Номер провадження 1-кп/754/109/15
Справа№754/1483/15-к
Вирок
Іменем України
26.02.2015

1кп/754/109/15
754/1483/15-к

ВИРОК

Іменем України

26 лютого 2015 року

Місто Київ

Деснянський районний суд м.Києва в складі :

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0013833 за ч.2 ст.15 і ч.2 ст.186 КК України відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Приютівка Олександрійського району Кіровоградської області, громадянина України, проживаючого і зареєстрованого в АДРЕСА_1 , не маючого судимості згідно ст.89 КК України,

ВСТАНОВИВ :

9 грудня 2014 року біля 18 годин в м.Києві на першому поверсі дев`ятого під`їзду будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_6 за попередньою змовою в групі з невстановленою особою вчинив закінчений замах на грабіж, поєднавши його з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої. При цьому невстановлена особа тримала відкритими двері під`їзду для забезпечення відходу грабіжників з місця злочину і спостерігала за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_6 з метою відкритого викрадення чужого майна наніс ОСОБА_4 удар рукою в тулуб, заподіявши їй фізичний біль, і намагався вирвати з рук потерпілої сумку вартістю 300 гривень з гаманцем вартістю 300 гривень, грошима в сумі 1165 гривень, мобільним телефоном Самсунг вартістю 1065 гривень з сім-карткою оператора МТС вартістю 20 гривень і 22 гривнями на рахунку, чим вчинив з прямим умислом усі необхідні дії, безпосередньо спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, але злочин не було доведено до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпіла міцно тримала сумку і з рук не випустила, ОСОБА_6 був затриманий на місці злочину сторонніми особами, а другий співучасник злочину утік.

Таким чином ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке передбачено ч.2 ст.15 і ч.2 ст.186 КК України і полягає в тому, що він з прямим умислом вчинив усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця і які були безпосередньо спрямовані на відкрите викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб і поєднані з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої, але злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі ОСОБА_6 (закінчений замах на грабіж).

Встановлені судом обставини підтверджуються дослідженими в суді доказами, обсяг яких визначений судом за погодженням з учасниками судового провадження.

Так, ОСОБА_6 в суді вину визнав, перелік і вартість майна, на яке чинив замах, кваліфікацію злочину не оспорював і показав, що 9 грудня 2014 року в м.Києві на радіоринку на ОСОБА_7 дачах він познайомився з хлопцем на ім`я ОСОБА_8 і поїхав з ним в гості до свого товариша ОСОБА_9 , який проживає на АДРЕСА_2 . Там вони чекали на АДРЕСА_3 і він бачив, як в під`їзд цього будинку зайшла раніше йому незнайома потерпіла ОСОБА_4 . Батир велів йому почекати, а сам зайшов в під`їзд за потерпілою і вдарив її кудись рукою. Потерпіла від удару сіла на підлогу спиною до стіни. Він теж зайшов в під`зд, вдарив потерпілу рукою в живіт і став забірати у неї сумку, але не зміг цього зробити, оскільки ручки сумки були на руці потерпілої, а руку цю вона тримала за спиною. Все це відбувалось протягом 1-2 хвилин в тамбурі під`зду, куди зі сторони ліфтів зайшли троє хлопців, затримали його і побили. Батир утік відразу з приходом цих хлопців. Ініціатором злочину був ОСОБА_8 , а він в свою чергу повівся на це, після нанесення удару попотерпілій ОСОБА_8 зрозумів його наміри і теж взяв участь у злочині.

