Справа № 629/4819/14-к
Номер провадження 1-кп/629/103/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.03.2015 р. м. Лозова

Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 , за участю секретаря : ОСОБА_2 , за участю прокурора: ОСОБА_3 , представника потерпілого: ОСОБА_4 , захисника: ОСОБА_5 , обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Лозівського міськрайонного суду в Харківській області матеріали справи за обвинувальним актом по кримінальному провадженню № 0000192 від 29 липня 2014 року за підозрою:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Краснокутськ Харківської області, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, одруженого, працюючого монтером колії на ВП «Основ`янська колійна машинна станція № 39» ДП «Південна залізниця», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, відносно якого міра запобіжного заходу не обиралася,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Вишневе, Лозівського р-ну Харківської області, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, одруженого, працюючого монтером колії на ВП «Основ`янська колійна машинна станція № 39» ДП «Південна залізниця», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого, відносно якого міра запобіжного заходу не обиралася,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15; ч. 2 ст. 185 КК України, -

встановив:

Органом досудового розслідування згідно обвинувального акту від 27 січня 2015 року, затвердженого прокурором Лозівської міжрайонної прокуратури юристом 1 класу ОСОБА_3 , вбачається, що 29 липня 2014 року приблизно о 14:00 год. (точний час в ході проведення досудового розслідування встановити не видалося можливим), ОСОБА_6 у складі бригади «Основ`янської колійної машинної станції №39», знаходячись на законних підставах відповідно до договору підряду П/П 131776/ НЮ У В СВ (ВКБ -13,1142)ю від 18.11.2014 року з приводу замовлення ДП «Український центр з експлуатації спеціальних вагонів» на виконання робіт на свій ризик та зі свого матеріалу і своїми засобами роботу по реновації, укладанню, баластуванню та виправленню 6,4 км колійної решітки Р-65 на залізобетонних шпалах з епорою 1680 шт./км Північного парку ст. Лозова, вказані роботи даного договору виконує відокремлений підрозділ «Основ`янська колійна машинна станція №39» ДП «Південна залізниця» на території ДП « Укрспецвагон», а саме на території Північного парку ДП «Укрспецвагон» та виконував покладені на нього обов`язки, а саме щодо вивантаження демонтованої рейко-шпальної решітки та після виконання робіт з метою звільнення території для подальшого виконання зазначених вище робіт (маневри) прослідував разом з бригадою у складі дев`яти чоловік на колійній машинній станції до тупіку у Північному парку ДП «Укрспецвагон». Далі ОСОБА_6 користуючись тим, що його дії залишаються непомітними для сторонніх осіб, а саме з числа працівників «Основ`янської колійної машинної станції №39» у зв`язку з перебуванням їх на іншому боці від колійної машинної станції, тим самим скорочується коло зору працівників, що перебувають напроти, а також з числа працівників охорони ДП «Укрспецвагон», діючи умисно, за попередньої змовою групою осіб з працівником відокремленого підрозділу «Основ`янської колійної машинної станції №39» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з корисливих мотивів та маючи намір, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з подальшим наміром здати до пункту прийому металобрухту та отримати грошову винагороду шляхом вільного доступу до купи металобрухту, яка перебувала на землі серед насаджень біля залізничної колії, напроти від залізобетонної опори «№6» та поєднуючи виконання робіт з заволодінням окремими предметами металобрухту період декількох годин викрав металеві деталі різної конфігурації та розмірами, які закиду вав на відкриту ділянку рухомої колійної машинної станції.

