Провадження № 11-кп/792/312/13
Справа № 685/713/13-к
Головуючий в 1-й інстанції Бурлак Н.Я.
Категорія: ч.5 ст. 185 КК України
Доповідач Бондар В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати з розгляду кримінальних справ
апеляційного суду Хмельницької
області в складі:

головуючого - судді
Бондар В.В.,

суддів
Ващенка С.Є., Курдзіля В.Й.,

з участю секретаря

судового засідання
Томусяка Р.В.,

перекладача
ОСОБА_2,

прокурора
Павлишина В.І.,

представника

потерпілого
ОСОБА_3,

захисника
ОСОБА_4,

обвинуваченої
ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому
кримінальне провадження за
апеляційною скаргою обвинуваченої
ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_4 на
вирок Теофіпольського районного суду
Хмельницької області від 30 жовтня
2013 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку

м. Моршанськ Тамбовської області,
Росія, жительку АДРЕСА_1,
циганку, громадянку України, без
освіти, не працює, працездатну, на
утриманні троє неповнолітніх дітей,
раніше не судиму,

визнано винною у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України та
призначено їй покарання у виді 7 років
позбавлення волі з конфіскацією майна.

Запобіжний захід до набрання вироком
законної сили залишено попередній -
тримання під вартою.

В строк відбування покарання ОСОБА_5
постановлено зарахувати строк
перебування її під вартою з 2 грудня 2011
року.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь
потерпілого ОСОБА_6 371080,80 грн. у
рахунок відшкодування матеріальної
шкоди.

Звільнено ОСОБА_5 від відшкодування
процесуальних витрат.

Речові докази: дві барсетки та
сірникову коробку, які знаходились в
камері схову Волочиського РВ УМВС
України в Хмельницькій області
постановлено повернути потерпілому
ОСОБА_6

ОСОБА_5 визнано винною в тому, що
вона 22 жовтня 2011 року біля 9 год.00 хв.,
таємно, шляхом вільного доступу,
проникла в житловий будинок АДРЕСА_2,
де проживає ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, з
кімнати якого таємно викрала гроші,
які належали ОСОБА_6, сину ОСОБА_7, а
саме: 34 000 доларів США по курсу НБУ 797, 87
грн. за 100 доларів на загальну суму 271275,
80 грн.; 290000 російських рублів по курсу 2,
60 грн. за 10 російських рублів на суму
75400 грн.; 400 євро по курсу 1101, 20 грн. за 100
євро на суму 4404, 80 грн. та 20 000 грн., а
всього таємно викрала майно ОСОБА_6
на загальну суму 371080грн.60коп.

Злочин вчинено за наступних обставин:
ОСОБА_5 разом з особами циганської
національності ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10
та ОСОБА_11 біля 9 год. 22 жовтня 2011 року
автомобілем «Daewoo Lanos» державний номер
НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_12
приїхали до господарства НОМЕР_2
ОСОБА_7, яке розташоване в АДРЕСА_2 та
зайшли на подвір'я і стали пропонувати
ОСОБА_7 придбати товари, зокрема,
покривала. Коли ОСОБА_7 відмовилася
придбати товар, одна з жінок попросила
води, після того попросила листок з
вазона, який був у веранді будинку.
ОСОБА_7 зайшла у веранду будинку, а за
нею зайшли дві циганки, одна з яких
сіла на диван, а інша, розвернувши
покривало, закрила ОСОБА_7 можливість
бачити вхід до будинку. В цей час
ОСОБА_5 непомітно для ОСОБА_7 зайшла до
будинку та проникла в одну з кімнат, в
якій з чоловічої сумки та барсетки,
які знаходилися під особистими речами
в господарській клітчатій сумці, що
стояла за грубкою, таємно викрала 34 000
доларів США по курсу НБУ 797, 87 грн. за 100
доларів на загальну суму 271275, 80 грн.;
290000 російських рублів по курсу 2, 60 грн.
за 10 російських рублів на суму 75400 грн.;
400 євро по курсу 1101, 20 грн. за 100 євро на
суму 4404, 80 грн. та 20 000 грн., всього на
загальну суму 371080, 60 грн., що належали
ОСОБА_6 Після цього ОСОБА_5 вийшла у
веранду будинку, де її несподівано для
себе із-за покривала , яке продовжувала
тримати одна з циганок, побачила
ОСОБА_7 та почала з криком виганяти їх
з веранди. Жінки циганської
національності вийшли з будинку, сіли
в цей же автомобіль та поїхали в м.
Київ.

