УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20
грудня 2007 року Судова колегія в кримінальних справах Апеляційного суду м.
Києва у складі:

головуючого
судді Приндюк М.В.

суддів Дембовського
С.Г., Кузьміна М.Л.

за
участю прокурора Рабінчук Т.І.

захисника ОСОБА_1

засудженого ОСОБА_2.

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями
захисника ОСОБА_1 та засудженого ОСОБА_2. на вирок Дніпровського районного суду
м. Києва від 21 вересня 2007 року, яким -

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Києва, громадянин України, зареєстрований за
адресою: Житомирська область, смт. Брусилів,АДРЕСА_1, проживає за адресою: м.
Київ, АДРЕСА_2, раніше не судимий, -

засуджений
за ст. 187 ч. 2 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього
особистого майна.

Як
вбачається з вироку суду, ОСОБА_2. визнаний винним в тому, що він 4 серпня 2006
року приблизно о 4 год.
30 хв., знаходячись поАДРЕСА_3 у м. Києві в салоні автомобіля таксі „Део
Сенс"

Справа №
11-а-2472/2007 Категорія
ст. 187 ч. 2 КК України.

Головуючий в
суді 1 -ї інстанції Марченко
М.В. Доповідач Приндюк М.В.

державний номер
НОМЕР_1, перебуваючи при цьому у стані алкогольного сп'яніння, вступив в
попередню змову з невстановленою досудовим слідством особою, матеріали щодо
якої виділені в окреме провадження, з метою вчинення нападу для заволодіння
чужим майном, поєднаного із застосуванням фізичного насильства, небезпечного
для життя та здоров'я потерпілого.

Реалізуючи
свій злочинний умисел, направлений на вчинення розбійного нападу, ОСОБА_2.,
діючи разом з невстановленою досудовим слідством особою, матеріали щодо якої
виділені в окреме провадження, знаходячись на задньому пасажирському сидінні в
салоні автомобіля таксі „Део Сенс" державний номер НОМЕР_1, став душити
водія вказаного автомобіля ОСОБА_3., тримаючи при цьому в руці шило, яке
підготував заздалегідь, а невстановлена досудовим слідством особа, матеріали
щодо якої виділені в окреме провадження, в цей час, знаходячись на передньому
пасажирському сидінні вищезазначеного автомобіля, стала наносити заздалегідь
підготовленим зубилом удари ОСОБА_3. по голові, чим заподіяли своїми спільними
діями останньому фізичного болю та тілесні ушкодження. Подолавши таким чином
волю ОСОБА_3. до опору, невстановлена досудовим слідством особа, матеріали щодо
якої виділені в окреме провадження, відкрито заволоділа грошима ОСОБА_3. в сумі
90 грн., які витягнула з-під сонцезахисного козирка автомобіля, після чого
невстановлена досудовим слідством особа, матеріали щодо якої виділені в окреме
провадження, разом з ОСОБА_2. з місця вчинення злочину зникли.

В
апеляції захисник просить вирок суду щодо ОСОБА_2. скасувати, справу закрити у
зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2. складу злочину.

Захисник
зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, досудове
і судове слідство проведено однобічно, ОСОБА_2. не вчиняв напад на ОСОБА_3.,
гроші або будь-які інші речі не вимагав і не забирав у ОСОБА_3., факт
належності ОСОБА_3. вилучених у ОСОБА_2. грошей є недоведеним, тілесні
ушкодження були заподіяні ОСОБА_3. саме невстановленою слідством особою,
матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, також ОСОБА_2. були
спричинені тілесні ушкодження саме невстановленою слідством особою, матеріали
щодо якої виділені в окреме провадження, докази щодо наявності між ОСОБА_2. і
невстановленою слідством особою, матеріали щодо якої виділені в окреме
провадження, попередньої змови відсутні.

В апеляції
засуджений, крім доводів, що містяться в апеляції захисника зазначає, що суд
при призначенні покарання необгрунтовано врахував йому обставину, що обтяжує
покарання - перебування у стані алкогольного сп'яніння, оскільки експертиза не
проводилась, також

вказує, що
показання ОСОБА_3. з приводу того, що він його душив є неправдивими, оскільки
із даних, що містяться у висновках експертизи вбачається, що слідів удушення
немає.

Заслухавши
доповідача, пояснення захисника і засудженого, які підтримали свої апеляції,
пояснення прокурора, який вважав вирок законним і обґрунтованим, а апеляції
захисника і засудженого такими, що не підлягають задоволенню, провівши судові
дебати, заслухавши останнє слово засудженого, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що вони не підлягають
задоволенню з таких підстав.

Доводи
захисника і засудженого про те, що засуджений не брав участі в розбійному
нападі, а тому в його діях відсутній склад злочину, який йому інкримінується, є
необгрунтованими.

