Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/390/14-к

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2015 року м. Олевськ
Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, не працюючого, не інваліда, не депутата, судимого: 11.03.2013 року Олевським районним судом Житомирської області за ст.128 КК України, та відповідно до ухвали Олевського районного суду Житомирської області від 11.03.2013 року, на підставі ст.45 КК України звільненого від кримінальної відповідальності; 08.12.2014 року Олевським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.125; ч.1 ст.186, ч.1 ст.70 КК України до покарання, у виді 240 годин громадських робіт,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,
з участю сторін
кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3

ОСОБА_3 , будучи засудженим 08.12.2014 року Олевським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.125; ч.1 ст.186; ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт, вчинив до постановлення даного вироку кримінальне правопорушення за таких обставин.
Так, 26 жовтня 2014 року, об 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись у приміщенні житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, які виникли з приводу того, що ОСОБА_5 , вимагала від ОСОБА_3 , (колишнього співмешканця), покинути її будинок, оскільки останній поводив себе щодо ОСОБА_5 , агресивно, і в ході конфлікту ОСОБА_3 , діючи умисно та бажаючи настання негативних наслідків, умисно з метою спричинення тілесних ушкоджень, застосовуючи фізичне насильство, правою рукою стиснутою в кулак, наніс два удари в обличчя потерпілої ОСОБА_5 , від чого остання впала на підлогу. Після чого піднявши потерпілу штовхнув її на стіну будинку, заподіявши при цьому ОСОБА_5 , тілесні ушкодження у вигляді: синців у навколо очній ділянці лівого ока з переходом на ліву виличну ділянку, на правій щоці і в виличній ділянці; садна на верхній губі практично по середині, що супроводжувалися закритою черепномозковою травмою, струсом головного мозку, які відповідно до висновку експерта за № 382 від 04.11.2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.125 КК України визнав повністю, і на підставі ст.63 Конституції України відмовився давати показання та відповідати на запитання. Заявлений цивільний позов прокурора визнає повністю. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 , визнає, в частині матеріальної шкоди повністю, в частині моральної шкоди частково.
Потерпіла ОСОБА_5 , у судовому засіданні надала показання підтвердивши фактичні обставини нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_3 , що викладені у обвинувальному акті. При цьому зазначивши, що вона є інвалідом дитинства ІІ-ї групи, має свою сім`ю, має малолітню дитину, 2010 року народження, її нинішній співмешканець знаходиться на разі в зоні АТО. Так, дійсно 26.10.2014 року, об 16.00 годині, до її будинку АДРЕСА_1 , зайшов її колишній співмешканець ОСОБА_3 , який став до неї безпричинно чіплятися, а тому вона вимагала від ОСОБА_3 , покинути її будинок, від чого останній розлютився та наніс їй правою рукою стиснутою в кулак два удари в обличчя від яких вона впала на підлогу. Піднявши її ОСОБА_3 , штовхнув її на стіну будинку. Від нанесених тілесних ушкоджень вона перебувала деякий час на стаціонарному лікуванні в КУ «Олевська ЦРЛ». Заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд задовольнити поданий позов до ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення у повному обсязі.
З`ясовуючи обставини вчиненого ОСОБА_3 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, судом також було досліджено протоколи слідчих дій та інші долучені до матеріалів кримінального провадження документи, зокрема:
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.10.2014 року, згідно до якого від потерпілої ОСОБА_5 , Олевським РВ УМВС України в Житомирській області прийнято заяву, стосовно нанесення останній тілесних ушкоджень жителем с.Копище Олевського району Житомирської області ОСОБА_3 (а.с.40,41);
- протокол проведення слідчого експерименту від 28.10.2014 року та фототаблицю до нього, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_5 , яка в кабінеті № 1 СВ Олевського РВ УМВС України в Житомирській області, показала, як саме, їй перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 наносив удари та штовхав на стіну будинку підозрюваний ОСОБА_3 (а.с.42-45);
- висновок експерта № 382 від 04.11.2014 року, відповідно до якого у ОСОБА_5 , виявлено тілесні ушкодження у вигляді: синців у навколо очній ділянці лівого ока з переходом на ліву виличну ділянку, на правій щоці і в виличній ділянці; садна на верхній губі практично по середині, які супроводжувалися ЗЧМТ, струсом головного мозку, які могли утворитися від дії тупого (тупих) предмету (предметів), можливо при обставинах та в термін, вказаних нею при проведенні експертизи, в медичній документації і в постанові слідчого та по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.с.50,51);
- протокол огляду місця події від 15.12.2014 року, із якого слідує, що місцем події є приміщення житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 (а.с.52,53);
- протокол проведення слідчого експерименту від 16.12.2014 року та фототаблицю до нього, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_3 , який в кабінеті № 1 СВ Олевського РВ УМВС України в Житомирській області, показав, як саме він, перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 правою рукою стиснутою в кулак наніс два удари в обличчя ОСОБА_5 , та штовхнув останню на стіну будинку (а.с.46-49);
- інші документи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 (а.с.28-39).
Таким чином, суд допитавши потерпілу та дослідивши матеріали, що приєднані до кримінального провадження, а також матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.2 ст.125 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке виразилося в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілої ОСОБА_5 .
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як добровільне відшкодування завданого збитку державі.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує також і те, що він раніше судимий, має не зняту і непогашену судимість, на час розгляду даного кримінального провадження відбуває кримінальне покарання за ч.2 ст.125; ч.1 ст.186; ч.1 ст.70 КК України, у виді 240 годин громадських робіт, призначене за вироком Олевського районного суду Житомирської області від 08.12.2014 року (а.с.33-39), вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним правопорушенням невеликої тяжкості та відносно потерпілої ОСОБА_5 , яка є інвалідом дитинства ІІ-ї групи, його вік, виховувався в багатодітній сім`ї, по місцю проживання характеризується позитивно (а.с.31), одружений, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей (а.с.30), визнав свою винність у судовому засіданні, відшкодував витрати державі на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення, суд з урахуванням наведеного приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 , не можливе без ізоляції від суспільства.
Зідно положень ч.1, 2, 4 ст.70 КК України при сукупності злочинів суд, призначив покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого більш суворим, або шляхом повного або часткового складання призначених покарань. Якщо хоча б один із злочинів є особливо тяжким, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарань. За правилами, передбаченими в частинах 1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком.
Суд, при визначенні остаточного покарання ОСОБА_3 , застосовує правила ч.1, 2, 4 ст.70 КК України та шляхом частково складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Олевського районного суду Житомирської області від 08.12.2014 року, за яким ОСОБА_3 , засуджено за ч.2 ст.125; ч.1 ст.186; ч.1 ст.70 КК України на 240 годин громадських робіт, у відповідності до вимог п.1 «г» ч.1 ст.72, ч.4 ст.70 КК України, остаточно визначає ОСОБА_3 покарання в межах санкції частини статті обвинувачення, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, у виді арешту, шляхом складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Олевського районного суду Житомирської області від 08.12.2014 року, у виді 216 годин громадських робіт, що відповідно до ст.72 КК України складає 27 днів арешту.
Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є справедливою, необхідною і цілком достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
По справі заявлено цивільний позов прокурора Олевського району Житомирської області у порядку ст.128 КПК України та ст.1206 ЦК України в інтересах Олевського районного фінансового управління до ОСОБА_3 , про стягнення витрати понесених державою на лікування потерпілої від кримінального правопорушення, у розмірі 370.80 грн., який не підлягає до задоволення, оскільки обвинуваченим ОСОБА_3 , у добровільному порядку відшкодовано завдані збитки державі, в сумі 370.80 грн.(а.с.59).
