№ 202/2910/15-к
№1-кп/0202/196/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.05.2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

законного представника потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000375 від 05.03.2015 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народився у м. Дніпропетровську, громадянки України, не працюючої, освіта неповна вища, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої за ч. 1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.05.2008 року, зобов`язана до щомісячної сплати аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 квітня 2008 року та до досягнення дитиною повноліття.
Однак, ОСОБА_6 умисно, порушуючи ч.2 ст.51, ч.5 ст.124 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, згідно положення яких «батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття», в період часу з 01.04.2011 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 злісно ухилялась від сплати, встановлених рішенням суду, коштів на утримання своєї дитини (аліментів). З квітня 2011 року по теперішній час ОСОБА_6 має неофіційні джерела доходів. Іншої матеріальної допомоги громадянину ОСОБА_4 , на утримання своєї дитини не надавала. На неодноразові виклики Індустріального ВДВС ДМУЮ, попередження про необхідність погашення заборгованості по аліментам та кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів не реагувала, в результаті чого у ОСОБА_6 утворилась заборгованість по виплаті встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), за виключенням квітня 2013 року, коли ОСОБА_6 знаходилась на амбулаторному лікуванні в МКЛ №6 що сукупно перевищує суму виплат за шість місяців відповідних платежів, а саме: 2011 рік: квітень - 224 грн. 33 коп., травень - 673 грн. 01 коп., серпень - 673 грн. 01 коп., вересень - 673 грн. 01 коп., жовтень - 673 грн. 01 коп., листопад - 673 грн. 01 коп., грудень -- 673 грн. 01 коп.; 2012 рік: січень - 745грн. 37 коп., лютий - 745грн. 37 коп., березень - 745грн. 37 коп., квітень - 745грн. 37 коп., травень - 745грн. 37 коп., серпень - 745грн. 37 коп., вересень - 745грн. 37 коп., жовтень - 745грн. 37 коп., листопад - 745грн. 37 коп., грудень - 745грн. 37 коп.; 2013 рік: січень - 761 грн. 44 коп., лютий - 761 грн. 44 коп., березень - 761 грн. 44 коп., травень - 761 грн. 44 коп., серпень - 761 грн. 44 коп., вересень - 761 грн. 44 коп., жовтень - 761 грн. 44 коп., листопад - 761 грн. 44 коп., грудень - 761 грн. 44 коп.; 2014 рік: січень - 892 грн. 58 коп., лютий - 892 грн. 58 коп., березень - 892 грн. 58 коп., квітень - 892 грн. 58 коп., травень - 892 грн. 58 коп., серпень - 892 грн. 58 коп., вересень - 892 грн. 58 коп., жовтень - 892 грн. 58 коп., листопад - 892 грн. 58 коп., грудень - 892 грн. 58 коп.; 2015 рік: січень - 892 грн. 58 коп., лютий - 892 грн. 58 коп. Загальна сума заборгованості в період з 01.04.2011 року до 01.03.2015 року становить 35 424 грн. 81коп.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України визнала у повному обсязі, щиро розкаялась і показала, що згідно рішення суду вона повинна сплачувати аліменти на утримання свого сина ОСОБА_7 , однак вказані аліменти в період з 01.04.2011 року по 01.03.2015 рік не сплачувала. Офіційно в даний час ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває. Зазначила, що їй було відомо про кримінальну відповідальність за невиплату аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої ОСОБА_6 та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Суд встановив, що дії ОСОБА_6 органами досудового розслідування по ч. 1 ст. 164 КК України кваліфіковані вірно, оскільки вона своїми умисними діями, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочину невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченої, те, що вона не працює, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Також суд враховує обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченої, а саме щире каяття, що передбачено ст.66 КК України.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваної, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті. Саме таке покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченої, а також обставини справи, суд доходить висновку про можливість виправлення засудженої без відбування покарання у виді обмеження волі. В зв`язку з цим суд вважає доцільним застосувати ст. 75 КК України і звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробовуванням з одночасним покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд ,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити їй покарання у виді одного року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1