Ухвала

іменем україни

24 липня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_9.,

суддів: ОСОБА_10., ОСОБА_11.,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 05 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 21 травня 2015 року у кримінальному провадженні за № 0001903 за обвинуваченням

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК,

установив:

У касаційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_12., посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, просить змінити судові рішення та скоротити засудженому наполовину невідбуту частину покарання, застосувавши ст. 6 Закон України «Про амністію у 2014 році».

Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 05 березня 2015 року ОСОБА_1 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 185 КК - на строк 3 роки; за ч. 3 ст. 185 КК - на строк 4 роки; за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК - на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_1 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 71 КК шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 05 березня 2012 року ОСОБА_1 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 21 травня 2015 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

Як убачається з копій судових рішень, ОСОБА_1 засуджений за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень за наступних обставин.

Так, 01 червня 2013 року о 06.00 год. ОСОБА_1, діючи повторно, маючи на меті заволодіти належним ОСОБА_3 мотоциклом «НТ» 150 Т-8 д.н.з. НОМЕР_1, проник до приміщення гаражу, розташованого біля будинку АДРЕСА_2. Проте не довів свій умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки під час вчинення кримінального правопорушення був затриманий мешканцями смт. Гостомель.

Він же, 09 червня 2013 року о 19.00 год., діючи повторно, шляхом вільного доступу зайшов на територію ЗОІІІ № 13, яка розташована на АДРЕСА_8, та з підсобного приміщення викрав металобрухт, чим спричинив школі матеріальну шкоду в розмірі 1100 грн.

Крім того, ОСОБА_1 26 червня 2013 року близько 15.00 год. через відкрите вікно проник до салону автомобіля марки «DAEWOO MATIZ», який знаходився на парковці біля будинку АДРЕСА_7, і таємно викрав належну ОСОБА_4 сумку, в якій знаходився фотоапарат марки «CANON EF 70-200», об'єктив та зарядний пристрій, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 13 000 грн.

Він же, 28 червня 2013 року приблизно о 02.00 год., діючи повторно, проник до магазину «ІНФОРМАЦІЯ_2» в АДРЕСА_3, де таємно викрав належні ОСОБА_5 гроші в розмірі 1836 грн, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Також, 30 червня 2013 року приблизно о 17.00 год. ОСОБА_1, діючи повторно, таємно викрав з магазину «ІНФОРМАЦІЯ_3», який розташований на АДРЕСА_4, належний ОСОБА_6 ноутбук марки «Тошиба», чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду в розмірі 1200 грн.

Крім того, 02 липня 2013 року о 14.00 год. ОСОБА_1, діючи повторно, знаходячись біля аптеки «VIRIDIS», розташованої на АДРЕСА_6, таємно викрав належний ОСОБА_7 велосипед марки «АРДІС», чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1500 грн.

Він же, 02 серпня 2013 року приблизно о 10.00 год., діючи повторно, проник до салону автомобіля марки «Мерседес - Віто», який знаходився біля буд. АДРЕСА_5 і таємно викрав належну ОСОБА_8 сумку, в якій знаходились гроші в розмірі 12 000 грн, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на нижченаведене.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Так, статтею 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачено скорочення наполовину невідбутої частини покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов'язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.

Поряд із цим, відповідно до ст. 8 цього Закону амністія не застосовується до осіб, які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Як убачається з копій судових рішень, ОСОБА_1 був засуджений вироком суду від 05 березня 2012 року за ч. 2 ст. 185 КК та під час відбування іспитового строку за цим вироком вчинив нові умисні тяжкі злочини.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 вироком суду від 05 березня 2015 року засуджений, крім іншого, за злочини, передбачені ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК, які відповідно до ст. 12 КК відносяться до категорії тяжких, він не є суб'єктом амністії.

Крім того, доводи, на які у касаційній скарзі покликається захисник, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.

Апеляційний суд в межах своїх повноважень та в порядку, визначеному ст. 404 КПК , розглянув у повному обсязі доводи апеляційної скарги захисника та визнав ці доводи, з наведенням в ухвалі відповідних мотивів, безпідставними.

Висновки апеляційного суду належним чином мотивовані. Ухвала відповідає вимогам ст. 419 КПК .

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовною підставою для зміни судових рішень, не встановлено.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

постановив:

Відмовити захиснику ОСОБА_12 у відкритті кримінального провадження за його касаційною скаргою на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 05 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 21 травня 2015 року щодо ОСОБА_1.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11