По справі також заявлено цивільний позов ОСОБА_5 , у порядку ст.128 КПК України до ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням, яка просить суд стягнути з обвинуваченого на її користь понесену внаслідок протиправних дій обвинуваченого матеріальну шкоду в сумі 420.41 грн., моральну шкоду в сумі 10 000.00 грн., та судові витрати в сумі 400.00 грн., за надання правової допомоги.
Внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 , завдано шкоди здоров`ю потерпілої ОСОБА_5 . Сума матеріальної шкоди, яка була понесена потерпілою для закупівлі ліків під час її лікування становить 420.41 грн., що підтверджується квітанціями (а.с.18). Внаслідок чого, у обвинуваченого, в силу статті 1195 ЦК України виникає обов`язок відшкодувати потерпілій матеріальну шкоду.
Приписами частини 1 статті 1195 ЦК України визначено, що фізична особа, яка завдала шкоду ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому витрати на придбання ліків.
Вирішуючи питання відносно стягнення із обвинуваченого ОСОБА_3 , завданої його протиправними, злочинними діями потерпілій ОСОБА_5 , моральної шкоди, суд вважає що діями ОСОБА_3 , завдано ОСОБА_5 , моральної (немайнової) шкоди, яка виразилась в перенесені нею психічних та фізичних страждань. Враховуючи характер і тривалість страждань ОСОБА_5 , стан її здоров`я, наслідки, істотність вимушених змін в її життєвих стосунках, розмір моральної шкоди яку просить стягнути з обвинуваченого, суд з врахуванням всіх обставин у їх сукупності та матеріального положення ОСОБА_3 , оскільки останній утримує двох неповнолітніх дітей (а.с.30), співрозмірність нанесеної моральної шкоди, причини її виникнення та завдання, вважає, що позов ОСОБА_5 , підлягає до задоволення частково, в сумі 3000.00 грн., з врахуванням доведеності розміру спричиненої моральної шкоди.
Відповідно до положень ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Статтею 1167 ЦК України встановлено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду і зазначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом України.
Статтею 60 ЦПК України крім того покладено обов`язок доказування і подання доказів сторонами. Із зазначеної статті слідує, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Разом з тим, вирішуючи питання щодо стягнення з обвинуваченого судових витрат (ст.79 ЦПК), слід зазначити, що у відповідності до ч.2 ст.120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач. Однак потерпілою не додано до позову договору про надання адвокатських послуг при складанні цивільного позову, витрати, які понесла потерпіла в сумі 400.00 грн., документально не підтверджені та доведені. Оскільки відсутні документально підтверджені витрати на правову допомогу, а також розрахунки таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. А сама по собі квитанція про отримання коштів в сумі 400.00 грн., за надання послуг адвоката не є доказом надання таких.
Процесуальні витрати та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не обиралися.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 120, 127-129, 314-318, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст. 50, 51, 60, 65-67, 70, 72, 125 КК України та ст.ст. 22, 23, 1167, 1195, 1206 ЦК України, суд
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і призначити йому покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді арешту на строк чотири місяці.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Олевського районного суду Житомирської області від 08.12.2014 року, у відповідності з вимогами ст.72 КК України у вигляді 27 днів арешту і остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді чотирьох місяців і двадцяти семи днів арешту.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 , за даним вироком суду рахувати з дня фактичного затримання.
Цивільний позов задовольнити частково стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого на користь потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 , 420 (чотириста двадцять) грн., 41 коп., завданої матеріальної шкоди та 3000 (три тисячі) грн., 00 коп., завданої моральної шкоди, а всього на загальну суму 3420 (три тисячі чотириста двадцять) грн., 41 коп. В решті позову відмовити за безпідставністю.
Вирок суду може бути оскарженим до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області на протязі 30 діб з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_3 , з моменту вручення копії судового рішення.

Копію вироку суду, негайно, після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати у суді.

Суддя: ОСОБА_1