Провадження № 1-кп/361/37/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

потерпілої - ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари кримінальне провадження за № 0003271 від 15.09.2014 року, внесеного до єдиного реєстру досудових розслідувань 15.09.2014 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Луб`янка Рокитнянського району Київської області,

громадянина України, із вищою освітою, одруженого на утриманні

неповнолітня дитини 14 років, працюючого технічним директором

ТОВ «Пєзадро» в м.Києві, зареєстрованого та проживаючого в

АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України (ред.. 2001р.)

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_8 незаконно, умисно спричинив легке тілесне ушкодження, потерпілій ОСОБА_7 при таких обставинах.

Так, 14 вересня 2014 року близько 14 години в м. Бровари Київської області, обвинувачений ОСОБА_8 перебував в будинку по АДРЕСА_2 , де він проживав. В цей час, у обвинуваченого та потерпілої ОСОБА_7 яка є його дружиною, виник словесний конфлікт, на ґрунті виниклих неприязних відносин до потерпілої, причиною якого стали, спори за проживання останньої та дітей в вказаному будинку. При цьому, обвинувачений ОСОБА_8 в приміщенні кухні, з метою спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар ладонею правої руки, в область лівої частини голови, потерпілій ОСОБА_7 .

В результаті вказаного кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_8 умисно спричинив потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження в вигляді - синця в лівій завушній області, які відповідно до висновку судової-медичної експертизи за № 353 від 18.09.2014 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та по строку можуть відповідати 14.09.2014 року.

Органом досудового розслідування, дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковано, як вчинення кримінального правопорушення передбаченого за ст. 125 ч.1 КК України.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_8 вину в умисному спричинені легких тілесних ушкоджень потерпілій, за обставин викладених в обвинувальному акті і описовій частині вироку не визнав та відмовився давати покази по суті пред`явленого обвинувачення. Відмову від дачі показів пояснив тим, що вважає вказану подію виключно взаємовідношенням його та дружини, це стосується лише їх двох, а також відносин у їх сім`ї. Заявленого до нього цивільного позову також не визнає.

Крім пояснень обвинуваченого ОСОБА_8 його винність в інкримінованому правопорушенні підтверджується іншими доказами, а саме :

- показами в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_7 , яка пояснила, що дійсно, 14.09.2014 року близько 14 години, повернулася з сином ОСОБА_9 , і перебувала в домоволодінні по АДРЕСА_2 , де проживала її родина. Там її вже чекав чоловік, обвинувачений по справі і розпочався спір, який вже триває тривалий час, щоб вона та діти виселилась з вказаного будинку. Вона просила відтермінувати виселення до жовтня місяця тому, що в квартирі проживали квартиранти. Все це відбувалось на кухні, чоловік став її обзивати, пригнічувати, все це було при синові, а після ударив ладонею в район лівого вуха, від чого вона по стінці опустилась донизу. Після, вона піднялась та стала виходити з приміщення, щоб викликати міліцію, в передбаннику, чоловік її знову ударив в потилицю і вона упала. За неї заступився, словами старший син ОСОБА_10 , вона бачила, що чоловік його також ударив ногою. Після чого, вона поїхала з сином в міліцію, написала заяву та пройшла обстеження на тілесні ушкодження. Крім цього, її спричинено, незаконними діями обвинуваченого, моральну шкоду, так як вона перенесла фізичну біль, все це внесло в її життя негативні зміни, порушило нормальні життєві відносини, вона все це оцінює в суму 20 000 гривні та просить також стягнути цю суму з обвинуваченого на її користь. Що стосується міри покарання, то покладається на думку суду, погоджується з прокурором.

- показами в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що дійсно 14.09.2014 року близько 14 години, повернувся з мамою в домоволодінні по АДРЕСА_2 , де проживала їх родина. Там їх чекав батько, став вимагати, щоб вони виселилась з будинку. Все це відбувалось на кухні, він стояв біля батьків, батько висловлювався брутальною лайкою обзивав матір, яка не погоджувалась на виселення. Він бачив, як батько ударив ладонею руки в область лівого вуха, від чого та по стінці опустилась донизу. Після мама піднялась та сказала, що поїдуть писати заяву в міліцію, стала виходити з приміщення, в передбаннику, батько її штовхнув в потилицю і вона упала біля батареї, у неї випала сережка. Коли піднімалась, то батько її ще раз штовхнув і мама пішла до виходу. Він словами, за неї заступився, батько його ударив ногою, дав копняка, висловлювався в його адресу брутальними словами. До цього, батько у нього був найкращим, так він вважав, він не бачив, щоб батько раніше бив маму. Через негативне ставлення батька до них, все через будинок, ставлення до батька у нього змінилося, він підтримує маму, з якою зараз проживає.

- матеріалами протоколу прийняття заяви від 14.09.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_7 повідомила, що 14.09.2014 року біля 14 години, в домоволодінні в АДРЕСА_2 , чоловік ОСОБА_8 заподіяв тілесні ушкодження.

- матеріалами протоколу слідчого експерименту від 23.10.2014 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_7 розповіла та показала механізм нанесення її тілесних ушкоджень 14.09.2014 року в домоволодінні в АДРЕСА_2 , чоловіком ОСОБА_8 та фототаблицею до нього.

- матеріалами висновку судової-медичної експертизи за № 353 від 18.09.2014 року, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_7 мались тілесні ушкодження в виді синця в лівій завушній області відносяться до легких тілесних ушкоджень та по строку можуть відповідати даті, а саме 14.09.2014 року.

- матеріалами висновку судової-медичної експертизи за № 138/353 від 10.11.2014 року, відповідно до якого тілесні ушкодження, що мались у потерпілої ОСОБА_7 в виді синця в лівій завушній області, могли утворитись, від одного удару рукою в область голови зліва, як вказує потерпіла у протоколі допиту та при проведенні слідчого експерименту. Будь-яких інших тілесних ушкоджень не виявлено.

- матеріалами протоколу слідчого експерименту від 14.11.2014 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 розповів та показав механізм нанесення тілесних ушкоджень його матері ОСОБА_7 14.09.2014 року в домоволодінні в АДРЕСА_2 , батьком ОСОБА_8 та фототаблицею до нього.

Не визнання повністю своєї вини, обвинуваченим ОСОБА_8 судом розцінюється, як намагання обвинуваченого уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення та введення в обману суд. Так його заява, про невизнання вини про спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, є неправдиві, не щирі, вони не відповідають дійсним обставинам справи та зібраним матеріалам, а також вони спростовуються показами в судовому засіданні потерпілою ОСОБА_7 , - показами в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , який був свідком подій правопорушення., - матеріалами протоколу слідчого експерименту від 23.10.2014 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_7 розповіла та показала механізм нанесення її тілесних ушкоджень 14.09.2014 року в домоволодінні в АДРЕСА_2 , чоловіком ОСОБА_8 та фототаблицею до нього., - матеріалами протоколу слідчого експерименту від 14.11.2014 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 розповів та показав механізм нанесення тілесних ушкоджень його матері ОСОБА_7 14.09.2014 року в домоволодінні в АДРЕСА_2 , батьком ОСОБА_8 та фототаблицею до нього., - матеріалами висновку СМЕ за № 353 від 18.09.2014 року, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_7 мались тілесні ушкодження в виді синця в лівій завушній області відносяться до легких тілесних ушкоджень та по строку можуть відповідати даті, а саме 14.09.2014 року. Тому суд вважає, що саме ОСОБА_8 , а не хто інший спричинив потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження.

Посилання захисника обвинуваченого на відсутність доказів вини його підзахисного та наявність протиріч в показах свідка та потерпілої, а також посилання на те, що свідок є заінтересованою особою, а також що не встановлено достатніх доказів, вина не доведена, судом розцінюється, як один з засобів захисту та тиску на суд, його твердження не ґрунтуються на законі, після оцінки судом в сукупності всіх доказів в судовому засіданні. Крім того, захисник просить суд виправдати обвинуваченого, що також не ґрунтується на законі.

Аналізуючи зібрані по матеріалах кримінального провадження докази, в їх сукупності, в результаті повного, усестороннього та об`єктивного дослідження, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 в умисному нанесені легких тілесних ушкоджень, потерпілій ОСОБА_7 повністю доведена, тому він повинен нести за такі дії кримінальну відповідальність.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд кваліфікує: - за ч.1 ст. 125 КК України /в ред.2001 р./, як умисне легке тілесне ушкодження.

Обираючи обвинуваченому покарання, суд враховує вимоги ст. 65 КК України, щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст. 125 ч. 1 КК України, що вказане правопорушення відноситься до категорії невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, дані про його особу, виходячи з принципів законності, справедливості обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 суд визнає такі: вперше притягується до кримінальної відповідальності, знаходження на утриманні неповнолітньої дитини, що передбачено ст. 66 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 передбачених ст.67 КК України, на досудовому розслідуванні та в судовому засіданні не встановлено.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує вище наведене, обставини справи, дані про особу обвинуваченого, що він задовільно характеризується по місцю проживання, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності. Обвинувачений, як особа не являється небезпечним для суспільства, має постійне місце проживання та роботи, на утриманні має неповнолітню дитину, тому суд приходить висновку про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, і вважає за можливе призначити йому покарання межах санкції ст.125 ч.1 КК України, у виді громадських робіт.

Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.

Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст. 131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_8 під час досудового розслідування і судового провадження не застосовувались, в обранні вказаній особі до набрання вироком законної чинності запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК України, суд на даний час підстав не вбачає.

Відповідно до ст.1167 ЦК України, потерпілою ОСОБА_7 , заявлений цивільний позов,про відшкодування моральної (немайнової) шкоди в сумі 20 000 гривні та підтриманого в судовому засіданні потерпілою в повному обсязі, то суд вважає, що така була частково завдана потерпілій, умисними діями обвинуваченого ОСОБА_8 який не визнав заявлений позов. Він повинен нести за це відповідальність, оскільки потерпіла перенесла фізичну біль, душевні переживання в зв`язку з незаконними діями обвинуваченого, що внесло в її життя негативні зміни, порушило її нормальні життєві відносини та погіршився психологічний стан. За вказаних обставин суд з урахуванням даних про обвинуваченого, його сімейний стан та матеріальні доходи , вважає, що заявлений цивільний позов про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягає частковому задоволенню на суму - 10 000 гривні та вказана сума повинна бути стягнутою з обвинуваченого ОСОБА_8 , на користь потерпілої ОСОБА_7 .

Судові витрати по матеріалах провадження відсутні.

Речові докази в обвинувальному акті не вказані.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд -

З А С У Д И В:
ОСОБА_8 , визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (ред. 2001 р.), та призначити йому покарання за цією статтею у виді - громадських робіт на строк - 150-ти (сто п`ятдесяти) годин.

Заходи забезпечення кримінального провадження, ОСОБА_8 в порядку, передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України, не застосовувались.

Стягнути з ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Луб`янка Рокитнянського району Київської області та проживаючого в АДРЕСА_1 , на користь потерпілої ОСОБА_7 - 10 000 (десять тисяч) гривні, в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Вирок суду першої інстанції, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до апеляційного суду Київської області, шляхом подачі апеляції до Броварського міськрайонного суду.

Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано.

Учасники судового провадження мають право отримувати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1