Так,
потерпілий ОСОБА_3. під час досудового слідства та в судовому засіданні
пояснював, що до нього в автомобіль сіло двоє хлопців, а саме: ОСОБА_2. сів на
задньому сидінні, а невстановлена слідством особа, матеріали щодо якої виділені
в окреме провадження - на переднє. Невстановлена слідством особа, матеріали
щодо якої виділені в окреме провадження, витягнула з кишені гаманець і сказала,
що грошей на оплату за проїзд у нього немає, подивившись при цьому на ОСОБА_3.
Після цього, ОСОБА_2. схопив ОСОБА_3. обома руками за шию та почав душити,
вколовши його двічі шилом в долоню правої руки, а невстановлена слідством
особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, стала наносити
ОСОБА_3. удари зубилом по голові. Невстановлена слідством особа, матеріали щодо
якої виділені в окреме провадження, викрала з автомобіля 90 грн., після чого
ОСОБА_2. та невстановлена слідством особа, матеріали щодо якої виділені в
окреме провадження, зникли з місця вчинення злочину. Через деякий час ОСОБА_2.
був затриманий, в нього виявлено та вилучено 90 грн. ОСОБА_3. впізнав ОСОБА_2.
як особу, яка разом з іншою особою вчинила на нього розбійний напад /а.с. 41,
74-76, 175-178/.

Пояснення
потерпілого є послідовними, логічними і такими, що відповідають дійсності.
Підстав у потерпілого для обмови ОСОБА_2. немає. Тому суд першої інстанції
обґрунтовано послався на показання потерпілого при обґрунтуванні доведеності
вини ОСОБА_2.

Підстав
визнати неправдивими покази потерпілого, які вказують на ОСОБА_2. як на особу,
що скоїла щодо нього злочин, колегія суддів не має.

Крім того
пояснення, ОСОБА_3. підтверджуються й іншими доказами, які належним чином досліджені
судом в судовому засіданні та які викладені у вироку.

Під час
досудового слідства сам засуджений ОСОБА_2. пояснював, що він із невстановленою
слідством особою на ім'я ОСОБА_4 познайомився 3 серпня 2006 року о 21 год. 15 хв. Із
зазначеного часу по 4 год.
04 серпня 2006 року вони вживали спиртні напої на лавочці в парку по бул. Перова в м.
Києві. Коли вирішив йти додому, то невстановлена слідством особа запропонувала
доїхати на таксі, але він відмовився так як в нього не було грошей. Хлопець на
ім'я ОСОБА_4 сказав, що заплатить сам. Коли ОСОБА_2. піднявся із лавки, то
побачив на ній шило, яке забрав із собою. Побачивши автомобіль таксі, вони сіли
в нього: він, ОСОБА_2. на заднє середнє сидіння автомобіля, а невстановлена
слідством особа - на переднє сидіння біля водія. На прохання водія автомобіля
дати гроші за проїзд невстановлена слідством особа стала наносити удари водію
зубилом по голові, а ОСОБА_2. в цей час утримував водія за шию. Коли водій
намагався вирватися він міг зачепити його шилом. Невстановлена слідством особа
кинула зубило на заднє сидіння після чого воно впало на підлогу автомобіля і
стала тікати, ОСОБА_2., залишивши шило на задньому сидінні, також став тікати.

Як
вбачається з протоколу огляду місця події від 4 серпня 2006 року саме в салоні
автомобіля на задньому сидінні зліва - де сидів ОСОБА_2. було вилучено шило, а
також зубило, які долучені як речові докази до матеріалів справи /а.с.5, 30/.

З
пояснень свідка ОСОБА_5, які були досліджені судом в судовому засіданні
вбачається, що він, почувши по радіозв'язку сигнал тревоги від потерпілого
ОСОБА_3., через 10 хвилин приїхав на місце вчинення злочину, куди приїхали й
інші водії таксі. Через невеликий проміжок часу ОСОБА_5., виїхавши на пошуки
двох нападників, побачив двох хлопців, які намагалися втекти, які за описом
потерпілого ОСОБА_3. були схожі на осіб, що вчинили на нього розбійний напад. В
подальшому один з нападників був затриманий ОСОБА_5 та ОСОБА_6., який, як
з'ясувалося пізніше, був ОСОБА_2. /а.с. 33-34/.

Аналогічні
пояснення давав свідок ОСОБА_6. /а.с.35/.

Свідок
ОСОБА_7. - молодший інспектор ГЗ МВДСОУДСО при ГУ МВС України в м. Києві пояснив, що коли він приїхав на
місце вчинення злочину, то побачив там потерпілого. На місце події водії таксі
привезли ОСОБА_2., якого потерпілий впізнав як особу, яка вчинила на нього
напад разом з іншою особою.

Відповідно
до протоколу огляду і вилучення від 04 серпня 2006 року у ОСОБА_2. були
вилучені гроші номіналом 20 грн. та одна купюра номіналом 50 грн. Зазначені
гроші потерпілий ОСОБА_3., опізнав як такі, що були викрадені у нього із
автомобіля.