Вказані дії ОСОБА_6 були помічені працівниками охорони ДП «Укрспецвагон», а саме гр. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які несли службу по охороні території поста № 9 ГСМ та парку відстою вагонів ДП «Укрспецвагону», відповідно до постової відомості від 29.07.2014 та недопущення розкрадання матеріальних цінностей, які перебувають на території ДП «Укрспецвагон», які повідомили старшого зміни ОСОБА_10 та начальника охорони - ОСОБА_11 про вказаний факт розкрадання майна з території ДП «Укрспецвагон». Вказані особи вчинили всі можливі дії, з метою недопущення виїзду вказаних працівників з території підприємства, тобто не дати можливість вчинити всі дії для завершення наміру до кінця, при цьому ОСОБА_6 не усвідомлював, що його дії були помічені співробітниками охорони ДП « Укрспецвагон» та вважав, що вказаний вчинок вчиняє таємно.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив всі дії для доведення свого протиправного умислу, направленого на таємне викрадення майна, приховання викраденого майна верхніми частинами одягу за попередньою змовою групою осіб та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальної шкоди ДП «Укрспецвагон», але не зміг завершити злочин у зв`язку з причин, які не залежали від його волі, а саме затримання перед маневровими воротами рухомий склад працівниками охорони ДП «Укрспецвагон».

Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №209 від 11.08.2014 року вказані вироби являються металобрухтом виду 501, вагою у 390 кг, викраденого ОСОБА_6 , вартість якого станом на 29.07.2014 року становить 780 грн.00 коп.

Таким чином гр. ОСОБА_6 своїми протиправними діями, які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

29 липня 2014 року приблизно о 14:00 (точний час в ході проведення досудового розслідування встановити не видалося можливим), ОСОБА_7 у складі бригади «Основ`янської колійної машинної станції №39», знаходячись на законних підставах відповідно до договору підряду П/П 131776/ НЮ УВ СВ (ВКБ -13,1142)ю від 18.11.2014 року з приводу замовлення ДП «Український центр з експлуатації спеціальних вагонів» на виконання робіт на свій ризик та зі свого матеріалу і своїми засобами роботу по реновації, укладанню, баластуванню та виправленню 6,4 км колійної решітки Р-65 на залізобетонних шпалах з епорою 1680 шт./км Північного парку ст. Лозова, вказані роботи даного договору виконує відокремлений підрозділ «Основ`янська колійна машинна станція №39» ДП «Південна залізниця» на території ДП «Укрспецвагон`та виконував покладені на нього обов`язки, а саме: вивантаження демонтованої рейко-шпальної решітки та після виконання робіт з метою звільнення території для подальшого виконання зазначених вище робіт (маневри) прослідував разом з бригадою у складі дев`яти чоловік на колійній машинній станції до тупіку у Північному парку ДП «Укрспецвагон». Далі ОСОБА_7 , користуючись тим, що його дії залишаються непомітними для сторонніх осіб, а саме з числа працівників «Основ`янської колійної машинної станції №39» у зв`язку з перебуванням їх на іншому боці від колійної машинної станції, тим самим скорочується коло зору працівникам, що перебувають напроти, а також з числа працівників охорони ДП «Укрспецвагон», діючи умисно, за попередньої змовою групою осіб з працівником відокремленого підрозділу «Основ`янської колійної машинної станції №39» ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , з корисливих мотивів та маючи намір направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з подальшим наміром здати до пункту прийому металобрухту та отримати грошову винагороду шляхом вільного доступу до металобрухту, який перебував на землі серед насаджень біля залізобетонної опори «№6» та, поєднуючи безпосереднє виконання роботи з заволодінням окремими предметами металобрухту викрав металеві деталі різної конфігурації та розмірів які закидував на відкриту ділянку рухомої колійної машинної станції.

Вказані дії ОСОБА_7 були помічені працівниками охорони ДП «Укрспецвагон», а саме гр. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які несли службу по охороні території поста №9 ГСМ та парку відстою вагонів ДП «Укрспецвагону», відповідно до постової відомості від 29.07.2014 та недопущення розкрадання матеріальних цінностей, які перебувають на території ДП «Укрспецвагон», які повідомили старшого зміни ОСОБА_10 та начальника охорони - ОСОБА_11 про вказаний факт розкрадання майна з території ДП «Укрспецвагон» вказані особи вчинили всі можливі дії, з метою недопущення виїзду вказаних працівників з території підприємства, тобто не дати можливість вчинити всі дії для завершення наміру до кінця, при цьому ОСОБА_7 не усвідомлював що його дії були помічені співробітниками охорони ДП «Укрспецвагон» та вважав, що вчинює дії таємно.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив всі дії для доведення свого протиправного умислу, направленого на таємне викрадення майна, приховання викраденого майна верхніми частинами одягу за попередньою змовою групою осіб та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальної шкоди ДП « Укрспецвагон», але не зміг завершити злочин у зв`язку з причин, які не залежали від його волі, а саме затримання перед маневровими воротами рухомий склад працівниками охорони ДП «Укрспецвагон».

Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №209 від 11.08.2014 року вказані вироби являється металобрухтом виду 501, вагою у 390 кг, викраденого гр. ОСОБА_7 , вартість якого станом на 29.07.2014 року становить 780 грн.00коп.

Таким чином гр. ОСОБА_7 своїми протиправними діями, які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

13.11.2014 року до Лозівського міськрайонного суду Харківської області вперше від Харківського міжрайонного прокурора по нагляду за дотриманням законів у транспортній сфері надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000192 від 29 липня 2014 року за підозрою: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, номер справи по суду 629/4819/14-к, номер провадження 1 кп/629/432/14 (а.с.1-7).

18.11.2014 року ухвалою судді вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання. (а.с.15)

26.11.2014 року ухвалою суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні у відношенні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, внесеному в ЄДРДР за № 0000192 від 29.07.2014 року повернуто Харківському міжрайонному прокурору з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері. (а.с.24-26)

28.01.2015 року вдруге до канцелярії Лозівського міськрайонного суду Харківської області, однак вже від Лозівського міжрайонного прокурора Харківської області ОСОБА_12 надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000192 від 29 липня 2014 року за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчинені обома кримінального правопорушення, передбаченого: ч. 2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, номер справи по суду 629/4819/14-к, номер провадження 1 кп/629/103/15. (а.с.1)

Вказану справу знову передано судді ОСОБА_13 (а.с.1,15)

До обвинувального акту відповідно до вимог ст. 291 КПК України додано: реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки, а всього на 13 аркушах.

02.02.2015 року суддею ОСОБА_13 винесено ухвалу про призначення підготовчого судового засідання на 19.02.2015 року на 09:00 годину. (а.с.16)

19.02.2015 року о 10 годині 30 хвилин справу через канцелярію суду передано судді ОСОБА_1 , яким винесено ухвалу про призначення справи до підготовчого судового засідання у Лозівському міськрайонному суді Харківської області на 16 годину 00 хвилин 02 березня 2015 року, дану справу.

До обвинувального акту, затвердженого та складеного прокурором ОСОБА_3 27.01.2015 року, відповідно до вимог ст. 291 КПК України додано: реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки обвинувачених: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , розписка їх захисника ОСОБА_5 , а всього на 13 аркушах (а.с.1-14).

В підготовчому судовому засіданні захисником ОСОБА_5 заявлено клопотання про закриття кримінального провадження відносно обвинувачених: ОСОБА_7 та ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.47 КК України.

Вивчивши матеріали, які надійшли від прокурора, вислухавши думку прокурора, яка наполягала на призначенні судового розгляду відносно обвинувачених: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого: ч.2 ст.15; ч.2 ст.185 КК України, так як порушень чинного законодавства не має, наполягала на відхиленні клопотання захисника, представника потерпілого в особі ОСОБА_4 , обвинувачених: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд вважає за необхідне відхилити клопотання захисника ОСОБА_5 , та знову направити обвинувальний акт з доданими до нього реєстром матеріалів досудового розслідування, розписками, прокурору, так як він не відповідає вимогам КПК України, та з наступних підстав:

Звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави від застосування до особи, яка вчинила злочин, передбачених КК України обмежень її певних прав і свобод шляхом закриття провадження у кримінальній справі, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК України, в порядку, встановленому КПК України (п.1 ППВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року №12).

Передумовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного злочину, або вочевидь, що звільнити від відповідальності можна лише у випадках, якщо є підстави для такої відповідальності. Так, відповідно до статті 47 КК України одним із елементом підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності є наявність клопотання колективу підприємства, установи чи організації про передачу цієї особи на поруки.

Ініціатива щодо порушення клопотання про передачу особи на поруки може виходити від трудового колективу, самого винного або його родичів, а також від суду, прокурора, слідчого.

Клопотання про передачу особи на поруки це письмове звернення колективу, прийняте на його загальних зборах, до слідчого, прокурора або суду з мотивованим проханням звільнити певну особу члена колективу від кримінальної відповідальності за вчинений нею злочин та визнанням взаємних зобов`язань колективу і цієї особи протягом строку поруки: колектив зобов`язується взяти особу під контроль і здійснювати щодо неї заходи виховного характеру, а ця особа, у свою чергу, зобов`язується виправдати довіру колективу законослухняною поведінкою та сумлінною працею на підприємстві, в установі або організації, не ухилятися від заходів виховного характеру колективу, дотримуватися правил співжиття в побуті та громадських місцях тощо.

За наявності зазначеної вище передумови та підстави, у тому числі належно оформленого клопотання колективу, суд може, але не зобов`язаний, звільнити особу від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу, однак до суду не надходило від обвинувачених: ОСОБА_7 та ОСОБА_6 належно оформленого клопотання колективу про звільнення їх від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею особи на поруки, тим паче прокурор заперечувала про задоволення клопотання, а тому суд на даний час вважає клопотання захисту в особі ОСОБА_5 передчасним, та як вказано вище в його задоволенні відмовляє, тим паче суд неодноразово запитував у обвинувачених чи є у них які-небудь клопотання до суду, на що вони вказували, що клопотань немає, до того ж відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд повертає обвинувальний акт прокурору, так як він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, однак на думку суду вони порушені з боку слідчого та прокурора.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, однак, як вважає суд, дані вимоги Закону слідчим та прокурором не виконані належним чином, що не суперечить вимогам ст.ст.36,39,40,55,56,95,96,284 КПК України і це є гарантією права на захист своїх законних інтересів під час судового розгляду справи обвинувачених: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , та інших зацікавлених осіб.

Відповідно до Постанови №11 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року, вказано, що нерідко поверховий розгляд цивільних і матеріалів кримінального провадження, ігнорування норм матеріального та процесуального права призводить не лише до скасування судових рішень в апеляційному чи касаційному порядку, але і до істотного порушення строків прийняття рішення по суті провадження.

Судді повинні усвідомлювати особисту відповідальність за розгляд справ у встановленому законом строки, за якість розгляду справ, не допускати фактів зволікання, вживати всіх необхідних заходів з метою неухильного дотримання процесуальних строків.

Суд зазначає, що у відповідності до ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який згідно ч. 2 ст. 109 КПК України повинен відображати хід і проміжні результати досудового розслідування, використані в розслідуванні джерела доказів, а тому в ньому обов`язково повинні міститися в хронологічному порядку дані про кожну процесуальну дію, проведену під час досудового розслідування.

Отже за статтею 291 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування є невід`ємною частиною, додатком до обвинувального акту.

Реєстр, доданий до обвинувального акту, не містить відомостей про здійснення всіх процесуальних дій й часу їх проведення, прийнятих процесуальних рішень та їх реквізитів. При цьому, всупереч вимогам КПК України, внесення відомостей до реєстру здійснено без дотримання вимог ч. 2 ст. 109 КПК України без чіткого розмежування в реєстрі відповідної процесуальної дії або прийнятого процесуального рішення в тій певній послідовності, що встановлений в КПК України.

