Справа №473/4532/14-к 08.04.2015 08.04.2015 08.04.2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
8 квітня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області

у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001691

за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_5 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 січня 2015 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Бузьке, Вознесенського району, Миколаївської області, українки, громадянки України, з неповною загальною середньою освітою, пенсіонерки, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

· обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6

обвинувачена ОСОБА_5 .

Короткий зміст вимог апеляційних скарг:
Обвинувачена ОСОБА_5 просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:
Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.01.2015 року ОСОБА_5 визнана винною за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено їй покарання в вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 1500 грн. у відшкодування моральної шкоди та 63.18 грн. у відшкодування матеріальної шкоди.

Узагальнені доводи апелянта:
Стверджує, що суд не взяв до уваги докази, які мали істотне значення для справи, і в зв`язку з цим висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Посилається на те, що саме потерпіла ОСОБА_7 завдавала їй тілесні ушкодження і ці обставини були встановлені вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.10.2014 року.

На думка апелянта до показань свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 слід ставитись критично, оскільки вони знаходяться з неї у неприязних відносинах.

Вказує, що потерпіла травму пальця отримала на будівництві у себе вдома і суд першої інстанції не взяв до уваги ці обставини.

Встановлені судом першої інстанції обставини:

Відповідно до вироку суду, 09.08.2014 року біля 12 години 30 хвилин в АДРЕСА_1 , на ґрунті раніше складених особистих неприязнених відносин, між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 виникла сварка, у процесі якої остання умисно нанесла один удар чашкою в область лобу ОСОБА_7 , тим самим заподіяла останній тілесне ушкодження у вигляді крововиливу в область лоба, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, а також продовжуючи реалізовувати умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, будівельною цеглою нанесла удар по пальцю лівої стопи, чим заподіяла тілесне ушкодження у вигляді відривного перелому голівки нігтьової фаланги пальця лівої стопи, який за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини:
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість вироку, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Вина ОСОБА_5 в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, а саме у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, при викладених у вироку обставинах підтверджена сукупністю доказів, досліджених судом, які правильно оцінені та обґрунтовано покладені судом в основу вироку.

Обвинувачена ОСОБА_5 , в суді першої інстанції свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнала, та пояснила, що 09.08.2014 року о 12 годині 30 хвилин вона вийшла у двір і почула, що ОСОБА_7 та свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_8 говорять, що її треба віддати до психлікарні. Тоді вона встала та підійшла до потерпілої, а остання бігла до неї з шматком цегли та вдарила нею в обличчя, в результаті чого виникло п`ять саден. Стверджувала, що ОСОБА_7 вибила з її руки чашку та останній вона не наносила ніяких тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_11 в суді першої інстанції пояснила, що обвинувачена є її матерю. Свідком подій безпосередньо вона не була. 09.08.2014 року ОСОБА_5 прибігла до неї до дому в шоковому стані, з кров`ю на обличчі та розповіла, що її вдарила ОСОБА_7 цеглою по голові.

Свідок ОСОБА_12 , яка є рідною сестрою обвинуваченої, в суді першої інстанції пояснила, що 09.08.2014 року вона йшла з магазину та побачила як ОСОБА_7 цеглою била ОСОБА_5 , яка сиділа. Разом з цим вказує, що ОСОБА_5 наносили тілесні ушкодження троє осіб: потерпіла, свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Обвинувачена ОСОБА_7 тілесні ушкодження не наносила, оскільки інші свідки тримала її за руки. Потім вона бачила у ОСОБА_5 забинтовану голову та халат в крові.

Однак твердження обвинуваченої ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що ОСОБА_5 не спричиняла потерпілій тілесних ушкоджень спростовуються наступними доказами, дослідженими судом першої інстанції.

Так, потерпіла ОСОБА_7 , в суді першої інстанції та в апеляційному суді пояснила, що у неї з обвинуваченою неприязні стосунки. 09.08.2014 року обвинувачена вийшла на вулицю та стала з ними розмовляти. Потім ОСОБА_5 вдарила її чашкою по лобу. В свою чергу потерпіла вдарила обвинувачену цеглою по голові, а остання підняла її та кинула на ногу. При даних подіях були присутні тільки свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Крім того потерпіла вказала, що вона звернулася до лікарні, де їй робили рентген та повідомили, що має місце перелом пальця. На лобі у неї була садна.

Показання потерпілої ОСОБА_7 узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_9 , яка в суді першої інстанції пояснила, що 09.08.2014 року під час сварки ОСОБА_5 та потерпілої, обвинувачена кинула в останню чашку, а потім і цеглу на ліву ногу ОСОБА_7 . При даний подіях були присутні тільки ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 . Лялько бачила, що у потерпілої було червоне на обличчі, на руці, палець на нозі перебитий.

Факт нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень підтвердила в суді першої інстанції свідок ОСОБА_8 , та пояснила, що з обвинуваченою вони невістки. 09.08.2014 року вони сиділи на вулиці з потерпілою та ОСОБА_9 , яка скаржилася на негативну поведінку обвинуваченої. Остання це почула, тоді між потерпілою та обвинуваченою виникла сварка. Потім обвинувачена та потерпіла пішла на зустріч друг другу. ОСОБА_8 бачила, як обвинувачена підняла цеглу та кинула потерпілій на ліву ногу. На потерпілій були підтіки червоного кольору на лобі обличчя та руці. Крім того, свідок стверджує, що під час вказаних подій були присутні обвинувачена, потерпіла, ОСОБА_9 та вона.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпіла ОСОБА_7 11.08.2014 року зверталася до лікаря хірурга зі скаргами на головний біль та в області лівої стопи, було виявлено: в лобній області справа та на тильній поверхні правої кісті кровопідтік; відривний перелом головки нігтевої фаланги пальця лівої стопи.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 383 від 12.08.2014 року (а.с.50-52), який в судовому засіданні підтвердив експерт ОСОБА_13 , у потерпілої виявлено кровопідтік в області лоба, тильній поверхні правої кісті, відривний перелом головки нігтевої фаланги пальця лівой стопи, які виникли в строк та при обставинах зазначених потерпілою.

Кровопідтіки відносяться до легких тілесних ушкоджень; відривний перелом головки нігтевої фаланги пальця лівої стопи відноситься до тілесних ушкодженням середньої тяжкості по ознаку тривалого розладу здоров`я.

Дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов правильного висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_5 в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані судом за ч.1 ст.122 КК України.

А тому доводи в апеляційній скарзі обвинуваченої ОСОБА_5 про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та недоведеність її вини повністю спростовані.

Посилання апелянта, що саме потерпіла ОСОБА_7 завдавала їй тілесні ушкодження і ці обставини були встановлені вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.10.2014 року не спростовує доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй злочину.

Спричинення обвинуваченою тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , що були заподіяні в ході обопільної бійки, підтверджено показаннями потерпілої, свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , експерта ОСОБА_14 , а також висновком судово-медичної експертизи № 383 від 12.08.2014 року.

Твердження апелянта зацікавленість свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки вони знаходяться з неї у неприязних відносинах, є необґрунтованими, тому що показання цих свідків є послідовними, узгоджується між собою та з вище дослідженими доказами. Тому відсутні підстави вважати показання цих свідків непослідовними.

Посилання апелянта на отримання потерпілою травми пальця на будівництві у себе вдома, є голослівними, так як ці обставини нічим не підтверджуються.

Є вірними висновки суду першої інстанції щодо не взяття до увагу показань свідків ОСОБА_15 (донька) та ОСОБА_12 (сестра), оскільки вони не були присутніми під час конфлікту та є близькими родичами обвинуваченої.

Отже, судом не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді кримінального провадженні відносно ОСОБА_5 , а тому немає підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження, про що вона просить в апеляційній скарзі.

З огляду на наведене, апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 21 січня 2015 року відносно неї залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3