Справа № 1 - 286/08
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Ковель 06
жовтня 2008 року

Ковельський
міськрайонний суд під головуванням

судді Панасюка
С.Л.

за участю
секретаря Віндюк
Н.І.

прокурора Гаврилюк
Я.С.

захисників ОСОБА_5

ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Ковелі справу про обвинувачення

ОСОБА_1,
уродженця с. Поворськ Ковельського району Волинської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, мешканця АДРЕСА_1, українця, громадянина України, з середньою
освітою, не працюючого, не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1
ст.263 КК України;

ОСОБА_2,
уродженця с. Поворськ Ковельського району Волинської області, ІНФОРМАЦІЯ_2 року
народження, мешканця АДРЕСА_2, українця, громадянина України, з середньою
освітою, не працюючого, не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1
ст.263 КК України,

встановив :

Підсудні ОСОБА_1
та ОСОБА_2. та неповнолітній ОСОБА_3., який не досяг віку, з якого можлива
кримінальна відповідальність за ч.1 ст.263 КК України, 06 серпня 2008 року
домовились придбати без передбаченого законом дозволу з демонтованої авіаційної
бомби ОФАБ-100-120, яка знаходилась на військовому полігоні, розташованому в с.
Поворськ Ковельського району, вибухову речовину, якою та була споряджена,
перевезти цю речовину у зручне для доступу місце, якийсь час зберігати там, а
потім спалити задля розваги. Реалізуючи цю домовленість, 07 серпня 2008 року
ОСОБА_2. та неповнолітній ОСОБА_3. поїхали на велосипедах на полігон, де, використовуючи
кишеньковий ніж, набрали з вказаної бомби 150 г. вибухової речовини на основі
тротилу, перевезли її ОСОБА_1. у його помешкання і зберігали там. 12 серпня
2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2. знову поїхали на мотоциклі на вказаний полігон,
де з тієї ж бомби, використовуючи кухонні ножі, набрали ще 4200 г. вибухової
речовини на основі тротилу, перевезли її на територію колишнього Поворського
лісгоспу і заховали там. Цього ж дня неповнолітній ОСОБА_3. набрав з тієї ж
бомби ще 3100 г. вибухової речовини на основі тротилу і під час перевезення її
на велосипеді по території полігону був затриманий охоронцем.

Допитані в
судовому засіданні підсудні ОСОБА_1 та ОСОБА_2. вину в пред'явленому
обвинуваченні визнали повністю і показали, що 06 серпня 2008 року домовились
разом з неповнолітнім ОСОБА_3 набрати з демонтованої авіаційної бомби, яка
знаходилась на військовому полігоні, розташованому в с. Поворськ Ковельського
району, вибухову речовину, якою та була споряджена, перевезти цю речовину у
зручне для доступу місце, якийсь час зберігати там, а потім спалити задля
розваги. Реалізуючи цю домовленість, 07 серпня 2008 року ОСОБА_2. та
неповнолітній ОСОБА_3. поїхали на велосипедах на полігон, де, використовуючи
кишеньковий ніж, набрали з вказаної бомби 150 г. вибухової речовини на основі
тротилу, перевезли її ОСОБА_1. у його помешкання і зберігали там. 12 серпня
2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2. знову поїхали на мотоциклі на вказаний полігон,
де з тієї ж бомби, використовуючи кухонні ножі, набрали ще 4200 г. вибухової
речовини на основі тротилу, перевезли її на територію колишнього Поворського
лісгоспу і заховали там. Цього ж дня неповнолітній ОСОБА_3. набрав з тієї ж
бомби ще 3100 г. вибухової речовини на основі тротилу і під час перевезення її
на велосипеді по території полігону був затриманий охоронцем.

Вина підсудних,
крім їх власних показань, підтверджується такими доказами.