В своїй апеляційній скарзі
обвинувачена ОСОБА_5 просить вирок суду
скасувати, постановити новий, яким
виправдати її у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги зазначила, що висновки суду
не відповідають обставинам справи,
вона в будинок свідка ОСОБА_7 не
заходила взагалі, а постійно
перебувала в дворі будинку поряд з

ОСОБА_7, від останньої не відлучалась,
та що обвинувачена оговорила себе
внаслідок тиску з боку начальника
карного розшуку ОСОБА_13, та повірила
обіцянкам циганського барона
ОСОБА_14, що її відпустять через
три-чотири дні після затримання.

В своїй апеляційній скарзі захисник
ОСОБА_4, як видно з її змісту,
просив вирок суду щодо ОСОБА_5
скасувати, виправдати останню.
Вказував, що суд першої інстанції
поклав в основу вироку щодо ОСОБА_5
її зізнавальні показання під час
досудового слідства, які вона давала
внаслідок тиску з боку працівників
міліції, циганського барона ОСОБА_14,
а після направлення справи на
додаткове розслідування слідством
не було здобуто додаткових доказів.
Звертає увагу, що суд не дав
належної оцінки показанням свідка
ОСОБА_7, не усунув суперечностей в її
показаннях під час досудового
слідства та в суді, показання
обвинувачена давала під тортурами,
також на думку апелянта викликають
сумніви висновки суду щодо дати
вчинення крадіжки та суми викрадених
коштів, а показання потерпілого
ОСОБА_6, свідків ОСОБА_15, ОСОБА_16
щодо суми коштів, обставин позички
коштів свідку ОСОБА_16 є
суперечливими між собою, свідок
ОСОБА_17 давав неточні відповіді,
показання свідка ОСОБА_7 в суді не
можуть бути визнані належними та
допустимим доказами, позаяк допит
проводився з порушеннями норм КПК
України. Відтворення обстановки та
обставин події 3 грудня 2011року
проводилось з залученням понятих
ОСОБА_18 та ОСОБА_19, які були
доставлені працівниками міліції,
що викликає сумніви в їх
безсторонності, а тому така слідча
дія є незаконною, а доказ -
неналежним та недопустимим, апелянт
вважає такими, що неналежно
перевірені показання ОСОБА_5 про
дачу зізнавальних показань внаслідок
катувань та психологічного тиску
працівником міліції ОСОБА_13, а
долучена постанова слідчого
прокуратури про закриття
кримінального провадження не може
вважатись доказом, позаяк суд не
давав доручення на проведення такого
розслідування в порядку ст. 333 КПК
України, вважає, що суд безпідставно
послався на дані, що здобуті під час
обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного
заходу в виді тримання під вартою,
суд не вжив дієвих заходів для
забезпечення явки свідків, що
свідчить про упередженість суду.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення обвинуваченої та її
захисника в підтримання доводів
апеляційних скарг, які в апеляційному
суді просили скасувати вирок з
закриттям провадження в справі в
зв»язку з відсутністю в її діях складу
злочину; пояснення представника
потерпілого та прокурора про
законність та обґрунтованість вироку
суду, апеляційні скарги вважають
необґрунтованими, вивчивши
матеріали провадження та
обговоривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційні скарги задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність
вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину,
передбаченого ч.5 ст. 185 КК України,
при наведених у вироку обставинах
підтверджуються зібраними в справі,
дослідженими в судовому засіданні
доказами, яким суд першої інстанції
дав вірну оцінку.

