафу 850 гривень; 31 січня 2013 року Шевченківським районним судом м. Чернівці, за ст.. 185 ч.2, 75,76 КК України 2001 року, до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання звільнений із іспитовим строком на 1 рік, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.2 ст. 190 КК України, -

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 працюючи на посаді кредитного спеціаліста АТ ОТП Банк, наказ 3143/13-01 К від 15.07.2013 року, та не будучи службовою особою, перебуваючи на своєму робочому місці в магазині Меблі, який розташований в м. Заставна по вул. Незалежності, 91, під час виконання своїх безпосередніх обов`язків по кредитуванню населення, отримав від ОСОБА_7 , копію її паспорта та ідентифікаційного коду, із метою відправлення вказаних документів в головний офіс АТ "ОТП Банк", для підтвердження чи відмови в наданні споживчого кредиту. Однак в подальшому скориставшись ситуацією, коли в приміщенні магазину Меблі було відімкнуто освітлення 03.12.2013 року дізнавшись, то ОСОБА_7 прийшов позитивний відгук для отримання споживчого кредиту, повідомив останній, що їй було відмовлено в отриманні споживчого кредиту, а натомість підробивши її підписи в договорі про надання споживчого кредит № , достовірно знаючи, що підписи ОСОБА_7 є підробленими, від її імені уклав договір із АТ "ОТП Банк" з метою отримання споживчого кредит) в сумі 10 000 гривень.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 358 КК України, - тобто будучи працівником юридичної особи та не будучи службовою особою, підробив з метою використання офіційний документ.

Крім цього ОСОБА_8 , працюючи на посаді кредитного спеціаліста АТ ОТІЇ Банк, наказ 3143/13-01К від 15.07.2013 року, перебуваючи на своєму робочому місці в магазині Меблі, який розташований в м. Заставна по вул. Незалежності, 91, під час виконання своїх безпосередніх обов`язків по кредитуванню населення, отримав від ОСОБА_7 , копію її паспорта та ідентифікаційного коду, із метою відправлення вказаних документів в головний офіс АТ "ОТП Банк", для підтвердження чи відмови в наданні споживчого кредиту. Однак в подальшому скориставшись ситуацією, коли в приміщенні магазину Меблі було відімкнуто освітлення, 03.12.2013 року дізнавшись, що ОСОБА_7 прийшов позитивний відгук для отримання споживчого кредиту, повідомив останній, що їй було відмовлено в отриманні даного кредиту, а натомість підробивши підписи останньої, в договорі про надання споживчого кредиту № , достовірно знаючи, що підписи ОСОБА_7 є підробленими, від її імені уклав договір із АТ "ОТП Банк" з метою отримання споживчого кредиту в сумі 10 000 гривень, після чого використав підроблений документ та відправив його в головний офіс АТ "ОТП Банк", що стало підставою для отримання кредитних коштів на суму 10 000 гривень, які надійшли на рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_7 , які він витратив на власний розсуд.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України, - використання завідомо підробленого документа.

Окрім цього, ОСОБА_8 працюючи на посаді кредитного спеціаліста АТ ОТп Банк, наказ 3143/13-01К від 15.07.2013 року, перебуваючи на своєму робочому місці в магазині Меблі, який розташований в м. Заставна по вул. Незалежності, 91. під час виконання своїх безпосередніх обов`язків по кредитуванню населення, отримав від ОСОБА_7 , копію її паспорта та ідентифікаційного коду, із метою відправлення вказаних документів в головний офіс АТ "ОТП Банк", для підтвердження чи відмови в наданні споживчого кредиту. Однак в подальшому скориставшись ситуацією, коли в приміщенні магазину Меблі було відімкнуто освітлення, 03.12.2013 року дізнавшись, що ОСОБА_7 прийшов позитивний відгук для отримання споживчого кредиту, після чого з метою заволодіння чужим майном, повторно, шахрайським шляхом, шляхом обману повідомив ОСОБА_7 , що їй було відмовлено в отриманні споживчого кредиту, а натомість підробивши її підписи, в договорі про падання споживчого кредиту № , достовірно знаючи, що підписи ОСОБА_7 є підробленими і їй не належать, від її імені уклав та підписав договір із АТ "ОТП Банк" на отримання споживчого кредиту в сумі 10 000 гривень.

ОСОБА_3 знаючи та усвідомлюючи, що даний договір с підробленим з метою реалізації свого шахрайського наміру, через електронну мережу інтернет відправив його в головний офіс АТ "ОТП Банк", тим самим увівши в оману керівництво вказаного банку, що стало підставою для отримання кредитних коштів на суму 10 000 гривень, які в подальшому надійшли на рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_7 ..

В подальшому ОСОБА_3 знаючи, що на рахунку ОСОБА_7 наявна вказана сума грошей, отримавши попередньо банківську платіжну картку та код до неї, 03 грудня 2013 року в банкоматі м. Заставна по вул. Бажанського, 8, зняв кредитні кошти ОСОБА_7 та витратив їх на власний розсуд.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України, - шахрайство, вчинене повторно.

Свою вину у вчинених ним кримінальних правопорушень обвинувачений ОСОБА_3 визнав повністю підтвердивши обставини викладені в обвинувальному акті.

За згодою учасників судового провадження, суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд аналізуючи всі докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що дії обвинуваченого кваліфіковано вірно:

за ч. 2 ст. 358 КК України складання чи видача працівником юридичної особи будь-якої форми власності, який не є службовою особою підроблення з метою використання або збуту посвідчень, інших офіційних документів;

за ч. 4 ст. 358 КК України використання завідомо підробленого документа;

за ч. 2 ст. 190 КК України шахрайство, вчинене повторно.

Відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 Про практику призначення судами кримінального покарання, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Тому, вирішуючи питання про обрання обвинуваченому покарання, суд відповідно до ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, зокрема те, що згідно із ст. 12 КК України, злочини, вчиненні ОСОБА_3 відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття.

Також судом враховуються фактичні обставини та характер злочинного діяння, відношення обвинуваченого до скоєного, зокрема те, що він свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав в повному обсязі та щиро розкаявся, а також дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітнього сина, його майновий та сімейний стан, молодий вік, добровільне відшкодування збитків, відсутність претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілого, тому суд, вважає, що необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень є призначення покарання яке не пов`язане з обмеженням волі.

Відповідно до п. в ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, яке не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, являється особою, який має на вихованні та утриманні малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також враховуючи те, що він не заперечує проти застосування відносно нього амністії та дав свою згоду на її застосування, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 є особою, на яку поширюється дія Закону України Про амністію у 2014 році.

Із урахуванням наведених вище обставин та вимог закону, суд вважає, що обвинуваченого ОСОБА_3 слід звільнити від відбування призначеного йому покарання.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити до набрання вироком законної сили, цивільний позов по справі не заявлено та судових витрат по кримінальному провадженню немає.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого:

ч.2 ст.358 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (один) рік обмеження волі;

ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (один) рік обмеження волі;

ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (один) рік позбавлення волі .

На підставі ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 1 (один) рік позбавлення волі .

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці, від 31 січня 2013 року, засудженого за ст. 185 ч.2, до 1 року позбавлення волі та на підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим строком на 1 рік та призначити остаточне покарання у виді 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі п. в ст.1 Закону України Про амністію у 2014 році ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання, призначеного йому за даним вироком суду.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити, до набрання вироком законної сили

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя: