ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2011 року Справа №1/0624/228/2011

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Моніча Б.С.

при секретарі Юрченко Т.Р.

з участю прокурора Бондар М.О.

підсудного ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Черняхові кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не одруженого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, інвалідом, депутатом, ліквідатором аварії на ЧАЕС не являється, раніше не судимого

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно предявленого обвинувачення ОСОБА_1 не маючи відповідного дозволу (ліцензії) для проведення операцій з металобрухтом, в порушення вимог Закону України Про металобрухтвід 05.05.1999 року та наказу №81/436 від 25.12.2000 року Про затвердження ліцензійних умов провадження господарської діяльності з заготівлі, переробки, металургійної переробки металобрухту чорних та кольорових металів, з метою проведення незаконних операцій з металобрухтом, а саме: заготівлі, зберігання, транспортування та реалізації металобрухту в серпні-вересні 2011 року на території домогосподарства, розташованого по вул.Л.Українки, 9, с.Зороків Черняхівського району незаконно скуповував металобрухт у місцевого населення. Так протягом серпня-вересня 2011 року ОСОБА_1 незаконно скупив (придбав) у ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 брухт чорного металу, спільна вага якого становила 86 кг, за що, не реєструючи будь-яких документів, необхідність яких передбачена законодавством України, розрахувався готівкою, а заготовлений металобрухт незаконно зберігав за адресою: с.Зороків, вул.Л.Українки, 9.

Дії ОСОБА_1 досудовим слідством кваліфіковані за ч.1 ст.213 КК України. Кримінальна справа до суду надійшла з обвинувальним висновком.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що вину в скоєному визнає повністю, щиро кається і заявив клопотання про закриття кримінальної справи щодо нього у звязку із дійовим каяттям на підставі ст.45 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 судом розяснені наслідки закриття кримінальної справи, передбачені ст.ст.71, 72 КПК України, після чого підсудний заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності з цих підстав, пояснивши, що в скоєнні інкримінованого злочину щиро кається, злочин вчинив вперше через скрутне матеріальне становище. Запевнив, що подібного більше не скоїть.

Суд, дослідивши матеріали справи, дані, які характеризують особу підсудного, заслухавши думку прокурора, яка проти задоволення клопотання підсудного не заперечувала, приходить до переконання, що звільнення його від кримінальної відповідальності є підставним, виходячи з наступного.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв'язку з дійовим каяттям (ст.45 КК України) можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості. Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду.

Щире розкаяння характеризує суб'єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Відповідно до абз.3 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриття або усунула завдані збитки. Виняток становлять випадки вчинення злочину або замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

Зазначені вимоги закону ОСОБА_1 дотримані, оскільки він щиро покаявся у скоєнні злочину, а під час проведення огляду в його домоволодінні видав наявний у нього металобрухт. Збитків від вчиненого ним злочину не заподіяно.

Відповідно до абз.7 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальностіпередбачене у ст.45 КК України звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов'язковим. Його треба здійснювати в порядку, встановленому ст.72 КПК України, незалежно від того, надійшла справа до суду із відповідною постановою чи з обвинувальним висновком.

Цивільний позов в справі не заявлявся. Арешт на майно не накладався.

Речовими доказами будь-які предмети не визнавались, тому 86 кг металобрухту та ваги суд залишає ОСОБА_1

Судових витрат у справі немає.

До вступу постанови в законну силу суд обирає підсудному запобіжний захід підписку про невиїзд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.71, 72, 8, 248 КПК України, ст.45 КК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.213 КК України як особу, що вперше вчинила злочин невеликої тяжкості та щиро покаялась, активно сприяла розкриттю злочину. Кримінальну справу, порушену стосовно нього, закрити.

Обрати ОСОБА_1 запобіжний захід до вступу постанови в законну силу підписку про невиїзд.

Вилучені та залишені на зберігання ОСОБА_1 86 кг металобрухту та ваги, після вступу постанови в законну силу залишити ОСОБА_1

На постанову протягом семи днів з дня її винесення сторони можуть подати апеляції до Апеляційного суду Житомирської області через Черняхівський районний суд Житомирської області.

Суддя: Б.С. Моніч