Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа №1-649/11
"27" березня 2015 р. року
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7
представників потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
цивільного відповідача ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м . Коростень Житомирської області кримінальну справу про обвинувачення
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, уродженця с. Качаган району Марнеулі Республіки Грузія та мешканця АДРЕСА_1 ,на утриманні має малолітню дитину, в силу ст. 89 КК України не судимого
в скоєнні злочину, передбаченого ч.2ст.286 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Підсудний ОСОБА_12 09 березня 2011 року близько 14 години 30 хвилин , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння ,керував технічно справним маломонтажним фургоном «VOLKSWAGEN LT-40» номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить його батькові ОСОБА_10 , чим грубо порушив вимоги п.2.9 а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.
Порушення водієм ОСОБА_12 вимог п.п.2.3б) та 12.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Однак, не дивлячись на такі покази підсудного, його вина у скоєному злочині доведена повністю та стверджується показаннями потерпілих,свідків, а також матеріалами справи, що були оголошені та досліджені в судовому засіданні.
Так, потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 суду показали, що про скоєне їх повідомили в телефонному режимі, самої дорожньо-транспортної пригоди вони не бачили, підсудний позбавив життя їх сина, а сам намагається ухилитися від відповідальності, просять позбавити його волі та стягнути спричинену їм шкоду. Вимоги про збільшення моральної шкоди обґрунтовують тим, що збільшилися їх моральні страждання у зв`язку із затягуванням розгляду справи.
Представник потерпілої ОСОБА_15 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 цивільний позов підтримав , просить стягнути спричинену матеріальну та моральну шкоду, а також стягнути з підсудного 470 гривень 50 копійок щомісячно на утримання дитини покійного до досягнення ним повноліття.
Цивільний відповідач ОСОБА_10 позовних вимог потерпілих не визнав, ствердив, що його автомобіль був справним, його син навмисно нікого не вбивав. Він особисто давав гроші на поховання та поминальні обіди ОСОБА_16 та ОСОБА_17 (батько ОСОБА_14 ) в загальній сумі 51 тисяча гривень.
Свідок ОСОБА_20 ствердив у судовому засіданні, що 09.03.2011 року він, працюючи у відділенні ДАІ м. Коростеня, виїхав на місце дорожньо транспортної події, де приймав участь в огляді місця пригоди та транспортних засобів. За дорученням слідчого складав протокол огляду одного з транспортних засобів. Він зрозумів, що водій автомобіля Фольксваген потрапив на льодяний накат на виїзді з-під мосту, виїхав на зустрічну смугу руху, де відбулося зіткнення з іншим автомобілем. Пізніше приймав участь в огляді даного транспортного засобу разом з експертом та слідчим, коли було вилучено рульову колонку. Видимих пошкоджень на рульовій колонці не було, вона була в з`єднаному стані , рульовий вал не був зігнутий. Зі слів інших водіїв, котрі знаходились на місці події йому стало відомо, що водій ОСОБА_21 знаходився у стані алкогольного сп`яніння.
Факт зняття рульової колонки із шарніром, яка в подальшому була піддана експертному дослідженню доведений протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25 березня 2011 року (т.1а.с.65-67).
Дані обставини повністю відповідають показам свідка ОСОБА_20 .
При дослідженні в судовому засіданні протоколів відтворення обстановки та обставин події за участю свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_22 та ОСОБА_19 (т.1а.с.180-181,т.2а.с.69-70;т.2а.с.91-92;т.1а.с.172-173) суд ще раз переконався як саме автомобіль Volkswagen номерний знак НОМЕР_1 рухався відносно елементів проїзної частини, в якому місці проїзної частини вказаний автомобіль вперше почало заносити та де він почав виїжджати на зустрічну смугу, а також де саме відбулося зіткнення.
