УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2008 року квітня 29 дня. Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Сумської області
в складі:

головуючого
Безверхого О.М.

суддів
Матуса В.В., Ященка В.А.

з
участю прокурора Алтухова О.В.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Суми справу за апеляцією ОСОБА_1 на постанову судді Зарічного
районного суду м. Суми від 22 лютого 2008 року,

якою

відмовлено в порушенні кримінальної справи за скаргою ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 за ст. 356 КК України

ВСТАНОВИЛА:

18
лютого 2008 року, ОСОБА_1 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми зі
скаргою про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за ст. 356 КК України, мотивуючи свої вимоги тим, що
ОСОБА_2, будучи відповідальною особою за зберігання арештованого автомобіля
скаржника "Мерседес-Бенс" 230 Е, державний НОМЕР_1, не з'явився 25
січня 2008 року для проведення виконавчої дії, і незаконно утримує належні
скаржникові майнові цінності, що знаходяться в арештованому автомобілі.

Постановою
судді Зарічного районного суду м. Суми відмовлено в порушенні кримінальної
справи відносно ОСОБА_2 за ст. 356 КК
України за відсутністю складу злочину. Своє рішення суд мотивував тим, що
відсутні підстави для порушення кримінальної справи, а матеріали скарги не
містять доказів вчинення ОСОБА_2 дій, правомірність яких оспорюється іншими
особами, та які заподіяли значної шкоди скаржнику.

В
поданій апеляції ОСОБА_1вказує, що постанова суду є незаконною і такою, що
підлягає скасуванню у зв'язку із невідповідністю висновків суду фактичним
обставинам справи, а також порушенням вимог кримінально-процесуального закону.
Зазначає, що судом не в повній мірі проведено перевірку по скарзі ОСОБА_1, не
повідомлено про дату та час розгляду справи в суді, чим було обмежено його
право надавати докази та подавати клопотання, в порушення вимог ст. 49 КПК
України не визнано потерпілим. Крім того, зазначає, що суддя Бойко В.Б.,
який розглядав попередній позов ОСОБА_1 про вилучення автомобіля останнього з
автостоянки, який ОСОБА_2 прийняв на збереження, не мав права розглядати скаргу
ОСОБА_1 і підлягав відводу. Просить скасувати постанову суду, направивши
матеріали справи на новий судовий розгляд.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора про залишення постанови суду без зміни, а апеляції
без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції,
колегія суддів вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно
до ст. 4 КПК України суд, прокурор, слідчий та орган дізнання зобов'язані
порушити кримінальну справу в кожному випадку виявлення ознак злочину лише в
межах своєї компетенції. Межі такої компетенції судді визначено ч. 1 ст. 27,
статтями 98 та 251 КПК. Цими нормами встановлено, що суддя має право вирішувати
питання про порушення чи відмову в порушенні кримінальних справ не інакше як за
скаргами потерпілих і лише у справах про злочини, відповідальність за які
передбачено ст. 125, ч. 1 ст. 126 та ст. 356 КК.

Як
вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1подав до Зарічного районного суду м.
Суми скаргу з проханням порушити відносно ОСОБА_2 кримінальну справу за
ознаками злочину, передбаченого ст.. 356 КПК України.

Приводом
до порушення кримінальної справи є скарга особи, яка подається безпосередньо до
суду.

Відповідно
до вимог ст.. 251 КПК України подана скарга повинна відповідати вимогам, які
КПК України встановлені щодо обвинувального висновку.

За
змістом закону, про день попереднього розгляду скарги повідомляються особа, яка
подала скаргу, а також особа, яку просять притягнути до кримінальної
відповідальності. Встановивши, що скарга відповідає вимогам, встановленим ст..
223 і 224 КПК України, та керуючись ст.. 94 КПК України, суддя перевіряє
наявність підстав для порушення кримінальної справи.

Але
вказані вимоги закону дотримані не були.

Як
вбачається з матеріалів справи, суддя, прийнявши скаргу ОСОБА_1, не виконав
вимог ст.. 251 КПК України. Так, залишивши поза увагою вимоги
кримінально-процесуального закону про те, що скарга повинна відповідати
вимогам, які пред'являються до обвинувального висновку, суддя у винесеній
постанові зазначив про відсутність доказів вчинення ОСОБА_2 дій,
відповідальність за які передбачена ст.. 356 КК України, і не повідомив
скаржника про час попереднього розгляду справи.

Доводи
апеляції про те, що суддя не визнав ОСОБА_1 потерпілим відповідно до вимог ст..
49 КПК України, не заслуговують на увагу.

Так,
згідно ст.. 251 КПК України, рішення про визнання особи потерпілою приймається
при винесенні постанови про порушення кримінальної справи.

Безпідставними є і доводи апеляції про те, що
суддя Бойко В.Б., який розглядав попередній позов ОСОБА_1 про вилучення
автомобіля останнього з автостоянки, який ОСОБА_2 прийняв на збереження, не мав
права розглядати скаргу, оскільки суперечать вимогам ст.. 54 КПК України.

За
таких обставин постанова судді не може бути визнана законною і підлягає
скасуванню, з направленням матеріалів на новий розгляд для виконання вимог ст..
251 КПК України, а апеляція ОСОБА_1 частковому задоволенню.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 362, 367, 374, 377 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову
судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 лютого 2008 року, якою відмовлено
в порушенні кримінальної справи за скаргою ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 за ст. 356 КК України скасувати, а матеріали повернути
на новий розгляд в той же суд іншим суддею для виконання вимог ст.. 251 КПК
України.

Головуючий
О.М.Безверхий

Судді
В.В.Матус

В.А.Ященко