Провадження № 1-кп/487/459/14
Справа № 487/7958/14-к
ВИРОК
Іменем України

21.11.2014 року Зводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження № 0003246 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Цулукідзе, грузіна, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

28.06.2014 року близько 04-00 годин, ОСОБА_4 , знаходячись на території дачної ділянки № НОМЕР_1 в СВТ Бугський, побачив металеву арматуру, яка належить ОСОБА_5 , після чого у нього виник корисливий умисел спрямований на таємне заволодіння чужим майном.
Реалізуючи свій корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку сторонніх осіб та власника, ОСОБА_4 , знаходячись на території дачної ділянки № НОМЕР_1 в СВТ Бугський, таємно викрав майно ОСОБА_5 , а саме: металеву конструкцію з арматури загальною довжиною 40 м, діаметром 12 мм та металеву проволоку довжиною 30 м на загальну суму 700 гривень.
Після чого ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 700 грн.
Таким чином, суд визнає ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка).
31.07.2014 року в данному кримінальному провадженню між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.
Відповідно до даної угоди потерпілий ОСОБА_5 і обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди, щодо формулювання підозри, всіх істотних для данного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 , який добровільно відшкодував потерпілому ОСОБА_5 завдану матеріальну шкоду в розмірі 700 грн.
Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
В угоді про примирення зазначена дата її укладення та вона підписана сторонами.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного:
Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України віднесено до злочинів середньої тяжкості.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що він цілком розуміє характер обвинувачення та повністью визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. Крім того зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затверджені угоди про примирення.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 відшкодував йому завдану матеріальну шкоду в розмірі 700 грн.
В судовому засіданні прокурор вважає можливим затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_5 і обвинуваченим ОСОБА_4 , оскільки вона відповідає вимогам закону.
Суд, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, прогроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні, що ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна, а тому його дії кваліфікує по ч.1 ст. 185 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду від 31.07.2014 року про примирення між потерпілим ОСОБА_5 і обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.
ОСОБА_4 визнати виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 31.07.2014 року покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень (50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян).
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1