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування № 0000192 від 29 липня 2014 року, складеного прокурором Лозівської міжрайонної прокуратури Харківської області юристом 1 класу ОСОБА_3 , то ці вимоги закону порушені прокурором, та послідовність, яка була вказана в реєстрі, складеному слідчим СВ ЛВ на ст. Лозова Управління МВС України на Південнй залізниці л-нтом міліції ОСОБА_14 , не відповідає цим вимогам. (а. с. 11-14, № провадження по суду 1кп/629/432/14)

Як вбачається з ухвали суду від 26.11.2014 року, дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прокурором кваліфіковані за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене групою осіб.

Частина 2 ст.185 КК України передбачає таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно або за попередньою змовою групою осіб.

В описовій частині обвинувального акту вказано, що обвинувачені діяли умисно, за попередньою змовою групою осіб, однак у формулюванні обвинуваченого вказано кваліфікуючу ознаку групою осіб, яка не передбачена ч. 2 ст. 185 КК України. Викладаючи об`єктивну сторону правопорушення в обвинувальному акті, його автор увійшов в протиріччя з власними висновками. Викладені в обвинувальному акті висновки є такими, що суперечать кваліфікації кримінального правопорушення. Таке протиріччя обмежує право обвинувачених на захист вже на момент отримання ними копії обвинувального акту.

Крім того, в обвинувальному акті вказано датою вчинення злочину 29.07.2014 року, однак щодо часу вчинення злочину зазначено - приблизно о 14-00 год., а потім вказано, що злочин вчинявся протягом декількох годин. Конкретний час чи приблизний час, чи період часу вчинення злочину повинні бути встановлені під час досудового слідства у відповідності до ст. 91 КПК України, оскільки ці дані підлягають обов`язковому з`ясуванню під час досудового розслідування і судового розгляду.

У зв`язку із цими невідповідностями обвинувального акту вимогам КПК України суд вважає за необхідне його повернути прокурору.

Суд враховує, що кримінальний процесуальний закон дає право прокурору змінити обвинувачення в суді, однак цей закон визначає саме право прокурора, а не його обов`язок. Прокурор може не виявити бажання скористатися цим правом.

При цьому з реєстру не вбачається, що прокурором після повернення йому обвинувального акту відносно останніх, було перепред`явлено підозру обвинуваченим: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Відповідно до п. 1 розділу ІІ «Прийняті в ході досудового розслідування процесуальні рішення» реєстру вказано про призначення групи прокурорів по кримінальному провадженню 31.07.2014 року Харківський міжрайонний прокурор ОСОБА_15 ( а.с.13, № провадження 1кп/629/103/15)

У п. №11 зазначено про доручення слідчому відкрити матеріали кримінального провадження 29.10.2014 року прокурор ХМТП ОСОБА_16 (а.с.13)

У п. №14 вказано про призначення процесуального керівника 24.01.2015 року прокурора Лозівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_17 (а.с.13)

Відповідно до ч.2 ст.37 КПК України, прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статі.

Відповідно до ч.3 ст.37 КПК України, якщо прокурор, який у відповідному кримінальному проваджені здійснює повноваження прокурора, не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному проваджені, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури, однак з матеріалів реєстру не вбачається, що в ході досудового розслідування після прокурора ХМТП ОСОБА_16 уповноваженим прокурором було прийнято рішення, та яким саме, про призначення прокурора ОСОБА_17 .

А в свою чергу Лозівським міжрайонним прокурором в Харківській області радником юстиції ОСОБА_17 прийнято процесуальне рішення про призначення прокурора у кримінальному провадженні № 0000192 від 29.07.2014 року ОСОБА_3 -27.01.2015 року, що на думку суду є суттєвим порушенням вимог ст.ст.36,37,109,110 КПК України, та суд позбавлений можливості ці недоліки усунути в судовому засіданні, та внести відомості про них в реєстр матеріалів досудового розслідування, який складається слідчим або прокурором, однак не як судом або суддею, що ставить під сумнів законність участі прокурорів ОСОБА_17 та ОСОБА_3 в даному кримінальному проваджені.

Відповідно до п. 1;2 ч.2 ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити:

1)номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення;

2)реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.

Однак, як вбачається з розділу 1 «Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії» реєстру матеріалів досудового розслідування, до кримінального провадження № 0000192 від 29 липня 2014 року (а.с.10-12), у п.№42 зазначено про складення обвинувального акту 29.10.2014 року, у п. №43 зазначено про повернення судом, вручення сторонам захисту 26.11.2014 року, однак далі не зазначено найменування процесуальної дії, а саме ознайомлення після повернення судом обвинувального акту прокурору з матеріалами досудового розслідування підозрюваних, захисника, складено новий обвинувальний акт, ким та коли, що є неприпустимим та порушенням, на думку суду, прав на захист підозрюваних.

Крім того, у реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про проведення таких процесуальних дій, як повідомлення підозрюваного, обвинуваченого про процесуальні права та обов`язки та вручення йому (їм) про це відповідних пам`яток (ст. 42 КПК України), надання копій обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування обвинуваченим; всі й повні дані найменування та часу проведення процесуальних дій.

Відповідно до вимог ч.25 ст.3 КПК України, учасниками кримінального провадження є сторони кримінального провадження, потерпілий, його представник, однак відповідно до реєстру матеріалів кримінального провадження, складеного прокурором ОСОБА_3 , не вбачається, що прокурором виносилось процесуальне рішення про визнання ОСОБА_4 потерпілим, представником потерпілого, а також його було допитано в якості потерпілого або представника потерпілого, та йому роз`яснювалися його права та обов`язки відповідно до чинного законодавства та вручалась пам`ятка, що на думку суду є неприпустимим та порушенням його прав на стадії досудового розслідування, та невиконанням вимог ст.ст.55,56,57,58 КПК України.

Суд вважає, що вимоги ст.109 КПК України є гарантією права на захист своїх законних інтересів під час судового розгляду справи обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та гр-на ОСОБА_4 , а вони не виконані належним чином прокурором. (а.с.10-14)

Згідно ч. 3 ст. 283 КПК України, відомості про закінчення досудового розслідування вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Однак, всупереч вимог ч. 3 ст. 283 КПК України, реєстр не містить даних про внесення прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про закінчення досудового розслідування, що свідчить про недодержання прокурором положень щодо форми закінчення досудового розслідування, як обов`язкової стадії кримінального провадження.

На думку суду, як вказано вище, прокурором не виконано вимоги цього Закону, а відповідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу, що й суд робить, повертає обвинувальний акт від 27.01.2015 року відносно обвинувачених: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , прокурору, для усунення вищевказаних недоліків прокурора.

При цьому суд вважає, що вимоги, які згідно КПК України повинні бути дотримані при передачі кримінального провадження до суду, передбачені ст.ст.291-293 КПК України, які регламентують не тільки зміст обвинувального акту, але й необхідні додатки до нього, як то: належним чином оформлений реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов, відповідні розписки та інше, які повинні були виконані належним чином прокурором, так як обвинуваченні в будь-який момент судового розгляду можуть змінити свою позицію щодо дотримання прокурором зазначених вище вимог КПК України, а захисник, з врахуванням професійної етики, буде зобов`язаний підтримати позицію підзахисних, та звинуватить в подальшому суд, що він не бачив ці порушення Закону при винесенні ним ухвали про призначення судового розгляду по кримінальному провадженню № 0000192 від 29 липня 2014 року за підозрою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчинені правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15; ч.2 ст.185 КК України, що послужить скасуванню рішення суду, тим паче повідомлення про продовження досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за ч.2 ст.15; ч.2 ст.185 КК України, ні обвинуваченим, ні захиснику прокурором не направлялось, що знову є неприпустимим та порушенням прав на захист обвинувачених.