Висновки суду про доведеність
вини обвинуваченої ОСОБА_5 в
таємному викраденні чужого майна,
поєднаному з проникненням в житло,
вчинене в особливо великих розмірах,
грунтується на зібраних в справі та
досліджених в судовому засіданні
доказах.

Посилання в апеляційних скаргах
обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника
про непричетність ОСОБА_5 до
вчинення злочину, за який її було
засуджено, та невідповідність
висновків суду щодо наявності в її
діях ознак злочину, передбаченого ч.5
ст. 185 КК України, фактичним обставинам
справи - безпідставні.

Покладені в основу вироку докази
повністю викривають обвинувачену у
вчиненні таємного викрадення майна
потерпілого ОСОБА_6 за викладених у
вироку обставинах. Твердження
обвинуваченої про те, що вона
непричетна до вчинення крадіжки, за
яку її засуджено, що вона не
заходила в будинок свідка ОСОБА_7, де
знаходились гроші потерпілого, що
вона зізнавалась у вчиненні
крадіжки внаслідок тиску з боку
працівників міліції були
предметом перевірки суду першої
інстанції та визнані такими, що не
відповідають дійсності і вказують
на намагання ОСОБА_5 уникнути
відповідальності.

Дослідивши зібрані в справі
докази, суд дійшов обґрунтованого
висновку про доведеність вини ОСОБА_5
у вчиненні злочину, передбаченого
ч.5 ст. 185 КК України та обгрунтовано
відхилив її показання в суді про те, що
вона непричетна до крадіжки грошей
потерпілого, навів в вироку
належне мотивування своїх висновків.

ОСОБА_5 в суді першої інстанції не
оспорювала факту свого перебування
на території будинковолодіння свідка
ОСОБА_7 22 жовтня 2011 року, однак
заперечувала факт знаходження її в
будинку свідка, чи заходив хтось з
інших циганок до будинку, вона не
бачила, коли ж свідок відмовилась
придбавати в них товар, який вони
пропонували, всі разом залишили її
садибу та поїхали до Києва, через
деякий час їх затримали працівники
міліції, а в приміщенні міліції вона
визнавала свою вину у вчиненні
крадіжки грошей потерпілого, так як
злякалась погроз начальника ВКР
Волочиського РВ УМВС України та
повірила його обіцянкам, що її
випустять, коли цигани віддадуть
гроші.

Спростовуючи показання
обвинуваченої про її непричетність
до вчинення інкримінованого їй
злочину, суд першої інстанції
обґрунтовано послався на показання
потерпілого ОСОБА_6, який
показав, що тривалий час працював
на заробітках в Російській Федерації
та відкладав гроші на купівлю
квартири для сина. В жовтні 2011року
з дружиною приїхав до с.Постолівка,
де в будинку матері - свідка ОСОБА_7
гроші, які були в барсетці та
маленькій сумочці поклав в
господарську клітчату велику сумку,
зверху приклав робочим одягом
дружини, при цьому про це ніхто не
знав, крім дружини. Коли в нього
виникла термінова потреба в
від»їзді в м.Волочиськ, він з
дружиною у п»ятницю ввечері виїхав
з села, залишивши гроші в сумці, про що
навіть не повідомляли свідка ОСОБА_7,
а 22 жовтня 2011року ввечері коли
приїхав до с.Постолівка, йому
зателефонувала донька, яка повідомила,
що їх оселю відвідували цигани, після
чого він, перевіривши сумку, виявив
зникнення 30 тис. доларів США, 290 тисяч
російських рублів, 20 тисяч гривень
та 400 євро, які зберігались в
невеликій чорній сумочці, та 4000
доларів США - з чоловічої барсетки.

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17
показали, що дійсно свідки позичали
в потерпілого 20000 доларів США та 2000
доларів США відповідно, та повернули
їх в 2011році ще до вчинення
крадіжки грошей в потерпілого; згодом
свідкам стало відомо, що в
потерпілого викрадено в кінці жовтня
2011року гроші.

