Єдиний унікальний номер 201/5210/15-к
Номер провадження 1-кп/201/243/2015

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2015 року м. Дніпропетровськ
вул. Паторжинського, 18а
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого: 14 березня 2012 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ст. ст. 186 ч. 1, 121 ч. 1, 70, 71 КК України до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі із відбуванням в кримінально-виконавчій установі, відповідно до Ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2014 року умовно-достроково звільненого із місць позбавлення волі на невідбутий строк покарання 1 рік 1 місяць 3 дні, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
11 березня 2015 року, о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне повторне викрадення чужого майна, прибув до будинку АДРЕСА_2 де, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними, за допомогою заготовленої для вчинення злочину викрутки, шляхом пошкодження замка водійської двері, проник в салон автомобіля «Газель» д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , звідки дістав монтировку. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, таємно за допомогою монтировки зламав навісний замок, який знаходився на дверях багажного відділення даного автомобіля, та повторно викрав чуже майно, що належить громадянину ОСОБА_6 а саме: газову горілку, вартістю 228 гривень та запасне колесо, вартістю 760 гривень, а всього на загальну суму 988 гривень. Після чого з місця скоєння злочину з викраденим майном зник.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю і показав, що 11 березня 2015 року, приблизно о 20 годині, знаходився в районі жилого масиву Победа у м. Дніпропетровську, проходячи біля будинку № 1-Б по проспекту Героїв у місті Дніпропетровську побачив автомобіль Газель на паркові у дворі цього будинку. Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою викрутки відкрив передні водійські двері, взяв монтировку під водійським сидінням, підійшов до вантажного відсіку та за допомогою монтировки відкрив будку автомобілю, звідки забрав газову горілку та запасне колесо, після чого сховав вкрадену газову горілку в кущах неподалік від автомобіля, а запасне колесо відкотив на 30 метрів та сховав біля під`їзду. Коли повернувся за схованою газовою горілкою, був затриманий працівниками міліції, яким показав де сховав вкрадені ним речі. Після чого, працівниками міліції були виявлені та вилучені ці речі. При цьому, не оспорював ні обставини скоєння ним правопорушення, що інкримінується, ні вартість вкрадених речей, ні вину. В скоєному щиро розкаявся.
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини їх вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і ОСОБА_4 винний у його вчиненні, так як він, умисними діями, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.
При призначенні ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до положень ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
При цьому, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 протягом судового розгляду свою вину у скоєнні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю і щиро покаявся у скоєному, а тому суд визнає, відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, це обставиною, що пом`якшує його покарання.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає - рецидив злочинів.
Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_4 не працює, не одружений, за місцем відбування покарання характеризується з позитивної сторони, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.
Разом із цим, суд враховує, що обвинувачений раніше судимий за скоєння умисних злочинів, в тому числі і тяжкого злочину, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, судимість за які у встановленому законом порядку не знята і не погашена, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком суду, вчинив умисний корисливий злочин.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, які наведені вище, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, і вважає, що ОСОБА_4 має бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.
Відповідно до вироку Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2012 року ОСОБА_4 засуджено за ст. ст. 186 ч. 1, 121 ч. 1, 70, 71 КК України до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі із відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.
Згідно ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 жовтня 2014 року, ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2012 року, умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 (один) рік 1 (один) місяць 3 (три) дні.
Під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження встановлено, що після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання ОСОБА_4 вчинив новий злочин, тому суд вважає, що обвинуваченому має бути призначено покарання за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком до призначеного покарання за даним вироком.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний у відношенні ОСОБА_4 у вигляді утримання під вартою у Дніпропетровському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Дніпропетровській області залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31березня 2015 року про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з моменту його затримання, тобто - з 31 березня 2015 року.
Відповідно до вимог ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_4 витрат по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 61 (шістдесят однієї) гривні 50 (п`ятдесяти) копійок, що підтверджується відповідною довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, на користь держави.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.
Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:
· газову горілку та запасне колесо, які відповідно до розписки знаходяться у потерпілого ОСОБА_6 залишити останньому, як законному володільцю.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373-376 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі, із відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуту ОСОБА_4 частину покарання за попереднім вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2012 року, остаточно визначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шість) місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту з 31 березня 2015 року.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний у відношенні ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою у Дніпропетровському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Дніпропетровській області залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_4 витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи у розмірі 61 (шістдесят однієї) гривні 50 (п`ятдесяти) копійок, на користь держави.
Відповідно до п. 9 ст. 100 КПК України речові докази:
- газову горілку та запасне колесо, які відповідно до розписки знаходяться у потерпілого ОСОБА_6 залишити останньому, як законному володільцю.
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцятиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.
Вирок може бути оскаржений в порядку ст.395 КПК України.
Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1