А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

19.02.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11кп/777/120/2015 за апеляційною скаргою заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_7 на вирок Виноградівського районного суду від 05.12.2014.
Цим вироком ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і мешканець АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одружений, непрацюючий, не судимий, засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України до штрафу в розмірі 850 грн..
ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 14.10.2014 приблизно о 14:50 в стані алкогольного сп`яніння на подвір`ї загальноосвітньої школи № 2 по вул. Бейли Бартока, 16 в м. Виноградові на ґрунті неприязні, з метою спричинення тілесних ушкоджень учневі 2 класу ОСОБА_9 накинув йому на шию ремінь і утримував у такому стані, внаслідок чого потерпілий отримав легкі тілесні ушкодження без розладу здоров`я.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок і ухвалити новий, за яким призначити обвинуваченому більш суворе покарання - у виді 150 годин громадських робіт, враховуючи, що він не працевлаштований. Вказує, що кримінальне правопорушення було скоєне обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння, на території навчально-виховного закладу, під час масового перебування там школярів і в їх присутності, щодо малолітнього, до якого він перед цим чіплявся і створив небезпеку для його здоров`я. Вважає, що суд цих обставин не врахував.
Апеляційний суд заслухав доповідь судді, промову прокурора, яка підтримала апеляційні вимоги; пояснення ОСОБА_6 , який визнав себе винним, проти апеляційної скарги не заперечив та просив визначити йому таку міру покарання, якої він заслуговує; допитав обвинуваченого, дослідив відомості про його особу, провів судові дебати, заслухав останнє слово обвинуваченого, перевірив матеріали кримінального провадження, обговорив доводи апеляційної скарги і приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Доведеність вини ОСОБА_6 в учиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі не оспорюється. Правова кваліфікація його діяння за ч.1 ст. 125 КК України, як умисного легкого тілесного ушкодження, установленим судом фактичним обставинам відповідає, отже є правильною.
Відповідно до засад, визначених у ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Попри те, що ОСОБА_6 в судовому засіданні своєї вини в учиненні злочину не заперечив, з його показань вбачається, що він часто ходить додому через подвір`я школи, на якому сталась подія, і 14.10.2014 опинився там саме з цієї причини. Був у стані алкогольного сп`яніння і, наскільки пам`ятає, побачивши хлопця з ременем на шиї і двох дівчат, які грались, втрутився у їх гру, хотів зняти ремінь, однак не втримався на ногах і разом з хлопцем впав. Припускає, що саме тоді потерпілий міг отримати тілесне ушкодження.
Суд першої інстанції не досліджував доказів, які спростовували б ці показання обвинуваченого, і їх не відкинув. З їх урахуванням встановлені судом фактичні обставини справи не дають підстав стверджувати, що ОСОБА_6 навмисно прийшов до навчально-виховного закладу в стані алкогольного сп`яніння саме під час масового перебування там школярів, а перед тим як завдати потерпілому тілесне ушкодження чіплявся до нього. Такі обставини не вказані в обвинувальному акті, не визнані доведеними судом першої інстанції, а тому не можуть бути враховані як підстава для погіршення правового становища обвинуваченого.
З цих міркувань довід апеляційної скарги про вищий, ніж встановив суд першої інстанції, ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину Апеляційний суд до уваги не приймає.
Вчинення ОСОБА_6 злочину в стані алкогольного сп`яніння і щодо малолітнього суд визнав обставинами, які обтяжують покарання, але не обставинами, які виключають можливість його виправлення шляхом покарання штрафом. Не узгоджується з приписами ст. 65 КК України, а отже не складає законної підстави для призначення обвинуваченому більш суворого, ніж штраф, покарання у виді громадських робіт посилання на те, що він не є працевлаштованим.
ОСОБА_6 60 років, він має чотирьох онуків, характеризується як люблячий чоловік, батько і дідусь, чесна, працьовита і справедлива людина, до кримінальної відповідальності притягується вперше. Апеляційний суд враховує позитивну характеристику особи обвинуваченого, визнання ним своєї вини, його щире розкаяння і тому не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції необґрунтовано призначив йому зам`яке покарання.
Покарання, призначене ОСОБА_6 , не є найм`якішим із передбачених законом за такий злочин, і за своїм видом та розміром відповідає вимогам ст. 65 КК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, вирок Виноградівського районного суду від 05.12.2014 щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді