Справа №481/1257/13-к
Провадж.№1-кп/481/99/2013
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.08.2013 року Новобузький районний
суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді - Васильченко Н.О.,

за участю секретаря - Юхименко Т.М.,

прокурора прокуратури Казанківського
району - Булаєвої І.Ю.

розглянувши у відкритому підготовчому
судовому засіданні в приміщенні
Новобузького районного суду
Миколаївської області матеріали
кримінального провадження по
обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с. Грейгове, Жовтневого
району, Миколаївської області,
українця, громадянина України, маючого
повну середню освіту, не працюючого,
одруженого, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_2, раніше судимого:

15.03.1995р. Заводським р/с м. Миколаєва за
ст. 81 ч. 4 КК України до 5 років
позбавлення волі з конфіскацією майна.

у вчинені кримінального
правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 317
КК України -

ВСТАНОВИВ:

19.04.2013р. близько 12-ї години гр.
ОСОБА_2, для незаконного вживання
наркотичних засобів шляхом куріння
через бульбулятор (пристрій для
куріння) надав приміщення квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1
громадянину ОСОБА_3 та громадянину
ОСОБА_4. В ході обшуку приміщення
квартири гр. ОСОБА_2 за місцем
проживання, в квартирі в одній із
кімнат (кухні) на кухонному столі було
виявлено та вилучено бульбулятор
(пристрій для вживання наркотичного
засобу).

Згідно висновку експерта №451 від
24.04.2013р. на внутрішній поверхні
представленої на експертизу
полімерної пляшки та поверхні
фрагменту фольги в горловині пляшки
виявлено нашарування смоли канабісу
(гашишу), яка відноситься до особливо
небезпечних наркотичних засобів, обіг
яких заборонено.

Вказані дії ОСОБА_2 органом
досудового розслідування
кваліфіковані за ч. 1 ст. 317 КК України.

12.04.2013р. до Єдиного реєстру
досудових розслідувань внесено
інформацію про кримінальне
провадження №0000207 у зв'язку з
вчиненням кримінального
правопорушення, яке було кваліфіковано
за ч. 1 ст. 317 КК України відносно ОСОБА_2

Разом з обвинувальним актом до
суду надійшла угода про визнання
винуватості від 07 червня 2013 року,
згідно умов даної угоди обвинувачений
ОСОБА_2 та прокурор прокуратури
Казанківського району Миколаївської
області Булаєва І.Ю., дійшли згоди щодо
всіх істотних умов для даного
кримінального провадження обставин та
правової кваліфікації дій ОСОБА_2 за ч. 1
ст. 317 КК України. ОСОБА_2 в повному
обсязі сформульованої підозри
беззастережно визнав свою винуватість
у вчинені даного кримінального
правопорушення. Сторони погоджуються
на призначення ОСОБА_2 покарання за
вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст.
317 КК України у вигляді позбавлення
волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75
КК України звільнити ОСОБА_2 від
відбування покарання з випробуванням
строком на 1 рік та покладення на нього
обов'язків передбачені ст. 76 ч. 1 п.п. 2,3
КК України.

Прокурор прокуратури
Казанківського району Булаєва І.Ю. в
судовому засіданні, зазначила, що при
укладенні даної угоди дотримані вимоги
і норми КПК України та КК України,
просила цю угоду затвердити і
призначити обвинуваченому узгоджене в
угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_2 також
просив вказану угоду затвердити і
призначити узгоджену в ній міру
покарання. При цьому, беззастережно
визнає себе винним у вчинені
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України, дав
згоду на застосування узгодженої міри
покарання, заявивши, що здатен реально
виконати взяті на себе відповідно
угоди зобов'язання, наслідки укладення
та затвердження угоди про визнання
винуватості зрозумілі.

Заслухавши думку учасників
кримінального провадження,
перевіривши угоду про визнання
винуватості на відповідність вимогам,
встановленим ст. ст. 471, 472 КПК України,
суд прийшов до висновку про
затвердження угоди виходячи з
наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 468, 469
КПК України, у кримінальному
провадженні щодо злочинів невеликої та
середньої тяжкості, може бути укладена
угода між прокурором та підозрюваним
чи обвинуваченим про визнання
винуватості.

Судом встановлено, що ОСОБА_2
обґрунтовано підозрюється у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 317 КК України, яке
згідно ч. 3 ст. 12 КК України є злочином
середньої тяжкості.

Зміст угоди відповідає вимогам
ст. 471 КПК України, підстави для відмови
в затверджені угоди, передбачені ч. 7 ст.
474 КПК України відсутні.