Колегія суддів не приймає до
уваги твердження апеляційної скарги
захисника про те, що у потерпілого
ОСОБА_6 було викрадено на 22 000 доларів
США менше, ніж зазначено в
обвинуваченні, що може впливати на
кваліфікацію дій обвинуваченої, та в
інший час, позаяк потерпілий давав
детальні та послідовні показання,
зокрема, щодо часу та розміру
викрадених коштів, починаючи з дня
викрадення коштів (т.1 а.с. 3), де в
своїй заяві про вчинений злочин
потерпілий чітко вказував про
викрадення в нього, серед інших
валют, зокрема, 34000 доларів США, такі
ж показання потерпілий давав
впродовж всього досудового слідства,
впродовж судових слухань в суді
першої інстанції. Такі його показання
колегія суддів вважає достовірними,
підстав сумніватись в таких його
показаннях, а також в показаннях
свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 про
позичку ними та повернення коштів в
потерпілого, в колегії суддів
відсутні, при цьому колегія суддів
враховує, що такі їх показання
узгоджуються між собою, а також з
показаннями свідка ОСОБА_15, яка також
впродовж всього досудового та
судового слідства підтверджувала час
та кількість викрадених грошей та що
грошові кошти свідками були
повернуті. Підстав сумніватись в
таких їх показаннях, про що вказував в
своїй апеляційній скарзі захисник, в
колегії суддів відсутні.

Свідок ОСОБА_15 в суді першої
інстанції повністю підтвердила такі
показання потерпілого та свідків,
обставини крадіжки їх майна та
кількість викрадених коштів,
обставини виявлення ними зникнення
коштів, при цьому в суді першої
інстанції свідок вказувала, що в
грудні 2011 року на її запитання в
відділі міліції ОСОБА_5 про те, де
та поділа таку значну кількість
грошей, остання повідомила, що в неї
на утриманні шестеро дітей, також
свідок вказувала, що під час
досудового слідства та під час
первісного розгляду справи в суді
старший циган(барон) неодноразово
пропонував їй відшкодування
частини викрадених грошей, однак
нічого так їм і не дали, також в
суді першої інстанції свідок
звертала увагу, що в розмові
циганський барон висловлював свої
зауваження з приводу того, що
потерпілі зберігали гроші в брудній
білизні, тому такі деталі, на думку
свідка, йому могли б бути відомі
лише зі слів циганки.

Доводи апеляційної скарги
обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника
ОСОБА_4 про те, що вона взагалі до
будинку потерпілої не заходила та
перебувала на подвір»ї свідка
ОСОБА_7 завжди поруч з свідком, не
приймаються до уваги, як такі, що
суперечать сукупності досліджених
судом доказів. Свідок ОСОБА_7
впродовж досудового розслідування та
в суді послідовно вказувала, що
циганки всупереч її волі заходили
до веранди будинку свідка, звідки
вона намагалась їх вигнати, однак вони
відмовлялись виходити тривалий час,
при цьому вказувала, що саме
обвинувачену бачила біля входу в
будинок в веранді, та що коли вона
вигнала циганок на подвір»я, то
циганка, яка перебувала на подвір»ї -
то була не ОСОБА_5, як і не була
ОСОБА_5 тією циганкою, що тримала
покривало, закриваючи вхід до будинку.
При цьому свідок ОСОБА_7 чітко
вказувала, в який спосіб їх
розрізняла, що та особа, яка тримала
покривало, була вища та інакше
одягнута.

З показань свідка ОСОБА_20 видно,
що свідок 22 жовтня 2011року біля після
9год. ранку бачила, як з подвір»я
її бабусі - ОСОБА_7 виходять
циганки, які сіли в автомобіль «Деу
Ланос»,

який стояв на дорозі, при цьому саме
ОСОБА_5 її запитувала чи не продають
вони картоплю, однак свідок
запам»ятала номери автомобіля, яким
вони поїхали. Коли ж свідок зайшла на
подвір»я до бабусі, остання
вказувала, що вони заходили на
подвір»я, просили воду, папір,
зайшли в веранду хати, та вона не
могла їх ніяк вигнати, при цьому
переживала, чи вони чогось не
вкрали, коли свідок запитувала
сусідів, чи до них теж заходили
цигани, то ті заперечили такі
обставини. Ввечері свідок
повідомила батьків про циган, після
чого від батьків свідку стало
відомо, що гроші, які збирали батьки,
викрадені.

Свідок ОСОБА_7 в суді показала,
що на її подвір»я зайшли декілька
циганок, які наперебій почали їй
пропонувати щось придбати чи купити,
одна з них почала просити їй
принести води, щоб запити таблетки,
а коли вона зайшла до веранди, щоб
на прохання циганки дати їй листок
вазону, то та теж заходила в
веранду, коли свідок вирвала частину
вазона, то побачила, що в веранді
стоїть ще одна циганка, яка тримала
розкрите покривало, перша циганка
посадила свідка на диван, почала щось
говорити. Коли свідок почала їх
вигонити, вони не бажали виходити,
свідок почала з ними сваритись, що
тривало біля півгодини. В цей час
з-за спини третьої циганки, яка
тримала розгорнуте покривало, свідок
побачила біля дверей в хату ще й
третю циганку - обвинувачену
ОСОБА_5, тоді вона почала голосно
кричати, щоб вони вийшли, лише після
цього вони всі вийшли з веранди на
вулицю, де свідок побачила ще одну
циганку, яка перебувала на подвір»ї,
вони всі сіли в машину та поїхали. В
цей час на подвір»я зайшла внучка
свідка - свідок ОСОБА_20, якій
свідок ОСОБА_7 повідомила, що не могла
вигнати циганок з хати. При цьому
свідок в суді з впевненістю
стверджувала, що обвинувачена
ОСОБА_5 була саме тією циганкою, що
була біля дверей хати, оскільки та
циганка, яка сиділа біля неї була
огрядною, а інша, що тримала
покривало - була вище зростом, а
ввечері зі слів сина їй стало відомо
що з їх будинку зникли гроші, які він
збирав. Також свідок наполягала, що
того дня до неї до хати ніхто з
сторонніх осіб, крім циганок, не
заходив.

З показань свідка ОСОБА_20 в
суді першої інстанції видно, що коли
свідок зайшла в двір свідка ОСОБА_7,
то свідок ОСОБА_7 зразу ж їй
пожалілась, що циганки заходили в
веранду будинку, звідки вона досить
тривалий час їх не могла вигнати, про
що також свідок ОСОБА_7 повідомила
потерпілому ОСОБА_6 та свідку
ОСОБА_15 , які підтверджували такі її
показання в суді.

Колегія суддів вважає такі
показання свідка ОСОБА_7
достовірними, при цьому колегія
суддів враховує, що про ці обставини
свідок зразу ж повідомила свідку
ОСОБА_20 після виходу циган з
двору будинку, того ж дня
повідомила потерпілого та свідка
ОСОБА_15 та перебувала під
безпосереднім враженням..

Твердження апеляційної скарги
захисника ОСОБА_4 про те, що суд
дав невірну оцінку показанням свідка
ОСОБА_7, не усунув суперечності в її
показаннях під час досудового
слідства, не відповідають фактичним
обставинам справи, як видно з
матеріалів провадження суд першої
інстанції в передбаченому КПК
України порядку досліджував
показання свідка, з»ясовував
розбіжності в її показаннях під час
досудового слідства та в суді і
усунув суперечності в показаннях
свідка, а її показання в суді першої
інстанції в колегії суддів сумнівів
не викликають. При цьому не
заслуговують на увагу твердження
захисника про визнання недопустимим
доказу - даних протоколу допиту в суді
свідка ОСОБА_7, який, на думку апелянта,
проведений з істотними порушенням
вимог КПК України. При цьому колегія
суддів враховує вік свідка, якій
понад вісімдесят років, та її поганий
слух, в зв»язку з чим виникала
необхідність уточнення запитань та
відповідей свідка. За таких обставин
доводи апеляційної скарги про
визнання недопустимими показань
свідка ОСОБА_7 під час розгляду справи
в суді першої інстанції, не
приймаються до уваги.