Згідно до положень ст. 337 ч. 1 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі "Абрамян проти Росії" від 9 жовтня 2008 р., зазначив, що у тексті підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі "Камасінскі проти Австрії", № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції" (ВП), № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня (2000) р. у справі "Матточіа проти Італії", № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі "І.Н. та інші проти Австрії" № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі "Даллос проти Угорщини", 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права - обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом "b" п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", п. 54, а також "Даллас проти Угорщини" п. 47).

Згідно ухвали суду від 26 листопада 2014 року відносно обвинувачених: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по справі № 629/4819/14-к, номер провадження 1-кп/629/432/14, обвинувальний акт у кримінальному провадженні у відношенні вищевказаних осіб у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, внесеного в ЄДРДР за № 0000192 від 29.07.2014 року повернуто Харківському міжрайонному прокурору з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері. ( а.с.24-26), однак з реєстру не вбачається, яким чином дане кримінальне провадження надійшло до розгляду до Лозівського міжрайонного прокурора Харківської області ОСОБА_17 .

А тому суд вважає доручити прокурору ОСОБА_17 усунути вищевказані недоліки, встановлені у підготовчому судовому засіданні, належним чином виконати вимоги ст.ст.36,37,55,56,57,58,109,110 КПК України, а в подальшому вручити копію обвинувального акту, реєстр, обвинуваченим: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , їх захиснику під розписку, згідно вимог ст. 293 КПК України, до цього ж, реєстр матеріалів досудового розслідування №0000192 від 29 липня 2014 року заповнити відповідно до вимог КПК України в повному їх розумінні, в строк до 01.04.2015 року, розписки відібрати власноруч, з проставленням аркушів, числа, місяця, року та підпису всіх зацікавлених осіб, також прокурору звернути увагу і на інші порушення закону, а також на вимоги ст.ст.44,47 КК України та ч.2 ст.286 КПК України.

Суд враховує, що кримінальний процесуальний закон дає право прокурору змінити обвинувачення в суді, однак цей закон визначає саме право прокурора, а не його обов`язок. Прокурор може не виявити бажання скористатися цим правом.

Будь-яких перешкод для виконання зазначених вимог закону прокурори: ОСОБА_17 , ОСОБА_3 , на думку суду, не мали, та з реєстру не вбачається законність участі в даному кримінальному провадженні прокурора ОСОБА_17 , а він в свою чергу прийняв законне рішення про призначення процесуального керівника ОСОБА_3 , що вказано вище, тим паче суд вищевказані порушення вважає істотними, так як вони можуть стосуватися доказуванню та забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження, в тому числі обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 захисника ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_4 , і це в подальшому може перешкодити суду ухвалити та винести законне та обґрунтоване судове рішення по справі.

Керуючись ст.ст.92, 314,342-345 КПК України, суд
у х в а л и в :

Клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею особи на поруки та закриття кримінального провадження з цієї підстави відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовити.

Матеріали кримінальної справи за обвинувальним актом по кримінальному провадженню № 0000192 від 29 липня 2014 року за підозрою:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Краснокутськ Харківської області, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, одруженого, працюючого монтером колії на ВП «Основ`янська колійна машинна станція № 39» ДП «Південна залізниця», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, відносно якого міра запобіжного заходу не обиралася,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Вишневе, Лозівського р-ну Харківської області, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, одруженого, працюючого монтером колії на ВП «Основ`янська колійна машинна станція № 39» ДП «Південна залізниця», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого, відносно якого міра запобіжного заходу не обиралася, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15; ч.2 ст.185 КК України, повернути Лозівському міжрайонному прокурору Харківської області раднику юстиції ОСОБА_18 , для виконання вимог ст.ст.291-293 КПК України.

Ухвала про повернення обвинувального акту може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі 7 днів із дня проголошення.

Суддя: ОСОБА_1