Згідно висновку судово - медичної експертизи № 5 від 10 травня 2011 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми тіла, яка супроводжувалася переломами кісток основи та лицевого черепа, розривами печінки, забоєм легень та ускладнилось шоком, перелому нижньої шелепи симетричної з обох боків, приблизно проекції 4-5 зубів, без значного зміщення уламків з наявністю патологічної рухливості уламків, 6 розривів по діафрагмальній поверхні правої долі печінки, лінійної форми паралельні довжиною до 7 см.,глибиною до 1 см., з наявністю крововиливів по краях по задній поверхні обох легень, переважно в верхніх долях наявні, на розрізах верхніх долонь виявлені численні крововиливи темно-фіолетового кольору,субарахноїдальні крововиливи в правій скроневій, в правій потиличній ділянках, в ділянці мозочка зліва загальним розміром 14х10 см. темно-червоного кольору, перелому кісток основи черепа, який розташований по передній поверхні піраміди правої скроневої кістки, лінійної форми розходженням країв перелому до 1 см., перелому довжиною біля 12 см., з латерального кінця перелом проходить на задню черпну ямку, повертає всередину та закінчується в ділянці внутрішнього потиличного виступу,медіальний кінець перелому проходить до турецької сідла, переходить на протилежну сторону та проходить на ліву задню черепну ямку та доходить майже до великого потиличного отвору, множинних точкових крововиливів у розрізах тканини мозку, які не знімаються спинкою ножа, наявні сліди рідкої крові шлуночках мозку, 11 саден по передній та внутрішній поверхні правого колінного суглоба верхньої частини правої гомілки розміром до 2х1,5 см., садна по внутрішній поверхні нижньої частини правої гомілки розміром 1х1 см., 3 садна в епігастральній ділянці живота, розміром 1,5х1 см.,садна в правій пахвинній ділянці розміром 3х2 см., 2 садна міжбрівної ділянки розміром до 5х 0,1см., точкового садна у верхній частині спинки носа паралельних подряпин в проекції лівого кута нижньої щелепи розміром до 2х0,5 см., садна на лівій щоці розміром 2,5х1 см., садна в лівій перед вушній ділянці розміром 3х0,5см., садна в ділянці лівої вилиці розміром 5х1см., рана біля зовнішнього кута лівого ока розміром 1,5х1см.,з рівними синцевими краями, гострими кінцями глибиною до 0,5 см., вкрита вологою кров`ю, дно її підлеглі м`які тканини (різані), садна по лівій боковій поверхні тазу розміром 3х2 см., 4 садна по передній та зовнішній поверхні нижньої частини лівого стегна розміром до 3х3см., 10 саден в проекції всього лівого наколінника розміром до 1,5х1см., 8 саден в проекції лівого ліктьового суглобу на ділянці розміром 3х2 см.,які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя та знаходяться в причинному зв`язку зі смертю, яка настала на місці події. Тілесних ушкоджень не пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою не виявлено.
Після вивчення всіх матеріалів кримінальної справи експерт зробив висновок про те, що рульове керування на момент дорожньо-транспортної пригоди було у справному стані, оскільки і сам ОСОБА_12 і свідки ОСОБА_23 , ОСОБА_22 та ОСОБА_19 показали, що водій намагався вивести автомобіль із заносу.
Суд не приймає до уваги твердження щодо невідповідності експертів займаній кваліфікації,оскільки ОСОБА_25 згідно свідоцтва №179-11 від 16.07.2009 року має кваліфікацію судового експерта з правом дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди та свідоцтво №179-11 від 30.06.2011 року має кваліфікацію судового експерта з правом проведення транспортно - трасологічних досліджень; експерт ОСОБА_26 згідно свідоцтва №9039 від 02.12.2008 року має кваліфікацію судового експерта з правом проведення дослідження технічного стану транспортних засобів,згідно свідоцтва №9186 від 15.04.2009 року з правом проведення транспортно-трасологічних досліджень, №9611 від 20.10.2009 року з правом проведення дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод; свідоцтва про підтвердження кваліфікації судового експерта №170 від 26.04.2013 року з правом проведення дослідження технічного стану транспортних засобів; експерт ОСОБА_27 має кваліфікацію експерта з правом проведення експертизи технічного стану транспортного засобу. Згідно п.п.2.1,2.2,2.3,2.4 та 2.5 Положення про Державний реєстр атестованих судових експертів і підприємницьких структур та громадян, затвердженого наказом Міністра юстиції №149/7 від 15.04.1997 року (діючого на час проведення експертизи) атестовані судові експерти державних структур включаються до Реєстру за поданням керівників цих структур на підставі відповідних документів. Міністерство юстиції протягом десяти робочих днів з дня надходження перевіряє правильність оформлення поданих документів та приймає рішення щодо внесення даних до Реєстру.
Відповідно до п.п. 6,8,10 Порядку ведення державного Реєстру атестованих судових експертів, затвердженого наказом Міністра юстиції України №492/5 від 29.03.2012 року судові експерти державних спеціалізованих установ включаються до Реєстру за поданням керівників цих установ, форма якого наведена у додатку до цього Порядку. Достовірність відомостей, що надаються держателю Реєстру, забезпечують особи, які подають цю інформацію. Відмітка «Свідоцтво недійсне» щодо працівників державних спеціалізованих установ зазначається у поданні та вноситься до Реєстру.
