Справа № 1-247/11
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2011 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Поступайла В.В.,

при секретарі Чорнобривець О.Є.,

за участю прокурора Чернеги О.М.,

потерпілої ОСОБА_1,

захисника-адвоката ОСОБА_2,

підсудної ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 Російської Федерації, циганки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, незаміжньої, не працюючої, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше судимої:

- 12.06.2007 року вироком Лугинського районного суду Житомирської області за ч.2 ст.309, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 14.08.2007 року вирок змінено, дії засудженої перекваліфіковано з ч.2 ст.309 КК України на ч.1 ст.309 КК України та остаточно засуджено за ч.1 ст.309, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі. Постановою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.03.2009 року звільнена умовно-достроково на 11 місяців 6 днів;

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудна ОСОБА_3 скоїла заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, за таких обставин.

25 лютого 2010 року близько 10 год. ОСОБА_3, знаходячись біля буд №8 корп.3 по проспекту Правди в м. Кіровограді та маючи намір на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, зайшла у вказаний будинок та підійшовши до квартири №76, подзвонила у дзвінок, на що їй відчинила двері власниця квартири ОСОБА_1, яка погодившись на прохання ОСОБА_3 віддати останній непотрібний одяг, не зачиняючи двері, пішла до кімнати. Скориставшись даними обставинами, ОСОБА_3 зайшла у вказану квартиру та продовжуючи свої злочинні дії, повідомила потерпілій ОСОБА_1, що на неї накладено порчу на смерть, а вона може її зняти. Потерпіла ОСОБА_1 погодилась та ОСОБА_3, зайшовши у кімнату квартири, з серванту, з дозволу потерпілої, взяла шкатулку із золотими виробами та почала нібито проводити обряд по зняттю порчі, під час якого, діючи умисно та з корисливих спонукань, зловживаючи її довірою та шляхом обману, повторно непомітно заволоділа ювелірними виробами потерпілої зі шкатулки, а саме: кулоном із золота 583 проби вагою 4г з каменем янтарем вартістю 800 грн., ланцюжком із золота 583 проби вагою 2,5г вартістю 500 грн., ланцюжком із золота 583 проби вагою 1г вартістю 200 грн., каблучкою із золота 583 проби вагою 3г із каменем рубін вартістю 600 грн., каблучкою із золота 583 проби вагою 3г із каменем амасандрій вартістю 600 грн., хрестиком із золота 583 проби вагою 3г вартістю 600 грн., підвіскою із золота 583 проби вагою 1,18г вартістю 236 грн., хрестиком із срібла 925 проби вагою 2г вартістю 24 грн., ланцюжком із срібла 925 проби вагою 87г вартістю 96 грн., ланцюжком із срібла 925 проби вагою 4г з кулоном із срібла 925 проби вагою 4г загальною вартістю 48 грн., сережками із срібла 925 проби вагою 2г з каменем фіаніт вартістю 24 грн. У подальшому, ввівши в оману ОСОБА_1, запевнивши її, що порчу знято, ОСОБА_3 шкатулку поклала під матрац ліжка в тій же кімнаті та наказала ще 15 хвилин її звідти не виймати, зникши з місця злочину із ювелірними виробами потерпілої ОСОБА_5, спричинивши останній матеріальну шкоду на загальну суму 3728 грн.

Допитана у судовому засіданні підсудна ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину визнала повністю, показавши суду, що у час та за обставин, вказаних у обвинуваченні зайшла до квартири №76 буд №8 корп.3 по пр. Правди в м. Кіровограді до потерпілої ОСОБА_1, де шляхом обману та зловживання довірою потерпілої ОСОБА_1, під приводом зняття порчі, з дозволу потерпілої взяла з серванту шкатулку із золотими та срібними виробами, якими заволоділа. У подальшому вона запевнила ОСОБА_1, що порчу знято, поклала порожню шкатулку під матрац ліжка в тій же кімнаті та наказала потерпілій ще 15 хвилин її звідти не виймати. Після цього з місця скоєння злочину вона зникла, золоті та срібні вироби потерпілої продала, а гроші використала на лікування матері, яка інвалід ІІ групи. Повністю визнає кількість та вартість викраденого майна, щиро кається у вчиненому, просить вибачення у потерпілої, відшкодувала заподіяні збитки.

Підсудній ОСОБА_3 та іншим учасникам процесу зрозумілі суть обвинувачення та обставини справи. Як пояснила ОСОБА_3, незважаючи на те, що на досудовому слідстві відмовлялась давати покази, в суді давала покази правдиво та добровільно. Потерпіла ОСОБА_1 погоджується із предявленим підсудній обвинуваченням та розміром встановлених їй збитків. У звязку з цим після розяснення всім учасникам процесу наслідків, передбачених ч.3 ст.299 КПК України, та за їх згодою при дослідженні доказів у справі суд обмежився допитом підсудної ОСОБА_3, так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності її позиції.

Таким чином, обвинувачення, предявлене підсудній, визнається судом доведеним, воно ніким не оспорюються, а тому дії ОСОБА_3 при вчиненні злочину суд кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України, оскільки вона скоїла заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинила закінчений умисний корисливий злочин середньої тяжкості, потерпілій добровільно відшкодовано заподіяні збитки.

Як особа ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, незаміжня, виховує малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, не працює, осудна, на обліках у Кіровоградському обласному наркологічному диспансері та Кіровоградській обласній психіатричній лікарні не перебуває, але з 05.07.2010 року по 26.08.2010 року знаходилася на стаціонарному лікуванні з приводу гострого поліморфного психотичного розладу, раніше судима.

Обставинами, які помякшують покарання підсудної, суд визнає її щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілій та наявність на утриманні малолітньої дитини.

Обставин, що обтяжують покарання підсудної, не встановлено.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи підсудної суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, однак, враховуючи, що вчинений злочин не є тяжким та відноситься до категорії середньої тяжкості, думку, потерпілої, яка просила суворо не карати підсудну та надати їй шанс виправитись, а також те, що підсудна щиро кається у вчиненому, характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, добровільно відшкодувала потерпілій заподіяні злочином збитки, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про можливість її виправлення без відбування покарання і вважає за можливе, застосувавши ст.75 КК України, звільнити підсудну від відбування покарання з випробуванням та враховуючи те, що вона раніше притягувався до кримінальної відповідальності, встановити їй максимальний іспитовий строк.

Обраний підсудній такий вид покарання, за глибоким переконанням суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи, але й особі підсудної, є обґрунтованим та буде необхідним і достатнім для її можливого виправлення, перевиховання та профілактики злочинів.

Потерпіла ОСОБА_1 у звязку з повним відшкодуванням їй збитків від позовних вимог до підсудної відмовилася, а тому заявлений нею позов під час досудового слідства судом не розглядається.

Речові докази по справі відсутні.

Судові витрати по кримінальній справі за проведення судово-товарознавчих досліджень та експертиз у розмірі 1314 грн. 24 коп. відповідно до ст.93 КПК України підлягають стягненню із ОСОБА_3 на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.321-324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на засуджену ОСОБА_3 обовязки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 змінити з утримання під вартою на підписку про невиїзд, звільнивши її з-під варти в залі суду.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави судові витрати по справі за проведення судово-товарознавчих досліджень та експертизи у розмірі 1314 грн. 24 коп.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 15 діб з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда

ОСОБА_6