Згідно даних протоколу
пред»явлення осіб для впізнання з
таблицями для ілюстрацій від 2 грудня
2011року свідок ОСОБА_7 впізнала
ОСОБА_5, яку вона бачила в день
викрадення грошей у своєму
будинковолодінні (т.5 а.с. 52,53)

Згідно даних протоколу
пред»явлення осіб для впізнання від 2
грудня 2011 року свідок ОСОБА_20
впізнала ОСОБА_5, як особу, яку вона
бачила на подвір»ї своєї бабусі
ОСОБА_7 в с.Постолівка Волочиського
району Хмельницької області разом з
іншими особами циганської
національності в той день, коли з
будинку бабусі були викрадені гроші
батька (т.5 а.с. 50-51).

Згідно даних протоколу огляду
місця події з ілюстраціями до нього
видно, що безпосереднім місцем
злочину є кімната в будинку АДРЕСА_2
(т.5 а.с. 44-49).

Відповідно до даних протоколу
відтворення обстановки та обставин
події з таблицями ілюстрацій до нього
від 3 грудня 2011року з участю свідка
ОСОБА_12 видно, що свідок дійсно
привозив обвинувачену ОСОБА_5 та
інших циганок до господарства

ОСОБА_7, де ті зайшли до господарства
ОСОБА_7, та приблизно через 20 хв.
повернулись та всі поїхали до м.
Києва (т.5 а.с. 56, 61,62).

Згідно даних протоколу
відтворення обстановки та обставин
події з ілюстраціями до нього від 3
грудня 2011 року видно, що ОСОБА_5
добровільно та без будь-якого тиску
розповідала і показала, в якій кімнаті
будинку та в якому місці стояла
господарська сумка і як вона з неї
викрала гроші та куди їх заховала
(т.1 а.с. 160, т.5 а.с. 57-60). Підстав
визнавати такий доказ недопустимим,
про що вказував в свій апеляційній
скарзі захисник ОСОБА_4, в колегії
суддів відсутні. В апеляційному суді
обвинувачена ОСОБА_5 підтверджувала,
що вона під час відтворення
обстановки та обставин події
дійсно вказувала про обставини
вчинення нею крадіжки з будинку
ОСОБА_7, вказувала на місце в кімнаті
будинку, де викрадала гроші, та
вказувала, куди сховала гроші після
викрадення . Такі її показання
колегія суддів вважає правдивими,
позаяк вони узгоджуються з іншими
дослідженими доказами в їх сукупності.
При цьому колегія суддів враховує, що
така слідча дія проведена в
присутності захисника, тобто в
умовах, що виключали можливість тиску
на неї з метою отримання таких
зізнавальних показань, також
проведено російською мовою, з боку
учасників такої процесуальної дій
жодних зауважень не надходило, що
підтверджували як поняті, так і сама
ОСОБА_5 За таких обставин підстав
вважати протокол відтворення
обстановки та обставин події за
участю ОСОБА_5 3 грудня 2011року
недопустимим доказом, в колегії
суддів відсутні. Ті обставини, що
до участі в справі були залучені
свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_18, які в той час
притягувались до відповідальності,
не дають колегії суддів підстав
вважати такий доказ недопустимий,
позаяк свідки в суді підтвердили
факт своєї добровільної участі
при проведенні відтворень,
підтверджували відсутність будь-якого
впливу на них, як на понятих, на
обвинувачену з боку працівників
міліції, а відтак доводи апеляційної
скарги захисника про недопустимість
протоколу відтворення обстановки та
обставин події від 3 грудня 2011року за
участі ОСОБА_5 недопустимим в силу ст.
85 КПК України(1960року), на увагу не
заслуговують.

Свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 в суді
першої інстанції показали, що під час
відтворення обстановки та обставин
події обвинувачена ОСОБА_5
добровільно та без будь-якого тиску
розповідала та вказувала про
обставини вчинення нею крадіжки
грошей з будинку ОСОБА_7, вказувала,
де і як в хаті вона знайшла та
брала гроші, з чого було видно, що
вона була обізнана з місцем
вчинення крадіжки, підстав
сумніватись в таких їх показаннях, які
в цілому співпадають між собою, в
колегії суддів відсутні.

