Ухвала іменем україни 19 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Головуючого-суддіОСОБА_6
суддів ОСОБА_7 та ОСОБА_8

розглянувши у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 11 березня 2015 року, якою залишено без зміни вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2014 року та щодо ОСОБА_4,

в с т а н о в и л а:

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2014 року засуджено

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1, раніше не судимого,
за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Відповідно до статей 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та покладено на нього відповідні обов'язки.

Згідно з вироком ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за вчинення замаху на вбивство ОСОБА_5, однак свій злочинний намір довести до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілому вдалося втекти з місця події.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 11 березня 2015 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись з постановленими щодо ОСОБА_4 судовими рішеннями через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м'якості, просить їх скасувати та призначити новий розгляд провадження у суді апеляційної інстанції. Крім того зазначає, що, залишаючи апеляційну скаргу прокурора без задоволення, апеляційний суд, в порушення вимог ст. 419 КПК України, в мотивувальній частині ухвали не дав вичерпної відповіді на наведені у скарзі доводи і не зазначив мотивованих підстав, через які визнав ці доводи необґрунтованими, а надані докази недопустимими, а лише перелічив докази, якими обґрунтовано вирок суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень, судова колегія прийшла до висновку про необхідність відмовити у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже ці дані підлягають обов'язковому врахуванню. Крім того, під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом'якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

Судами було враховано, що ОСОБА_4 вперше притягається до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, є особою похилого віку, має надзвичайно поганий фізичний та психічний стан у зв'язку з наявністю у нього тяжких хронічних захворювань. Враховано також думку потерпілого про призначення покарання, не пов'язаного з позбавленням волі ОСОБА_4, оскільки той є батьком його цивільної дружини та добровільно відшкодував йому 9569, 64 грн. З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що судами першої та апеляційної інстанцій при призначенні покарання засудженому ОСОБА_4 зазначені вимоги закону дотримані в повному обсязі.

Доводи щодо м'якості призначеного покарання, аналогічні наведеним у касаційній скарзі, були перевірені судом апеляційної інстанції, який, розглядаючи апеляційну скаргу прокурора на вирок місцевого суду, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, та відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 КПК України, залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, зазначив в ухвалі достатні підстави, через які визнав її необґрунтованою. Колегія суддів вважає, що ухвала апеляційного суду відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, які були б підставою для зміни чи скасування судових рішень щодо ОСОБА_4 колегією суддів не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги прокурора немає.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги прокурора та доданих до неї копій судових рішень не вбачається підстав для її задоволення, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 11 березня 2015 року щодо ОСОБА_4.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ

вул. П. Орлика, 4-а, м. Київ, 01043

http://sc.gov.ua;

№ 5-2690 ск 15

Прокуратура Ленінського району

м. Запоріжжя

вул. Добролюбова, 14, м. Запоріжжя, 69006

Відповідно до вимог ч. 5, ч. 6 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України надсилаємо копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про відмову у відкритті касаційного провадження.

Додаток: на __ арк.

Суддя ОСОБА_6

№ 5-2690 ск 15

Прокуратура Ленінського району

м. Запоріжжя

вул. Добролюбова, 14, м. Запоріжжя, 69006

Відповідно до вимог ч. 5, ч. 6 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України надсилаємо копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про відмову у відкритті касаційного провадження.

Додаток: на __ арк.

Суддя ОСОБА_6

19.05.2015 ОСОБА_9