У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Військової судової колегії Верховного Суду України в складі:

головуючого

Волкова О.Ф.

суддів

Пінчука М.Г., Ємця А.А.

з участю
прокурора Ковтуна О.А.

скаржника ОСОБА_1

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 3 грудня 2008 року кримінальну справу за касаційною скаргою
підсудного, щодо якого справу закрито, ОСОБА_1 на постанову військового
місцевого суду Хмельницького гарнізону від 24 жовтня 2007 року та ухвалу
військового апеляційного суду Центрального регіону від 11 грудня 2007 року, та
на постанову військового місцевого суду Хмельницького гарнізону від 3 жовтня 2007 року,

В С Т А Н О В И Л А:

постановою
військового місцевого суду Хмельницького гарнізону від 24 жовтня 2007 року
військовослужбовця військової частини 9971 капітана

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Кременчук Полтавської області, мешканця смт.
Ріпки Чернігівської області, такого, що судимості не має,

звільнено від кримінальної відповідальності по обвинуваченню у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, на підставі ч. 1 п. 2 ст. 49 КК
України.

Відповідно до ч. 2 ст. 111 КПК України кримінальну справу щодо
ОСОБА_1 закрито.

Ухвалою апеляційного військового суду Центрального регіону від 11 грудня 2007 року апеляцію ОСОБА_1 залишено
без задоволення, а постанову військового місцевого суду щодо нього без зміни.

Разом з тим, в процесі розгляду справи про обвинувачення ОСОБА_1 військовим місцевим судом
була винесена постанова
3 жовтня 2007 року про усунення захисника ОСОБА_2 від участі в даній
справі в зв'язку з порушенням останнім положень ч. 4 ст. 61 КПК України.

ОСОБА_1 органами досудового слідства обвинувачувався в тому, що він
перебуваючи на посаді старшого офіцера з дізнання та адміністративного
провадження прикордонної комендатури “Дубровиця” Луцького прикордонного загону,
12 вересня 2004 року вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, за
обставин викладених у постанові суду.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про скасування постанови суду
першої інстанції та ухвали апеляційної інстанції у зв'язку з тим, що суд першої
та апеляційної інстанції під час винесення зазначених судових рішень істотно
порушив кримінально-процесуальний закон, а саме положення ч. 2 та 3 ст. 71
КПК України. Одночасно ОСОБА_1 просить справу щодо нього закрити на підставі п.
1 ч. 1 ст. 6 КПК України.

Крім того, ОСОБА_1 у своїй скарзі просить скасувати постанову військового
місцевого суду щодо усунення від участі у справі захисника ОСОБА_2, так як на
думка скаржника дана постанова винесена з істотним порушенням кримінального
закону.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України Ємця А.А., думку
скаржника ОСОБА_1, який підтримав касаційну скаргу у повному обсязі та просив
її задовольнити, пояснення прокурора, який вважав, що скарга ОСОБА_1
задоволенню не підлягає, так як суд вірно застосував вимоги чинного
кримінально-процесуального закону та звільнив його від кримінальної
відповідальності, перевіривши доводи викладені у касаційній скарзі та
дослідивши матеріали справи, колегія суддів Військової судової колегії вважає,
що касаційна скарга
ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Твердження скаржника у касаційній скарзі про те, що суд проігнорував вимоги
ч. 3 ст. 71 КПК України, чим істотно порушив
кримінально-процесуальний закон, є обґрунтованими.

Відповідно до ч. 3 ст. 71 КПК України, якщо обвинувачений,
підсудний заперечує проти закриття кримінальної справи у зв'язку із закінченням строків давності, то у такому разі провадження у справі
продовжується у звичайному порядку.

Як убачається з матеріалів справи, суд з'ясовуючи думку учасників судового
слухання щодо заявленого клопотання прокурором про звільнення ОСОБА_1 від
кримінальної відповідальності та закриття справи стосовно нього, у зв'язку із
закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,
проігнорував та не дав процесуальної оцінки думці ОСОБА_1, який заперечував
щодо задоволення даного клопотання (т. 6 а.с. 51).

Отже, суд приймаючи рішення про закриття справи щодо ОСОБА_1 істотно порушив вимоги
кримінально-процесуального закону, а саме положення ч. 3 ст. 71 КПК
України.

Апеляційний суд перевіряючи постанову місцевого суду про закриття справи
щодо ОСОБА_1, зазначене порушення кримінально-процесуального закону не виправив
і також виніс ухвалу з порушенням вимог ч. 3 ст. 71 КПК України.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку, що
постанова місцевого військового суду про закриття справи щодо ОСОБА_1 та ухвала військового
апеляційного суду щодо ОСОБА_1
підлягають скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про скасування постанови військового
місцевого суду про усунення від участі у справі захисника ОСОБА_2, так як на
його думку дана постанова винесена з істотним порушенням кримінального закону,
то відповідно до ч. 3 ст. 611 КПК України, постанова судді про
усунення захисника оскарженню не підлягає.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 у цій частині повинна бути
залишена без задоволення, а постанова судді про усунення захисника ОСОБА_2 від
участі у справі без розгляду, так як дана постанова не може бути предметом
касаційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Постанову військового місцевого суду
Хмельницького гарнізону від
24 жовтня 2007 року та ухвалу військового апеляційного суду Центрального
регіону від 11 грудня 2007 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу щодо нього
направити на новий судовий розгляд, до суду першої інстанції.

Касаційну скаргу в частині скасування постанови військового місцевого суду
Хмельницького гарнізону від 3 жовтня 2007 року про усунення захисника ОСОБА_2
від участі у справі залишити без розгляду.

Судді:

Волков О.Ф. Пінчук
М.Г. Ємець А.А.