АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Провадження № 11кп/791/335/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

при секретарі - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002063, за апеляційними скаргами прокурора, який приймав участь при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, та заступника прокурора Херсонської області ОСОБА_8 на вирок Дніпровського районного суду м.Херсона від 26 січня 2015 року щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Херсоні, громадянин України, українець, освіта повна середня, не працює, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий вироком Дніпровського районного суду м.Херсона від 14.06.2011 року за ч.2 ст.185, ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців; звільнений з місць позбавлення волі 22.04.2014 року умовно-достроково з не відбутим строком покарання 3 місяці 8 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України в строк покарання повністю зарахуване покарання призначене, але не відбуте за вироком Дніпровського районного суду м.Херсона від 14.06.2011 року, та остаточно призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_9 у вигляді взяття під варту постановлено не змінювати до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання визначати з 02.01.2015року.

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винним і засуджено за те, що він, будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисні корисливі злочини.

Так, ОСОБА_9 у перших числа травня 2014 року, знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, спрямованих на незаконне заволодіння чужим майном, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, викрав майно, належне ОСОБА_10 , та розпорядився ним на власний розсуд, в результаті чого заподіяв потерпілому матеріальну шкоду у розмірі 570 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_9 в середині травня 2014 року, знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, спрямованих на незаконне заволодіння чужим майном, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, викрав належне ОСОБА_10 , та розпорядився ним на власний розсуд, в результаті чого заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 5000 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_9 , в кінці травня 2014 року, знаходячись у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, спрямованих на незаконне заволодіння чужим майном, умисно, таємно, шляхом вільного доступу викрав належні ОСОБА_10 , грошові кошти у сумі 1800 гривень, після чого залишив місце скоєння злочину з викраденими грошима та розпорядився ними на власний розсуд, в результаті чого заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційних скаргах прокурора, який приймав участь при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, та заступника прокурора Херсонської області ОСОБА_8 містяться аналогічні апеляційні вимоги, відповідно яким, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_9 , вважають оскаржуваний вирок незаконним та таким, що підлягає зміні з підстав неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність. Вважають, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_9 не правильно застосував норми ст.71 КК України.

Просили змінити оскаржуваний вирок та зазначити в резолютивній частині вироку, що на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Дніпровського районного суду м.Херсона від 14.06.2011 року, остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.

Іншими учасниками кримінального провадження вирок не оскаржується.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, який підтримав апеляційні вимоги прокурорів-апелянтів, потерпілого ОСОБА_10 , який не заперечував проти апеляційних вимог прокурорів, в судових дебатах сторони залишились на своїх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно вироку суду злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_9 кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно. Зазначена кваліфікація апелянтами не оскаржується.

Кримінальне провадження було розглянуто судом першої інстанції за правилами ст. 349 КК України, оскільки обвинувачений визнав свою вину в повному об`ємі та ніхто з учасників не оспорював фактичні обставини по справі.

Покарання ОСОБА_9 за ч.2 ст.185 КК Українипризначено відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України. Проте, при призначенні остаточного покарання за правилами ст.71 КК України суд допустився помилки.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України, при сукупності вироків суд призначає покарання шляхом повного або часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 14.06.2011 року ОСОБА_9 було засуджено вироком Дніпровського районного суду м.Херсона за ч.2 ст.185, ч.1 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців та 22.04.2014 року на підставі ст.81 КК України його звільнено умовно-достроково від подальшого відбування покарання з невідбутим строком покарання 3 місяці 8 днів.

Злочин за даним вироком ОСОБА_9 скоїв протягом зазначеного строку. Невідбутою ОСОБА_9 частиною покарання за вироком Дніпровського районного суду м.Херсона від 14.06.2011 року, є покарання у виді 3 місяці 8 днів, від відбування якого він був звільнений умовно-достроково.

Суд першої інстанції, ухвалюючи вирок, при призначенні остаточного покарання ОСОБА_9 у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць, не вірно застосував норми ст.71 КК України, вказавши про повне зарахування невідбутої частини покарання за вироком Дніпровського районного суду м.Херсона від 14.06.2011 року, тоді як фактично застосував принцип часткового приєднання .

За таких обставин, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме принцип складання покарання за правилами ст. 71 КК України.

Зазначені обставини тягнуть за собою зміну вироку суду першої інстанції на підставі п.4 ч.1 ст. 409 КПК України в частині призначення покарання, оскільки не погіршують становище обвинуваченого. На думку колегії суддів, доцільно застосувати при призначенні остаточного покарання обвинуваченому саме принцип часткового складання покарань, на чому наполягають і апелянти.

За таких обставин апеляційні доводи прокурорів щодо зміни вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_9 у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність є слушними та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, п.4 ч.1 ст. 409, 418 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора, який приймав участь при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, та заступника прокурора Херсонської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Дніпровського районного суду м.Херсона від 26 січня 2015 року щодо ОСОБА_9 змінити.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання у виді позбавлення волі строком на 3 місяці 8 днів за вироком Дніпровського районного суду м.Херсона від 14.06.2011 року, та остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 (один) місяць з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

В решті частини цей же вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, яким тримається під вартою в той-же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Судді: (три підписи)

Згідно з оригіналом. Суддя ОСОБА_2