Також, за даними Реєстру ОСОБА_27 включено до Реєстру на підставі подання Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, як такого, що рішенням експертно-кваліфікаційної комісії Міністерства внутрішніх справ України від 30.11.2001 року присвоєно кваліфікацію судового експерта з правом проведення дактилоскопічної, трасо логічної експертизи та експертизи холодної зброї (свідоцтво № 5270). Рішенням експертно-кваліфікаційної комісії МВС України від 05.04.2002 року ОСОБА_27 присвоєно кваліфікацію судового експерта з правом проведення авто товарознавчої експертизи (свідоцтво №5455). Рішенням цієї ж комісії від 13.05.2003 року з правом проведення транспортно - трасологічної експертизи (свідоцтво №6059). Рішенням вказаної комісії від 01.10.2011 року з правом проведення експертизи технічного стану транспортних засобів (свідоцтво № 6819).
Згідно висновку комісійної автотехнічної та транспортно трасологічної експертизи від 15.07.2013 року (т.3а.с. 13-20) будь-яка з умов або їх сукупність могли призвести до виникнення заносу автомобіля Volkswagen LT-40.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_28 пояснив, що вказати однозначно на справний чи несправний стан автомобіля неможливо, оскільки одразу після дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ним не оглядався. Водій повинен був діяти відповідно до п.12.1 Правил дорожнього руху України , контролювати рух та враховувати дорожню обстановку. Швидкість була більшою ніж 60 км/год, однак, обрахувати її неможливо. Однією з причин некерованості автомобіля могла бути невідповідність швидкості водія та умовам дороги. Матеріалами справи доведено, що рульовий вал рівний нормальний. У випадку несправності рульового валу водій не міг би виїхати з бокового заносу на смугу зустрічного руху.
З показів експерта ОСОБА_29 видно, що наявність люфтів підтверджує те, що автомобіль був у працездатному стані. При дачі висновку експерти вивчали матеріали кримінальної справи та оглядали фотознімки шліцьового з`єднання. Зношення шліців було встановлено іншим експертом. Сам автомобіль ними не оглядався.
Висновок комісійної експертизи технічного стану транспортного засобу №3/141 від 25.05.2011 року проведений без надання експертам всіх матеріалів кримінальної справи. В подальшому була проведена додаткова комісійна експертиза.
В судовому засіданні прокурор змінив обвинувачення і дії підсудного ОСОБА_12 кваліфікував за ч.2ст.286 КК України . Причиною прийняття такого рішення вважає те, що при пред`явленні підсудному кінцевого обвинувачення досудовим слідством не було вказано тілесне ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми тілі, яка супроводжувалася переломами кісток основи та лицевого черепа, розривами печінки, забоєм легень та ускладнилось шоком, від якого настала смерть ОСОБА_13 .
Потерпілі після зміни обвинувачення прокурором підтримують обвинувачення за ст.286ч.2 КК України, згодні зі зміною обвинувачення прокурором.
Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Volkswagen LT-40 знаходився в технічно-справному стані. Частина дорожнього покриття, на яку потрапив автомобіль під керуванням підсудного та почався його боковий занос, знаходилась на краю проїзної частини, інша її частина була вільною від снігового та льодового покриття, достатньою для вільного проїзду транспортних засобів, перешкоди технічного характеру, які б перешкоджали підсудному перемістити свій транспортний засіб такою частиною при керуванні технічно справним транспортним засобом були відсутні.
Вказані обставини дають право суду вважати , що саме причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди була невідповідність вибраної водієм швидкості руху автомобіля дорожнім умовам, що в свою чергу, не відповідало вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху та призвело до тяжких наслідків. Перебування підсудного ОСОБА_12 в стані алкогольного сп`яніння в момент дорожньо-транспортної пригоди призвело до втрати ним керованості транспортним засобом.
Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку про повну доведеність вини підсудного ОСОБА_12 в тому, що він 09 березня 2011 року близько 14 години 30 хвилин , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння ,керував технічно справним маломонтажним фургоном «VOLKSWAGEN LT-40» номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить його батькові ОСОБА_10 , чим грубо порушив вимоги п.2.9 а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.
Порушення водієм ОСОБА_12 вимог п.п.2.3б) та 12.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Такі дії підсудного суд кваліфікує за ч.2ст.286 КК України як необережні дії, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою,яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Невизнання вини підсудним ОСОБА_12 суд розцінює як бажання ухилитися від відповідальності за скоєне.
На досудовому слідстві ОСОБА_12 давав покази (т.2а.с.18-19) про те, що його автомобіль знаходився в технічно справному стані, в тому числі і рульове керування. Під час заносу колеса відповідали на його дії.
Свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_22 були очевидцями дорожньо-транспортної пригоди, підтвердили той факт, що ОСОБА_12 , керуючи автомобілем, вчиняв цілеспрямовані дії для вирівнювання траєкторії руху свого автомобіля і той відповідав на його дії, а не рухався безконтрольно та хаотично.
Підсудний ОСОБА_12 знаходився в стані алкогольного сп`яніння , в зв`язку з чим і не зміг впоратися з керуванням.
Зазначені покази свідків повністю підтверджені під час відтворення обстановки та обставин події. У суду відсутні підстави піддавати сумніву зазначені покази.
Встановити достеменно , що автомобіль Volkswagen на момент зіткнення знаходився в несправному стані не вдалось.
Під час допиту (т.2а.с.47) експерт пояснив, що ОСОБА_12 намагався вивести автомобіль із заносу (тобто до контакту з автомобілем ВАЗ 2108 рульове керування працювало.) Вірогідніше за все аварійний відказ шлицьового з`єднання «рульовий вал шарнір рульового керування» настав у момент контактування автомобіля Volkswagen з автомобілем ВАЗ 2108 від прикладання зусиль, які значно перевищували експлуатаційні навантаження.
Висновком судово-технічної експертизи №3/72 від 09.05.2011 року та додаткової комісійної експертизи технічного стану транспортного засобу 33/251 від 14.09.2011 року встановлено, що до дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Volkswagen LT-40 номерний знак НОМЕР_1 знаходився у технічно справному стані і будь-яких технічних несправностей, які б могли привести до створення аварійної ситуації виявлено не було. Аварійний відказ шліцьового з`єднання «рульовий вал шарнір рульового керування» настав у момент контактування автомобілів від прикладання зусиль, які значно перевищували експлуатаційні навантаження. Рульове керування було у працездатному стані, тобто належним чином відповідало на цілеспрямовані дії водія.
Обставинами, що пом`якшують покарання підсудного є молодий вік, часткове добровільне відшкодування шкоди потерпілим, стан його здоров`я, те що він є інвалідом 3 групи, утримання малолітнього сина.
Обставиною, що обтяжує покарання суд вважає скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Суд не приймає до уваги твердження підсудного про те, що він не знаходився в стані алкогольного сп`яніння, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.
Довідкою №1232 від 09.03.2011 року (т.1а.с.24) встановлено, що ОСОБА_12 , 1987 року народження, який мешкає в АДРЕСА_1 було травмовано 09.03.2011 року в 14 годин 40 хвилин, встановлено алкоголь в крові 1,8 проміле, проба на алкоголь позитивна, підсудний госпіталізований в реанімаційне відділення.
З довідки токсикологічного дослідження Житомирського облнаркодиспансеру №1098 від 16.03.2011 року (т.1а.с.126, т.2а.с.269,271-277) ОСОБА_12 ,1987 року народження перебував на час дорожньо-транспортної пригоди в стані алкогольного сп`яніння ,1,51 проміле, дата і час відбору становила 09.03.2011 року в 16.00 годин.
Копією виписки з медичної карти амбулаторного хворого від 15.03.2011 року (т.1а.с.121) підтверджено діагноз ОСОБА_12 : ЗЧМТ, струс головного мозку,забій грудної клітини справа, забійні рани правої надбрівної дуги, правого вуха. Обширне поверхневе садно лівої щоки. А також зазначено алкогольне сп`яніння.
Результат алкогольного сп`яніння -1,51 проміле підтверджується довідкою головного лікаря облнаркодиспансеру №663 від 01.04.2014 року (т.3а.с.204-205) про те, що 15 березня 2011 року кур`єром Коростенської ЦМЛ доставлено на дослідження кров на визначення етилового спирту і зареєстровано за №1098. За вказаним номером зареєстрований тільки ОСОБА_12 ,1987 року народження, а ОСОБА_12 за таким номером в журналі реєстрації не значиться. Результати дослідження були забрані кур`єром Коростенської ЦРЛ. Порушень в оформленні флакону і цілісності доставленого об`єкту не виявлено.
Вказана обставина доведена також довідкою Коростенської ЦРЛ (т.2а.с.268), з якої вбачається, що у ОСОБА_12 було виявлено алкогольне сп`яніння 09.03.2011 року при поступленні в реанімаційне відділення, була взята кров на стан сп`яніння та направлена до лабораторії Житомирського обласного наркодиспансеру. Висновок рівень етанолу становив 1,51 проміле.
За таких обставин суд приходить до висновку, що зазначення в довідці №1098 особистих даних підсудного « Куліков» замість ОСОБА_12 є технічною опискою медичного працівника. В подальшому всі дані в медичних документах були зазначені вірно, вказавши повну і точну адресу місця проживання підсудного.