Твердження захисника про те, що
при повторному відтворенні обстановки
та обставин події з участю ОСОБА_5 24
жовтня 2012року обвинувачена
заперечувала свою причетність до
вчинення крадіжки, не впливають на
висновки суду першої інстанції,
позаяк такі її твердження
спростовуються сукупністю
досліджених в суді доказів, яким суд
першої інстанції дав вірну оцінку.

Твердження апелянтів про те, що
судом першої інстанції неналежним
чином перевірені показання
обвинуваченої ОСОБА_5, яка вказувала,
що вона свої первісні зізнавальні
показання давала внаслідок
незаконних методів досудового
слідства (як вона вказувала погроз та
умовлянь) не заслуговують на увагу.
Як видно з матеріалів провадження 7
травня 2013 року прокуратурою
Волочиського району внесені
відомості до Єдиного реєстру
досудових розслідувань за №0000004
за фактом застосування на
досудовому слідстві начальником СКР
Волочиського РВ УМВС України в
Хмельницькій області ОСОБА_13
психологічного тиску на підозрювану
ОСОБА_5 та примушування її до дачі
зізнавальних показань з приводу
скоєння нею крадіжки грошей.
Постановою слідчого прокуратури
Волочиського району від 24 травня
2013року кримінальне провадження за
№000000 від 7 травня 2013року
закрито в зв»язку з відсутністю в
діях начальника сектору карного
розшуку Волочиського РВ УМВС
України в Хмельницькій області
ОСОБА_13 складу кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.
365 КК України. Як встановлено в
апеляційному суді ні обвинувачена, ні
її захисник в передбаченому чинним
КПК України постанову слідчого не
оскаржували.

Твердження захисника про те, що
судом не може бути прийнята до уваги
така постанова слідчого про закриття
кримінального провадження, позаяк
суд першої інстанції в порядку ст. 333
КПК України не давав відповідного
доручення, а проведена перевірка
незаконних методів слідства мала б
бути здійснена лише в даному
кримінальному провадження щодо
ОСОБА_5, на думку колегії суддів, не
ґрунтується на законі, позаяк
проведення такої перевірки
здійснювалося в порядку,
передбаченому розділом ІІІ
«Досудове розслідування» КПК
України, а відтак підстави не
приймати до уваги постанову про
закриття кримінального провадження
за результатами перевірки скарг
ОСОБА_5 про неправомірні дії
ОСОБА_13, а також сумніватись в його
показаннях в суді першої інстанції
про відсутність будь-якого тиску на
ОСОБА_5, про що вказував захисник, в
колегії суддів відсутні.

Також колегія суддів не приймає
до уваги твердження апелянтів про
те, що зізнавальні показання
ОСОБА_5 давала внаслідок обману з боку
циганського барона ОСОБА_14 В
своїх показаннях в суді першої
інстанції ОСОБА_5 вказувала про тиск
лише з боку працівників міліції, що
не знайшло свого підтвердження, а
циганський барон ОСОБА_14 обіцяв їй
лише звільнення впродовж
трьох-чотирьох днів з часу
затримання, однак після того, як
цигани не виконали своїх обіцянок,
вона змінила свої показання та
відмовилась визнавати свою вину.
Колегія суддів не приймає до уваги
такі її показання та розцінює їх
як намір уникнути настання
відповідальності. Як видно з
постанови суду першої інстанції
про обрання ОСОБА_5 запобіжного
заходу (т.1 а.с. 173) 12 грудня 2011 року,
тобто після сплину досить тривалого
часу начебто обіцяного їй
циганським бароном, в суді в
присутності свого захисника вона
знову визнавала свою причетність
до вчинення крадіжки грошей в
потерпілого. Відтак твердження
апелянтів про те, що зізнавальні
показання були нею дані на
прохання барона, який обіцяв їй, що
її відпустять через три - чотири дні
після затримання, не заслуговують на
увагу.