При цьому судом з'ясовано, що
обвинувачений ОСОБА_2 цілком розуміє
права, наслідки укладення та
затвердження даної угоди, характер
обвинувачення, вид покарання та інші
заходи визначені ч. 4 ст. 474 КПК України,
п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Згідно ч. 6, 7 ст. 474 КПК України суд
в ході розгляду угод перевіряє їх на
відповідність вимогам, встановленим
ст. ст. 471, 472 КПК України, при цьому суд
не здійснює оцінку доказів в
кримінальному провадженні, оскільки
межі розгляду встановлюються лише
змістом угоди про визнання
винуватості.

Відповідно до пояснень прокурора
та обвинуваченого, суд переконався, що
укладення угоди сторонами є
добровільним, тобто не є наслідком
застосування насильства, примусу,
погроз, наслідком обіцянок чи дії будь -
яких інших обставин, ніж ті, що
передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови
даної угоди відповідають вимогам
Кримінального процесуального кодексу
України та Кримінального кодексу
України та на її основі може бути
ухвалений вирок, оскільки умови не
порушують права, свободи та інтереси
сторін, укладення угоди було
добровільним, очевидна можливість
виконання обвинуваченим взятих на себе
зобов'язань. Правова кваліфікація
кримінального правопорушення
відповідає обставинам правопорушення.
Крім того, суд бере до уваги той факт, що
узгоджені сторонами вид та міра
покарання є відповідними ступеню
тяжкості кримінального правопорушення
та характеристиці особи
обвинуваченого.

Відповідно до ст. 66 КК України
обставиною, що пом'якшує покарання
обвинуваченому ОСОБА_2 визначеною в
угоді є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання
обвинуваченому ОСОБА_2 та передбачені
ст. 67 КК України відповідно до змісту
угоди не встановлено.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо
суд переконається, що угода може бути
затверджена, він ухвалює вирок, яким
затверджує угоду і призначає узгоджену
міру покарання.

Отже, суд дійшов висновку про
затвердження угоди про визнання
винуватості між прокурором
прокуратури Казанківського району та
обвинуваченим ОСОБА_2 і призначення
обвинуваченому узгодженого сторонами
міри покарання.

Речові докази підлягають
вирішенню відповідно до ст. 100 КПК
України.

Керуючись ст. ст. 314, 468, 469, 471, 473-475,
476 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду від 07 червня 2013
року про визнання винуватості в межах
кримінального провадження №0000207
від 12.04.2013р. між прокурором прокуратури
Казанківського району Миколаївської
області та ОСОБА_2.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення
передбаченого ч.1 ст. 317 КК України і
призначити узгоджене покарання у
вигляді 3 (трьох) років позбавлення
волі.

На підставі ст. 75 КК України
звільнити засудженого ОСОБА_2 від
відбування призначеного покарання з
випробуванням строком на 1 рік.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК
України зобов'язати засудженого ОСОБА_2
не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу
кримінально - виконавчої системи;
повідомляти органи кримінально -
виконавчої системи про зміну місця
проживання.

Речові докази:

- бульбулятор, поліетиленовий
пакет зеленого кольору, які були
вилучені під час обшуку в квартирі
ОСОБА_2 19.04.2013р., і знаходяться на
відповідному зберіганні в камері
речових доказів Казанківського РВ УМВС
України в Миколаївській області -
знищити.

У разі невиконання угоди про
визнання винуватості прокурор має
право упродовж строків давності
притягнення до кримінальної
відповідальності звернутися до суду,
який затвердив дану угоду, з
клопотанням про скасування вироку та
судового розгляду кримінального
провадження в загальному порядку.

Також, роз'яснити, що умисне
невиконання угоди є підставою для
притягнення до відповідальності,
встановленої законом.

Роз'яснити ОСОБА_2, що наслідком
затвердження угоди про визнання
винуватості для нього є обмеження
права оскарження вироку згідно з
положеннями п. 1 ч. 1 ст. 394 та п. 1 ч. 3 ст. 424
КПК України, та те, що вирок може бути
оскаржений виключно з підстав:
призначення судом покарання
суворішого, ніж узгоджено сторонами, а
також без його згоди на призначення
покарання; невиконання судом вимог,
встановлених ч. 4-7 ст. 474 КПК України, в
тому числі не роз'яснення йому
наслідків укладення угоди протягом 30
днів з дня проголошення до судової
палати у кримінальних справах
апеляційного суду Миколаївської
області через Новобузький районний суд
Миколаївської області.

Суддя Новобузького районного
суду

Миколаївської області
Н.О.
Васильченко