Допитаний слідчим свідок ОСОБА_30 (т.2а.с.94) дав пояснення щодо стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_12 і відібрання зразків крові.
Обираючи підсудному покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, даний злочин є тяжким, обставини, що пом`якшують покарання, особу підсудного, а тому обирає таке у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами .
Суд вважає такими, що підлягають частково до задоволення цивільні позови потерпілих.
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 втратили єдиного сина, ОСОБА_14 втратила чоловіка, малолітня дочки ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_15 назавжди втратила батька.
Вчинення ОСОБА_12 злочину призвело до настання непоправних наслідків. Смерть сина, чоловіка, батька повністю змінило життя кожного із потерпілих, спричинивши біль і страждання. Всі вони отримали велику психологічну травму. Через смерть близької людини їм потрібно докладати додаткових зусиль для організації свого життя, порушено їх нормальні життєві зв`язки . Зважаючи на сутність спричиненої моральної шкоди, неможливо її відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-який розмір має суто умовний вираз. Однак, з врахуванням характеру, обсягу та глибини заподіяних фізичних і моральних страждань, їх негативних наслідків, порушення життєвих планів та існування вимушених змін в житті, характер немайнових втрат, похилий вік батьків покійного та їх одиноку старість, на думку суду, задоволенню підлягає сума по 100 тисяч гривень кожному потерпілому. Саме така сума відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до положень п.1 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року розгляд справ за позовами, що виникають при відшкодуванні шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, має здійснюватися відповідно до Конституції України, норм цивільного та цивільно-процесуального законодавства з урахуванням законодавства про страхування та інших законодавчих актів.
За вимогами п.4 вказаної постанови Пленуму розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.
У відповідності до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом , використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
А тому суд стягує спричинену моральну шкоду із підсудного.
Разом з тим, не заслуговують на увагу суду доводи позивачів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення на їх користь матеріальної шкоди (витрати на поховання, поминальні обіди, встановлення пам`ятника ). Так, відповідно до роз`яснень п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» та п.24 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 02 липня 2004 року «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів» вбачається, що не підлягають розгляду в кримінальній справі позови за вимогами про відшкодування матеріальної шкоди, що не випливають з пред`явленого обвинувачення.
Як вбачається з матеріалів справи обов`язок про відшкодування заподіяної шкоди страховиком випливає не з обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_12 , а із договірних зобов`язань про відшкодування шкоди, які визначаються спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року з наступними змінами і доповненнями, яким передбачено порядок звернення з вимогами про відшкодування шкоди і умови такого відшкодування.
За правилами п.25 вищезгаданої постанови Пленуму від 01.03.2013 року №4 страхове відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника та витрати на поховання , здійснюються в порядку 2 глави 82 ЦК України та розділу 3 Закону №1961-1У.
Відповідно до ст.ст.22,23,27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правову відповідальність за страховий випадок повинна нести страхова компанія.
Зокрема, однією із умов вирішення питання про відшкодування страховиком шкоди є надання потерпілою стороною обвинувального вироку суду, що набув чинності відносно особи, цивільна відповідальність якої застрахована за договором страхування. Однак, такий документ на час розгляду справи в суді позивачем наданий не був. Питання правовідносин, які випливають з договірних стосунків із страховими компаніями потребують ретельного дослідження суб`єктивного складу сторін у спорі такої категорії, проведення відповідних розрахунків цивільно-правового характеру, що не притаманно кримінальному процесу з урахуванням його специфіки та термінів судового розгляду.
А тому в цій частині суд залишає позовні вимоги всіх потерпілих без розгляду.
Витрати за проведення експертиз суд покладає на підсудного.
Речові докази суд передає власнику.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_32 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286ч.2 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Запобіжний захід застава - залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Цивільні позови ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 в інтересах ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_7 100 (сто тисяч) гривень спричинено моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_6 100 (сто тисяч) гривень спричиненої моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_14 100 (сто тисяч) спричиненої моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_15 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_2 100 (сто тисяч) спричиненої моральної шкоди.
В іншій частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовити за безпідставністю.
Позовні вимоги ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 в інтересах ОСОБА_33 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення матеріальної шкоди залишити без розгляду.
Роз`яснити позивачам право на звернення до суду з позовами в порядку цивільного судочинства.
Речові докази - автомобіль « Volkswagen LT - 40» державний реєстраційний номер НОМЕР_6 та рульову колонку з шарніром малотоннажного фургона передати власнику ОСОБА_10 .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.
Суддя ОСОБА_1