Справа №11а-393 2007 р. Головуючий
ст.191 ч.3, 366 ч.1 КК України Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня
2007 року Колегія
суддів Судової палати
в кримінальних справах апеляційного суду Львівської області
в складі:

Головуючого Яременка
О.Д.

Суддів Тенюха
В.П., Гнатіва
Н.І.

з участю
прокурора Зданкевич
І.С.

та
адвоката

розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за апеляційною
скаргою

засудженої
ОСОБА_1 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18
січня 2007 року

Цим вироком

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше не судима,

засуджена

- за ст.
191 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати
посади, пов"язані з розпорядженням товаро-матеріальних цінностей строком
на один рік;

- за ст.
366 ч.1 КК України до штрафу в сумі 850 грн. з позбавленням права займатися
діяльністю, пов"язаною з виконанням владно-розпорядчих повноважень строком
на 1 рік;

На
підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим визначено остаточне покарання - три роки позбавлення волі з
позбавленням права обіймати посади, пов"язані з розпорядженням
товаро-матеріальними цінностями строком на один рік та з позбавленням права
займатися діяльністю, пов"язаною з виконанням владно-розпорядчих
повноважень строком на один рік.

На
підставі ст.75 КК України звільнена від відбуття основного покарання у виді
позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, якщо вона протягом
цього строку не вчинить нового злочину і виконає покладений на неї
обов"язок.

Відповідно
до ст.76 КК України зобов"язано ОСОБА_1 повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи.

Стягнуто із
засудженої в користь ТзОВ „Каприз" 1064 грн. майнової шкоди.

Вирішено питання
про речові докази і судові витрати.

За
вироком суду ОСОБА_1 визнана винною в тому, що працюючи на посаді директора
колективного підприємства „Лаванда" в м.Самборі, а з грудня 2001 року
одночасно виконуючи обов"язок головного бухгалтера цього підприємства та
будучи матеріально-відповідальною особою і розпорядником кредитів даного
підприємства, шляхом зловживання своїм службовим становищем за період з
листопада 2001 р. по березень 2003 р. неодноразово привласнювала та заволоділа

грошовими
коштами цього підприємства та працівників і як службова особа, вносила до
офіційних документів завідомо неправдиві відомості та вчинила інше підроблення
документів.

За
вказаний час ОСОБА_1 привласнила належні працівникам підприємства такі суми
матеріальної допомоги: ОСОБА_2
- 98 грн., ОСОБА_3 -150 грн., ОСОБА_4 - 150 грн., ОСОБА_5- 150 грн.,
ОСОБА_6 - 100 грн., ОСОБА_7 - 200 грн., та належну ОСОБА_3 зарплату в сумі 166
грн.

Окрім
того, ОСОБА_1 в грудні 2001 року привласнила 6 пляшок шампанського на суму 48
грн., які були придбані для працівників підприємства.

Окрім
того, ОСОБА_1 вписала свою матір ОСОБА_8. в табелі виходу на роботу за грудень
2001 p.,
січень та лютий 2002 р.
в кінці нарахування зарплати за грудень 2001 р. та січень 2002 р., у відомість на
отримання новорічних подарунків від 15.12.2001 p., особисто
підробила підпис про їх отримання, хоч її мама в підприємстві не працювала.

В
апеляційній скарзі засуджена покликається на те, що вирок суду постановлений з
порушенням матеріального та процесуального права, висновки суду не ґрунтуються
на зібраних доказах, а на здогадках, судом взято до уваги суперечливі та
неправдиві пояснення свідків, злочинних дій вона не вчиняла, просить скасувати
цей вирок, а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши
доповідача, засуджену ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, міркування
прокурора про часткове задоволення цієї скарги, обговоривши доводи скарги та
перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що така підлягає до
часткового задоволення.

Висновок
місцевого суду про доведеність винності ОСОБА_1 у привласненні, та заволодінні
чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, повторно, а також у
службовому підробленні, стверджується зібраними у справі та перевіреними в
судовому засіданні доказами і є обґрунтований.

В
місцевому суді ОСОБА_1 свою винність у вчиненому заперечила, пояснивши, що
матеріальну допомогу та зарплату отримали працівники товариства, цих грошей
вона не привласнювала, ОСОБА_8. після закінчення відпустки в листопаді 2001 р.
вийшла на роботу та працювала до 6.02.2002 р., до офіційних документів завідомо неправдиві відомості вона
не вносила.

Потерпілі
по справі пояснювали, що не отримували матеріальної допомоги в певних сумах,
зокрема: ОСОБА_2
- в сумі 98 грн., ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5по 150 грн. кожна, ОСОБА_7 в
сумі 200 грн., ОСОБА_6 в сумі 100 грн.

В
обґрунтування свого висновку про вину засудженої місцевий суд правильно
покликався на:

-
показання свідків ОСОБА_9,
ОСОБА_10., ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14.,
ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17. про те, що з початку вересня 2001 р. ОСОБА_8
на роботу не виходила;

- дані
акту КРВ у Самбірському районі і м.Самборі від 4.09.2003 р. (а.с 179-202 т.1);

- дані табелів
обліку робочого часу (т.2 а.с.200-202);

- дані книги
показів за 1999-2003 p.p.;

- дані висновку
судово-почеркознавчої експертизи (т.2 а.с.246-252);

- на
покази свідка ОСОБА_18 про те, що у 2003 р. ОСОБА_1 забрала гроші, які були
виділені ОСОБА_7, як матеріальна допомога, видатковий касовий ордер за грудень
2001 р. про отримання зарплати ОСОБА_8. складений не нею і це не її підпис.

Оцінивши
зібрані по справі докази, місцевий суд правильно кваліфікував дії засудженої за
ст. 366 ч.1, 191 ч.3 КК України.

Доводи апеляційної
скарги, зокрема, про те засуджена не привласнювала належних потерпілим грошей,
спростовуються поясненнями останніх та розцінюються колегією суддів як
необгрунтовані.

Ті
обставини, що ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 розписались в ордерах про отримання
грошей, а в дальнішому передали ці грошові суми засудженій за її вказівкою
нібито для придбання плитки для перукарні і за відсутності даних про її
придбання в матеріалах справи, об"єктивно свідчить про привласнення нею
чужого майна з використанням та шляхом зловживання своїм службовим становищем.

Покликання
апелянта про те, що вона не вчиняла службового підроблення спростовуються
наведеними показаннями свідків, висновком судово-почеркознавчої експертизи (т.2
а.с.246-252), відсутністю жодних документів, які складала і заповнювала
ОСОБА_8. і розцінюються колегією як безпідставні.

Разом з
тим, колегія виключає із формулювання обвинувачення у вироку епізод
привласнення 6 пляшок шапманського на суму 48 грн.94 коп. у грудні 2001
року, оскільки такий розмір привласнення чужого майна в той час не передбачав
настання кримінально-карних наслідків.

Окрім
того, засуджуючи ОСОБА_1 за ст. 366 ч.1 КК України, місцевий суд не врахував
вимог ст.49 КК України, оскільки з дня вчинення нею цього злочину минуло три
роки, тому вона підлягала звільненню від кримінальної відповідальності у
зв"язку із закінченням строків давності, тому вирок в цій частині підлягає
скасуванню.

Призначаючи
покарання засудженій місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину,
дані про її особу, це покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, підстав
для його пом"якшення колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.
362, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну
скаргу засудженої задоволити частково.

Вирок
Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18 січня 2007 року
відносно ОСОБА_1 змінити, скасувати цей вирок в частині її засудження за ст.
366 ч.1 КК України, звільнити її від кримінальної відповідальності за цією
статтею та закрити провадження по справі в цій частині в зв"язку із закінченням
строків давності.

Виключити
із формулювання обвинувачення у вироку епізод привласнення у грудні 2001 р.
ОСОБА_1 6 пляшок шампанського на суму 48 грн., провадження по справів по цьому
епізоду закрити за відсутністю в її діях складу злочину.

Виключити із
резолютивної частини вироку застосування ст.70 КК України.

В решті
вирок залишити без змін.