ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.03.2015 року Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0005218 від 07.10.2014 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не працюючого, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, раніше судимого: 02.03.1990 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 141 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки; 24.01.1991 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 229-6 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 17.07.1995 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі; 10.03.1998 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі; 05.09.2000 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки; 08.10.2002 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі; 15.04.2009 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309, ст. 395, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 22.06.2011 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України до 1 року 7 місяців позбавлення волі; 11.01.2012 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 29.05.2014 року за відбуттям строку покарання, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 05.10.2014 року приблизно о 10-30 год., знаходячись на території ринку, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Салтівське шосе, буд. 147-Б, побачив раніше не знайому йому ОСОБА_4 , в кишені куртки якої знаходився мобільний телефон «Леново S-820», який ОСОБА_5 вирішив таємно викрасти. Після цього ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, підійшов до ОСОБА_4 та, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, з кишені останньої шляхом вільного доступу таємно викрав мобільний телефон «Леново S-820», вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи № 370 від 07.11.2014 року складає 2370,00 грн. Після вказаного ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 2370,00 грн.

В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні вказаного вище злочину, щиро розкаявся. Не заперечував фактичні обставини справи, викладені вище, та підтвердив вчинення ним вищезазначеного злочину за вказаних вище обставин, надавши відповідні пояснення. Зазначив, що по закінченні досудового розслідування в повному обсязі ознайомився з матеріалами кримінального провадження та не заперечує висновки експертизи та інші докази, зібрані в ході досудового розслідування. Також пояснив, що показання надає добровільно, в ході досудового розслідування будь-яке фізичне або психологічне насильство до нього не застосовувалось.

Суд вважає вину ОСОБА_5 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.
Судом вивчалась особистість ОСОБА_5 та встановлено, що він раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває,за місцем проживання характеризується задовільно, скарг від сусідів на його поведінку не надходило, в зловживанні спиртними напоями не помічений.

Між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 на стадії судового розгляду 06.03.2015 року укладено угоду про примирення. Відповідно до умов вказаної угоди потерпілій ОСОБА_4 збитки відшкодовані в повному обсязі, вона матеріальних претензій до обвинуваченого ОСОБА_5 не має. З урахуванням того, що злочин, скоєний ОСОБА_5 не є тяжким, сторонами угоди узгоджено призначення ОСОБА_5 покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

В судовому засіданні потерпіла та обвинувачений підтримали угоду про примирення, укладену між ними 06.03.2015 року.

Обвинувачений ОСОБА_5 надав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди. Просив затвердити угоду про примирення та призначити узгоджене покарання.

Потерпіла ОСОБА_4 просила затвердити угоду про примирення від 06.03.2015 року та призначити узгоджене сторонами покарання.

Прокурор зазначив, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги норм КПК України та КК України, просив угоду про примирення затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

В судовому засіданні також з`ясовано, що потерпіла ОСОБА_4 розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Укладення угоди сторонами є добровільним, умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного та засад диспозитивності кримінального провадження, суд приходить до висновку щодо можливості затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. 128-129, 349, 369-371, 373-376, 468-469, 471, 473, 474-476 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення від 06.03.2015 року, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0005218 від 07.10.2014 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Речові докази, а саме коробку до мобільного телефону «Леново S-820» ІМЕІ НОМЕР_1 , передану на відповідальне зберігання потерпілій вважати повернутими законному володільцю.

Документи, приєднані до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційну скаргу на вказаний вирок може бути подано через Московський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1