АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/565/15 Справа № 183/7605/14 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
за участю : прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь в розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2015 року стосовно ОСОБА_7 .
Даною ухвалою було відмовлено в затвердженні угоди про визнання винуватості між прокурором Новомосковської міжрайонної прокуратури у Дніпропетровській області та ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0004506 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої за ч. 1 ст. 190 КК України. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004506 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої за ч. 1 ст. 190 КК України повернуто прокурору Новомосковської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Суд, повертаючи обвинувальний акт прокурору, зазначив обставини, які на його думку є суттєвими та такими, що не відповідають вимогам КПК України.
На дане рішення суду старшим прокурором Новомосковської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 було подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу суду та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, оскільки вважає, що дана ухвала винесена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, так як висновки суду про наявність підстав для повернення обвинувального акту прокурору не відповідають викладеним у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, який її подав, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

В угоді про визнання винуватості, укладеної між прокурором Новомосковської міжрайонної прокуратури та ОСОБА_7 , остання своїми діями, спричинила шкоду Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України у сумі 1135 гривень, що свідчить про те, що укладення угоди про визнання винуватості суперечить вимогам КПК України.

Крім того, згідно із ч. 2 ст. 472 КПК України в угоді зазначається дата її складання та вона скріплюється підписами сторін.

Як обґрунтовано встановлено судом першої інстанції, в порушення вищезазначеної норми в угоді про визнання винуватості укладеної між прокурором Новомосковської міжрайонної прокуратури та ОСОБА_7 відсутній підпис прокурора ОСОБА_8 , який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням та відсутня дата складання цієї угоди.

Разом з тим, відповідно до п. 4 ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися.

Враховуючи те, що в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 просила не затверджувати угоди, а також враховуючи всі обставини підписання нею цієї угоди, можна цілком стверджувати, що укладення угоди не було добровільним.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Однак, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 розмір шкоди взагалі не зазначено, лише в тексті обвинувачення є посилання про завдання шкоди Фонду на вказану суму, яка остаточно та чітко прокурором не визначена, носить дискусійний характер та змушує сторони кримінального провадження самостійно визначати, де саме зазначено розмір шкоди.

Згідно із п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: дату та місце його складання та затвердження.

В порушення даної норми в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 дата затвердження обвинувального акту має виправлення, тому однозначно зробити висновок коли саме було затверджено обвинувальний акт неможливо.

Відповідно до положень ст.314 КПК України, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Висновки суду першої інстанції щодо невідповідності обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України та необхідність у зв`язку з цим повернення обвинувального акту прокурору, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, є очевидними і не викликають будь-яких сумнівів.

Обґрунтовуючи прийняте рішення суд обґрунтовано дійшов висновку, що під час досудового розслідування виявлений відсутній підпис прокурора ОСОБА_8 та відсутня дата складання угоди, до того ж обвинувальний акт не містить анкетних відомостей потерпілого, а розмір шкоди взагалі не зазначено.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції правильно встановлені порушення вимог ч. 4 ст. 469, ч. 2 ст. 472, п. 4 ч. 7 ст. 474, п. 1 ч. 7 ст. 474, п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України, що позбавляє суд права розглянути провадження по суті.

Невідповідність обвинувального акту вимогам закону позбавляє суд в подальшому розглянути кримінальне провадження по суті та прийняти законне та обґрунтоване рішення у відповідності до закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, а апеляційна скарга, по доводах, зазначених у ній, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь в розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, залишити без задоволення, а ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2015 року про повернення обвинувального акта прокурору Новомосковської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області, як такий, що не відповідає вимогам КПК України відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4