Твердження обвинуваченої в суді
першої інстанції та в апеляційному
суді про те, що цигани її залишили,
обіцяних потерпілим грошей не
зібрали та не повернули, не впливають
на висновки суду про доведеність вини
обвинуваченої ОСОБА_5 та кваліфікацію
її дій.

Факт невиконання на думку
захисника органом досудового
слідства всіх вказівок суду при
направленні справи для організації
додаткового розслідування(за нормами
КПК 1960року) не впливають на висновки
суду першої інстанції, при цьому, як
видно з матеріалів провадження під
час досудового розслідування
захисниками та обвинуваченою не
оскаржувались будь-які дії чи
бездіяльність органу досудового
розслідування під час даного
кримінального провадження, в тому
числі і з приводу затримання
ОСОБА_5, доказів в обґрунтування
таких тверджень суду не надано, в
зв»язку з чим в цій частині доводи
апеляційної скарги на увагу не
заслуговують.

Ті обставини, що невиконаними
залишились вказівки апеляційного суду
про належну перевірку причетності
також інших осіб циганської
національності до вчинення злочину,
не дають колегії суддів підстав для
скасування вироку суду щодо ОСОБА_5,
та закриття провадження в зв»язку з
відсутністю в її діях складу злочину,
про що вказував захисник, позаяк як
суд першої інстанції, так і
апеляційним суд, не вправі
розглядати обвинувачення, яке не
було висунуте в суді першої інстанції.

Суд вжив всіх передбачених КПК
України заходів з приводу виклику
свідків, а відтак твердження
захисника про невжиття судом
передбачених чинним КПК України
дієвих заходів, спрямованих на виклик
свідків, не дають суду підстав для
скасування вироку суду щодо
ОСОБА_5

Всім дослідженим в суді
доказам в сукупності суд дав належну
оцінку та правильно кваліфікував
дії ОСОБА_5 за ч.5 ст. 185 КК України,
як таємне викрадення чужого майна
(крадіжка), вчинена з проникненням в
житло, в особливо великих розмірах.

Доводи апеляційної скарги
захисника ОСОБА_4 про порушення
судом кримінально-процесуального
закону, які були б підставою для
скасування вироку суду першої
інстанції та закриття провадження в
зв»язку з відсутністю в діях ОСОБА_5
складу злочину, з підстав, на які
вказував захисник, в апеляційному
суді свого підтвердження не знайшли.

Покарання ОСОБА_5 призначено у
відповідності з вимогами ст. 65 КК
України. Суд першої інстанції
правильно врахував ступінь тяжкості
вчиненого злочинів, який є
особливо тяжким злочином, що
ОСОБА_5 вперше притягується до
відповідальності, має на утриманні
трьох неповнолітніх дітей, за місцем
проживання характеризується
позитивно, що пом»якшує її покарання.
Обставини, що б обтяжували
покарання ОСОБА_5, відсутні. За таких
обставин суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
виправлення та перевиховання ОСОБА_5
можливе лише в умовах ізоляції від
суспільства, та їй слід призначити
покарання в виді позбавлення волі
в межах санкції статті, що
передбачає відповідальність за
вчинений злочин, та прийшов до
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для застосування
ст. 69 КК України, позаяк обставини,
які б давали суду підстави для
застосування ст. 69 КК України, в
справі відсутні.

Призначене покарання
обвинуваченій ОСОБА_5, на думку
колегії суддів, є необхідним та
достатнім для її виправлення та
попередження вчинення нею нових
злочинів.

Інших підстав для зміни чи
скасування вироку в межах поданих
апеляційних скарг, колегія суддів
не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК
України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченої
ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_4
залишити без задоволення, а вирок
Теофіпольського районного суду
Хмельницької області від 30 жовтня
2013року щодо ОСОБА_5 - без зміни.

Касаційна скарга може бути подана
протягом трьох місяців з дня
проголошення судового рішення судом
апеляційної інстанції, а засудженою
ОСОБА_5 - в той самий строк з дня
вручення їй копії судового рішення.

Судді (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області
В.В. Бондар