Потерпіла ОСОБА_4 в суді показала, що ввечері 9 грудня 2014 року поверталась додому з роботи і по дорозі отримала в банкоматі 1100 гривень. Біля банкомата вона бачила обвинуваченого ОСОБА_6 , якого потім впізнала на місці злочину. Біля восьмого під`зду будинку АДРЕСА_2 її обігнав незнайомий хлопець, там дочекався її проходу і рушив далі в сторону дев`ятого під`їзду. Там вона відчинила двері магнітним ключем і зайшла в тамбур. Той хлопець зайшов слідом і ногою притримав двері, щоб вони не зачинились. Ззаду її руками за шию вхопив ОСОБА_6 , але йому заважав її хятряний комір і капюшон. Вона повернулась до ОСОБА_6 , він її образив, зажадав сумку і вдарив рукою в живіт. Їй стало боляче і вона упала на підлогу спиною до стіни. Перший хлопець стояв у вхідних дверях і утримував їх від закриття, а ОСОБА_6 став виривати у неї сумку з речами, але не зміг це зробити, оскільки ручки сумку були у неї на плечі, а руку цю вона тримала за спиною. ОСОБА_6 ще раз вдарив її рукою в живіт, потім головою об стіну, але в цей час в тамбур зайшли двоє хлопців з її будинку, які почули шум, і затримали ОСОБА_6 . Другий грабіжник утік. Матеріальна шкода їй не заподіяна, оскільки ОСОБА_6 у неї нічого не відібрав.

За висновками судово-медичних екпертів №3417 від 12.12.2014 року і №43/Е від 11.02.2015 року у потерпілої ОСОБА_10 тілесні ушкодження не виявлені.

Доводи обвинуваченого про відсутність попередньої змови з другим співучасником злочину суд не приймає, оскільки про вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб переконливо свідчать спільні і узгоджені дії обох грабіжників, які були спрямовані на відкрите викрадення чужого майна, і про які в суді свідчили обвинувачений і потерпіла.

Про роль другого співчасника злочину і його дії в делікті послідовно і переконливо свідчила потерпіла ОСОБА_4 , її показанням вірить суд, вважає їх правдивими і відповідаючими обставинам справи і покладає разом з іншими доказами в основу вироку.

Також суд враховує показання обвинуваченого ОСОБА_6 в суді, який не заперечує нанесення ним удару потерпілій рукою в живіт.

При цьому суд виходить з диспозитивності кримінального провадження, закріпленої в ст.ст.7, 26 КПК України, і з неможливості самостійно вийти за межі висунутого обвинувачення при дотриманні вимог ч.3 ст.337 КПК України.

Наданий прокурором протокол огляду місця події від 9 грудня 2014 року суд як доказ не приймає з огляду на вимоги ст.ст.85, 89 КПК України, оскільки в порушення вимог закону в протоколі не зазначена особа, яка його склала, а також поняті, і протокол понятими не підписаний. Прочитати рукописну частину тексту протоколу неможливо внаслідок нерозбірливості почерку його автора.

Незважаючи на це, суд вважає, що місце злочину, яким в обвинувальному акті зазначено перший поверх дев`ятого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , достатньо доведено показаннями потерпілої і обвинуваченого в суді і ці обставини ніким не оспорюються.

Таким чином, за результатами судового розгляду суд дійшов висновку, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 і ч.2 ст.186 КК України, і ОСОБА_6 у його вчиненні винен.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує його небездоганне минуле, суспільну небезпечність і тяжкість скоєного злочину, відсутність від нього тяжких наслідків і обтяжуючих покарання обставин, ступінь здійснення злочинного наміру і причину недоведення злочину до кінця, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, позитивні характеристики обвинуваченого, його матір-пенсіонерку і стан її здоров`я, висловне обвинуваченим в суді негативне ставлення до свого вчинку і вибачення перед потерпілою, відсутність досвіду перебування у виправній колонії, і призначає ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк необхідної достатності для попередження нових злочинів і виправлення в умовах ізоляції від суспільства.

З реєстру матеріалів досудового розслідування не вбачається потреба скасування заходів забезпечення кримінального провадження, вирішення долі речових доказів і відшкодування процесуальних витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 371, 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 і ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Строк відбування ОСОБА_6 покарання обчислювати з 9 грудня 2014 року.

Запобіжним заходом ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом 30 днів з дня проголошення вироку, особою, яка перебуває під вартою протягом 30 днів з моменту отримання копії вироку, особою, яка не викликалась в суд протягом 30 днів з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом про відхилення апеляційної скарги.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий :