справа № 646/2460/15-к
№ пр. 1-кп/646/276/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.03.2015 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого: cудді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за фактом носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 06.01.2015 року, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.н. НОМЕР_1 ,, уродженця с. Камянно-Зубилівка Солонянського р-ну Дніпропетровської обл., громадянин України, працює трактористом в ТОВ «Агрофірма ім. Горького», 14.08.2014 року призваний на військову службу за мобілізацією та направлений для її подальшого проходження до військової частини № НОМЕР_2 , одружений, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Приблизно 15 грудня 2014 року близько 15.00 годин, ОСОБА_5 , будучі військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , перебуваючи на блокпосту, розташованому на перехресті автошляху до м. Первомайськ (траса Т-13-16), автошляху Успенка Антрацит (траса Т-13-03) та автошляху «Сватово Северодонецьк Луганськ» (траса Р-66), знайшов бойовий припас гранату РГД-5 із запалом УЗРГМ-2. Діючи умисно, цілком усвідомлюючи, що вищезазначений предмет є бойовим припасом, ОСОБА_5 таємно, незаконно, без передбаченого Положенням про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576, та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року №622 дозволу, шляхом привласнення знайденого ним бойового припаса-гранати РГД-5 із запалом УЗРГМ-2, після чого поклав його до кишені власного броніжилету та зберігав до 5 січня 2015 року, збираючись у подальшому використати на власний розсуд.

05.01.2015 року ОСОБА_5 отримавши наказ вибувати у відпустку до місця проживання у с. Миколаївка, Новомосковського р-ну, Дніпропетровської обл., продовжуючи свій злочинний намір таємно, без передбаченого дозволу незаконно транспортував вказаний бойовий припас до військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та продовжуючи свій злочинний намір таємно, незаконно, без передбаченого дозволу 06.01.2015 року незаконно транспортував його на таксі до Автостанції № 1 «Автовокзал», що знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 22.

В подальшому, 06.01.2015 року близько 14-00 год. працівниками міліції на Автостанції № 1 «Автовокзал» у ОСОБА_5 була виявлена граната РГД-5 із запалом УЗРГМ-2, які останній носив при собі без передбаченого законом дозволу.

17.03.2015 року до суду від прокурора надійшла угода про визнання винуватості від 17.03.2015 року, укладена між прокурором і обвинуваченим, яку сторони кримінального провадження просили затвердити.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості від 17.03.2015 року, ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину, що йому інкримінується, визнав повністю, а сторони кримінального провадження узгодили покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі із звільненням останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Крім того, сторони погодили, що ОСОБА_5 беззастережно визнає обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходив з наступного.

Згідно ст. 314 ч. 3 п. 1 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст. 469 ч. 4 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

У судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч. 2 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 17.03.2015 року про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Речові докази: гранату РГД-5 та запал до гранати УЗРГМ - знищити.

Судові витрати у розмірі 2213,64 грн. (дві тисячі двісті тринадцять грн. 64 коп.) за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого в повному обсязі на користь держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 1 ст. 263 КК України, ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ :
1. Затвердити угоду про визнання винуватості від 17.03.2015 року, укладену між старшим прокурором Харківського гарнізону ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України, надані повноваження прокурора та ОСОБА_5 .

2. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
3. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

4. У відповідності зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення експертизи у розмірі 2213,64 грн. (дві тисячі двісті тринадцять грн. 64 коп.).

Речові докази: гранату РГД-5 та запал до гранати УЗРГМ - знищити.

Вирок суду набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не було подано апеляційну скаргу.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1