УХВАЛА

Іменем України

15 січня
2008 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Житомирської області в складі:

головуючого
- судді Романова О.В.

суддів Велидчука В.М. і Яковлева
С. В.,

з участю

прокурора Воронухи Д.С. ,

захисника - адвоката ОСОБА_1

та
засудженого ОСОБА_2,

розглянула
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі кримінальну справу
за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Олевського районного суду
Житомирської області від 31 жовтня 2007 року.

Цим вироком
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

народження, уродженець села Копище Олевського району
Житомирської області, громадянин
України, з вищою освітою, не працюючий,
розлучений, проживаючий в АДРЕСА_1, раніше судимий -12.05.2006 р. за ст. 125 ч.2 КК України до покарання у виді
200 годин громадських робіт,

засуджений
за ст. 389 ч.2 КК України до покарання у
виді арешту на строк 6 (шість) місяців.

Початок строку
відбуття призначеного покарання засудженим ОСОБА_2 постановлено обчислювати з
дня його затримання.

Запобіжний захід
до набрання вироком законної сили щодо засудженого

ОСОБА_2 залишено
попередній - підписку про невиїзд.

Відповідно
до вироку суду першої інстанції ОСОБА_2 засуджено за вчинення злочину -
ухилення від відбування громадських робіт,
до яких його було засуджено за попереднім вироком, за наступних обставин.

Так, вироком Олевського районного суду
Житомирської області від 12 травня 2006 року ОСОБА_2 був засуджений за ст. 125 ч.2 КК України до покарання у виді
200 годин громадських робіт. Від відбування призначеного судом покарання
згідно графіку робіт
та переліку об'єктів,
складених

Справа
№11- 847 / 2007 Головуючий
у суді 1-ої інстанції Волошук В.В.

Категорія ст. 389 ч.2 КК України Доповідач у суді 2-ої інстанції Яковлев С. В.

Копищенською
сільською радою
Олевського району Житомирської області та
погоджених з Олевським МРВ УДДУ ПВП в Житомирській області, він ухилився без поважних причин.

В
апеляції засуджений ОСОБА_2 просить скасувати вирок суду щодо нього, а справу направити на додаткове
розслідування, так як вважає, що по справі була допущена однобічність та
неповнота судового слідства, а висновки
суду не відповідають фактичним обставинам справи.

На
обгрунтування поданої апеляції її автор зазначає, що він не визнавав себе винним у
злочині, за вчинення якого він був
засуджений попереднім вироком, а тому
оскаржив рішення суду першої інстанції до апеляційного суду та Верховного Суду
України. Не вважаючи себе винним у скоєнні злочину, передбаченого
ст. 125 ч.2 КК України, він
відповідно не вважає себе винним і у злочині,
який йому інкримінується по даній справі, а тому вважає себе невинним.

Апелянт
також зазначає, що подана ним апеляція є
неповною через те, що після проголошення
вироку його не ознайомили з матеріалами кримінальної справи в повному обсязі та
не надали йому копії технічного запису судового процесу. Повний же текст
апеляції ним буде надано після ознайомлення його зі всіма матеріалами справи
(а.с. 105 - 106).

Іншими
особами, які відповідно до закону мають
право на оскарження рішення суду першої інстанції, апеляції не подані.

Від
прокурора Вінійчука Я.М. , який брав
участь у розгляді справи судом першої інстанції, надійшли заперечення на подані апеляції, в яких він вважає вирок суду обгрунтованим і
законним, а тому просить апеляцію
засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення,
а вирок щодо нього ж - без зміни,
наводячи відповідні доводи на обгрунтування своєї правової позиції (а.с.
109).

До
початку розгляду даної справи в апеляційному суді від засудженого ОСОБА_2
будь-які доповнення чи зміни до поданої ним апеляції не надійшли, хоча пояснив,
що він з матеріалами справи був ознайомлений повністю. Разом з тим
надійшла заява засудженого від 15 січня 2008 року (вх. № 106) з клопотанням про
фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У
зв'язку з тим, що апелянтом та його
захисником не ставилось і не ставиться питання про проведення судового
слідства, а за ініціативою суду
відповідно до п.1 ч.1 ст. 358 КПК
України це питання не вирішувалось, то
колегія суддів відмовила у задоволенні клопотання на підставі ч.9 ст. 362 КПК України.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду Яковлева
С. В., пояснення
засудженого ОСОБА_2 та його захисника - адвоката ОСОБА_1,
які підтримали подану засудженим апеляцію з мотивів, наведених у ній, а засуджений ОСОБА_2 також вважав за
необхідне переглянути судові рішення,
винесені у попередній справі,
думку прокурора Воронухи Д.С. ,
який вважав апеляцію засудженого безпідставною, а вирок суду відповідаючим вимогам
закону, перевіривши вирок суду першої
інстанції в межах, передбачених ст. 365 КПК України, обговоривши доводи апеляції і заперечень
прокурора, колегія

суддів
вважає, що апеляція засудженого ОСОБА_2
не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки
суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні злочину, який йому інкримінується, за обставин,
наведених у вироку, обгрунтовані
сукупністю розглянутих у судовому засіданні доказів.

Зокрема, його вина підтверджується копією вироку
Олевського районного суду Житомирської області від 12 травня 2006 року, яким ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, та призначено покарання у виді 200 годин
громадських робіт ( а.с. 55 - 57 ). Даний вирок був досліджений у судовому
засіданні ( а.с. 93зв. ). Вирок оскаржувався засудженим в апеляційному та
касаційному порядках і є чинним.

В
подальшому вирок був звернений до виконання і 16 серпня 2006 року кримінально-виконавчою
інспекцією Олевського району Житомирської області із засудженим ОСОБА_2 було
проведено бесіду та під розписку було ознайомлено з правами, обов'язками та наслідками ухилення від
відбування покарання у виді громадських робіт,
що підтверджено відповідними матеріалами справи.

У цей же
день засудженому було видано направлення до Копищенської сільської ради для
відбуття призначеного покарання.

Розпорядженням
сільського голови Копищенської територіальної громади № 32 ОСОБА_4 від 17 серпня 2006 року засуджений ОСОБА_2
був прийнятий для відбування покарання. Із визначеним переліком об'єктів, на яких ОСОБА_2 повинен був відбувати
покарання, і встановленим графіком
виконання робіт, які були погоджені із
КВІ, засуджений відмовився
ознайомлюватись, а також повідомив, що будь-які роботи він не буде виконувати.

В
подальшому засуджений ОСОБА_2 так і не приступив до виконання судового
рішення, що стало підставою звернення
КВІ до прокуратури та приводом до порушення кримінальної справи.

Наведене
об'єктивно підтверджується як матеріалами справи ( копіями документів, в тому числі повідомлень сільського
голови, попередженням, поданнями на здійснення приводу засудженого
та ін. ), а також докладними показаннями
свідків - старшого інспектора МРВ КВІ ДДУ ПВП ОСОБА_3 і сільського голови
Копищенської територіальної громади № 32 ОСОБА_4

За
наведених обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про
доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні злочину,
правильно кваліфікував його дії за
ст. 389 ч.2 КК України, а при
вирішенні питання - яка саме міра покарання повинна бути призначена підсудному
і чи повинен він її відбувати, суд
правильно керувався загальними засадами призначення покарання ( ст. 65 КК України ), повно та об'єктивно врахувавши ступінь тяжкості
вчиненого злочину і дані про особу винного. Обставин, які пом'якшують і обтяжують покарання судом
не було встановлено.

Голослівні
посилання в апеляції про незаконність і необґрунтованість судового
рішення, на упередженість суду, та винесення вироку з порушенням вимог ст.
ст. 368, 369 КПК
України ( однобічність
та неповнота судового

слідства, невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи ) не дає будь-яких підстав для зміни чи скасування судового
рішення по даній справі, постановленого
відповідно до вимог закону.

Безпідставним
є також посилання апелянта на необхідність перегляду вироку суду від 12 травня
2006 року, як підставу для скасування
вироку по даній справі, так як
зазначений вирок набрав законної сили, а
його скарги були залишені без задоволення апеляційним судом та Верховним Судом
України.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду, -

ухвалила:

апеляцію
засудженого ОСОБА_2, залишити без
задоволення, а вирок Олевського
районного суду Житомирської області від 31 жовтня 2007 року щодо нього ж - без
зміни.