Доводи захисника
та засудженого про те, що зазначені гроші належать засудженому ОСОБА_2., а не
потерпілому є

необгрунтованими.
Як вбачається із пояснень, які давав ОСОБА_2. під час досудового слідства ні у
нього, ні у невстановленої слідством особи грошей не було і вони не могли
заплатити за проїзд в таксі, тому він - ОСОБА_2. напав на ОСОБА_3., тримав його
руками за шию та колов шилом руки, невстановлена слідством особа в цей час
зубилом наносила удари по голові ОСОБА_3. Невстановлена слідством особа,
виходячи із автомобіля, забрала гроші у водія і передала йому - ОСОБА_2. Ці
гроші були вилучені у нього працівниками міліції /а.с.51-52, 87/. Купюри тим
номіналом, які були вилучені у ОСОБА_2., відповідають купюрам, які викрали у
потерпілого. Суд першої інстанції належним чином перевірив зазначені доводи
засудженого та його захисника і правильно прийшов до висновку про те, що
вилучені у ОСОБА_2. гроші належать потерпілому ОСОБА_3. З таким висновком районного
суду погоджується і колегія суддів.

Те, що у
висновках судово-медичної експертизи не відображено слідів здушення на тілі
ОСОБА_3. не може свідчити про те, що ОСОБА_2. не душив потерпілого. Так,
потерпілий ОСОБА_3. впродовж всього слідства в тому числі і під час проведення
очної ставки та в судовому засіданні стверджував, що ОСОБА_2. його душив.
Зазначеного не оспорював сам засуджений під час досудового слідства /а.с. 51,
65, 74/.

Доводи
засудженого ОСОБА_2. про необхідність виключення із обвинувачення та вироку
суду посилання як на обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані
алкогольного сп'яніння не ґрунтуються на матеріалах справи. Як вбачається із
пояснень самого ОСОБА_2., які він давав під час досудового слідства вбачається,
що він приблизно о 21 год. 15 хв. 03 серпня 2006 року біля парку поблизу
кінотеатра «Аврора» по бул. Перова в м. Києві познайомився із хлопцем на ім'я
ОСОБА_4. Разом із ним, із зазначеного часу по 04 год. 04 серпня 2006 року вживав спиртні напої в парку. Свідок
ОСОБА_7. пояснив суду, що ОСОБА_2. знаходився у стані сильного алкогольного
сп'яніння, що було видно зовні та по запаху. За таких обставин органи
досудового слідства та суд обґрунтовано визнали обставиною, що обтяжує
покарання ОСОБА_2. - вчинення злочину особою, яка перебувала в стані
алкогольного сп'яніння. Колегія суддів не вбачає підстав для виключення
зазначеної обставини із обвинувачення та вироку суду, як про це ставиться
питання в апеляції засудженого.

Твердження
захисника та засудженого про те, що ОСОБА_2. не наносив тілесних ушкоджень
ОСОБА_3., не відповідають матеріалам справи. Потерпілий послідовно стверджує
про те, що саме ОСОБА_2. його душив та наніс йому удари шилом по руках,
заподіявши тілесні ушкодження. Засуджений під час досудового слідства

також не
заперечував наявність в нього шила та нанесення ним уколів в руки потерпілого.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1644 від 27 вересня 2006 року при
судово-медичному освідуванні виявлені, в тому числі, і дві подряпини
продовгуватої і дугообразної форми на лодонній поверхні правої кисті в проекції
основи 3 п'ястної кисті, біля основи 1 пальця. Зазначені пошкодження могли
утворитися від гострого /гострокінцевого/ предмету, можливо шилом.

Оцінюючи
дії ОСОБА_2. суд правильно зазначив, що вони вчинені за попередньою змовою
групою осіб. Так, потерпілий ОСОБА_3. пояснював, що ОСОБА_2. і невстановлена
слідством особа діяли узгоджено. Саме ОСОБА_2. перший схватив його за шию та
став душити, а вже потім невстановлена слідством особа стала наносила удари
зубилом по голові. Те, що ОСОБА_2. утримував його - потерпілого, це не давало
можливості йому активно захищатися. Твердження ОСОБА_2. про те, що він
утримував невстановлену слідством особу від нанесення ударів потерпілому є
голослівними і об'єктивними даними, які містяться в матеріалах справи, не
підтверджуються. Колегія суддів не вбачає підстав для виключення із вироку
кваліфікуючої ознаки розбою як вчинення злочину за попередньою змовою групою
осіб.

Таким
чином суд вірно встановив фактичні обставини вчиненого злочину, дав діям
ОСОБА_2. правильну юридичну оцінку, кваліфікувавши їх як розбійний напад з
метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя
і здоров'я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою
групою осіб і його дії вірно кваліфікував за ст. 187 ч. 2 КК України.

Підстав
для скасування вироку та закриття провадження по справі за відсутністю в діях
ОСОБА_2. ознак злочину, як про це просять в апеляціях захисник та засуджений,
колегія суддів не має.

За таких
підстав апеляції захисника та засудженого задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.
365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок
Дніпровського районного суду м. Києва від 21 вересня 2007 року щодо ОСОБА_2
залишити без зміни, а апеляції захисника ОСОБА_1 та засудженого ОСОБА_2. - без
задоволення.