Допитаний в
судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_3. показав, що 06 серпня 2008 року
домовився з підсудними ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набрати з демонтованої авіаційної
бомби, яка знаходилась на військовому полігоні, розташованому в с. Поворськ
Ковельського району, вибухову речовину, якою та була споряджена, перевезти цю
речовину у зручне для доступу місце, якийсь час зберігати там, а потім спалити
задля розваги. Реалізуючи цю домовленість, 07 серпня 2008 року разом з ОСОБА_2
поїхали на велосипедах на полігон, де, використовуючи кишеньковий ніж, набрали
з вказаної бомби 150 г. вибухової речовини на основі тротилу, перевезли її
ОСОБА_1. у його помешкання і зберігали там. 12 серпня 2008 року ОСОБА_1 та
ОСОБА_2. знову поїхали на мотоциклі на вказаний полігон, де з тієї ж бомби,
використовуючи кухонні ножі, набрали ще 4200 г. вибухової речовини на основі
тротилу, перевезли її на територію колишнього Поворського лісгоспу і заховали
там. Цього ж дня він набрав з тієї ж бомби ще 3100 г. вибухової речовини на
основі тротилу і під час перевезення її на велосипеді по території полігону був
затриманий охоронцем.

Зазначені
в обвинуваченні обставини ніким не оспорюються, у суду немає сумнівів у
добровільності та істинності позиції підсудних, які підтверджують їх існування.

Таким чином,
підсудні ОСОБА_1 та ОСОБА_2. своїми умисними діями придбали, носили та
зберігали вибухову речовину без передбаченого законом дозволу, вчинили злочин,
передбачений ч.1 ст.263 КК України.

Призначаючи
покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних,
обставини, що пом'якшують покарання.

Обставин, що
обтяжують покарання, щодо обох підсудних суд не вбачає.

До обставин, що
пом'якшують покарання, суд щодо обох підсудних відносить вчинення злочину
неповнолітнім, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Суд враховує
також те, що підсудні вперше притягуються до кримінальної відповідальності, у
місці навчання та проживання характеризуються позитивно.

З врахуванням
наведеного суд приходить до висновку, що виправлення підсудного ОСОБА_1.
можливе без ізоляції його від суспільства і щодо нього є підстави для
застосування ст.ст. 75, 104 КК України, які передбачають звільнення від відбування
покарання з випробуванням.

Щодо підсудного
ОСОБА_2, то на підставі ст.105 КК України внаслідок його щирого розкаяння та
подальшої бездоганної поведінки слід визнати, що на момент постановлення вироку
він не потребує застосування покарання, а до нього слід застосувати примусовий
захід виховного характеру у виді передачі під нагляд матері.

Суд також на
підставі ч.5 ст.93 КПК України вважає за необхідне звільнити обох підсудних від
відшкодування судових витрат, оскільки ОСОБА_1 лише недавно досяг повноліття,
навчається, ОСОБА_2. є неповнолітнім і обидва вони є неспроможними оплатити
судові витрати, сума яких є значною.

Керуючись ст.
ст. 323,324 КПК України, суд

засудив :

ОСОБА_1 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, і
призначити йому покарання 2 (два) роки позбавлення волі.

На
підставі ст. 75, 76, 104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1. від
відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не
вчинить нового злочину і виконає такі обов'язки:

не
виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи;

повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або
навчання.

ОСОБА_2
визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1
ст.263 КК України, і призначити йому покарання 2 (два) роки
позбавлення волі.

На
підставі ст.105 КК України звільнити ОСОБА_2 від призначеного покарання і
застосувати до нього примусовий захід виховного характеру у виді передачі під
нагляд матері ОСОБА_7 до досягнення ним повноліття.

Міру запобіжного
заходу до вступу вироку в законну силу щодо засудженого ОСОБА_1. залишити
попередню - підписку про невиїзд.

Міру запобіжного
заходу щодо засудженого ОСОБА_2 у виді підписки про невиїзд скасувати.

Речові докази:
ніж та велосипед - залишити у власності ОСОБА_3, кухонний ніж- залишити у
власності ОСОБА_2, кухонний ніж та мотоцикл - залишити у власності ОСОБА_4.

На підставі ч.5
ст.93 КПК України звільнити ОСОБА_1. та ОСОБА_2 від відшкодування судових
витрат та прийняти їх на рахунок держави.

Вирок
може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Ковельський
міськрайонний суд протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Головуючий С.Л.
Панасюк