У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Міщенка С.М.,

суддів

Кліменко М.Р. і Кармазіна Ю.М.,

за участю прокурора

Парусова А.М.

розглянула в судовому засіданні 19
лютого 2008 року в м. Києві кримінальну справу за касаційним поданням
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок
Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 4 липня 2007
року щодо ОСОБА_1.

Зазначеним вироком
засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше не судимого,

- за ч.2 ст.186
КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України
його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим
строком на 2 роки з покладенням обов'язків не змінювати місце проживання та
роботи без відома органів кримінально-виконавчої системи, періодично з'являтися
на реєстрацію до цих органів.

Відповідно до ст.1 п."б",
ст. ст. 6, 9 Закону України "Про амністію" від 19.04.2007 року ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного
покарання.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано
винуватим у тому, що він 30.01.2007 року близько 10 год., знаходячись біля
будинку №1-а в мікрорайоні "Магістральний" с. Ханженково Совєтського
району м. Макіївки, в процесі сварки зі ОСОБА_2 відкрито заволодів його
мобільним телефоном "Самсунг Х-700" вартістю 1100 грн. з сім-картою в
ньому вартістю 20 грн., на рахунку якої знаходились 16 грн.. Не зважаючи на
вимогу потерпілого повернути майно, ОСОБА_1 з метою утримання викраденого
застосував до ОСОБА_2 насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров'я,
схопив його за одяг та умисно наніс удар розкладним ножем у лівий бік,
пошкодивши при цьому куртку потерпілого.

У апеляційному порядку
вирок не переглядався.

У касаційному поданні прокурор, який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, посилається на безпідставність застосування до ОСОБА_1 ст.75 КК України та звільнення його від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, внаслідок чого
засудженому призначено надмірно м'яке покарання. Також прокурор вказує на неправильне
застосування судом Закону України “Про амністію” від 19.04.2007р. і
безпідставне звільнення ОСОБА_1 за актом амністії від призначеного покарання,
оскільки той вчинив злочин, за який законом передбачено покарання на строк
більше 5 років. З огляду на це, прокурор
просить вирок суду щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий
розгляд.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, прокурора, який
підтримав касаційне подання і просив його задовольнити, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що
воно підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.2
ст.186 КК України у касаційному поданні не заперечуються.

Твердження прокурора про незаконність застосування до ОСОБА_1 ст.75 КК
України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим
строком безпідставні.

Так, звільняючи ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням суд
урахував тяжкість вчиненого ним злочину, дані про засудженого, який раніше не
судимий, у вчиненому розкаявся, своїми діями сприяв розкриттю злочину,
працевлаштований, за місцем проживання характеризувався позитивно, мав на
утриманні неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2. Також судом ураховано те, що
ініціатором конфлікту був потерпілий і тяжких наслідків від злочину не настало.

Ці обставини у сукупності давали суду підстави дійти висновку про
можливість виправлення ОСОБА_1 без відбування покарання.

Разом з тим, суд без достатніх підстав застосував до засудженого акт
амністії, звільнивши його від відбування призначеного судом покарання.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 засуджено за вчинення злочину,
передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

За цей умисний злочин кримінальним законом передбачена
відповідальність у виді позбавлення
волі на строк від 4 до 6 років.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про амністію" від 19.04.2007 року
підлягають звільненню від покарання у виді позбавлення волі на певний строк
особи, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання менш
суворе, ніж позбавлення волі на строк не більше п'яти років.

Оскільки ОСОБА_1 засуджено за умисний злочин, за який законом передбачено
покарання більше 5 років позбавлення волі, він не є суб'єктом амністії, а тому
до нього не могло бути застосовано ст. 1 п. “б”
Закону України “Про амністію” від 19.04.2007 року зі звільненням його
від відбування призначеного судом покарання.

З огляду на вищевикладене, вирок Совєтського районного суду м. Макіївки
Донецької області щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а справа направленню на
новий судовий розгляд.

При новому судовому розгляді справи суду належить при встановленні
винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого
ч. 2 ст. 186 КК України, призначити йому
покарання відповідно до вимог закону.

Керуючись ст.ст. 394, 396 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання прокурора, який брав участь у розгляді справи судом
першої інстанції, задовольнити частково.

Вирок Совєтського районного суду м. Макіївки Донецької області від 4 липня 2007 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на
новий судовий розгляд у той же місцевий суд в іншому складі суду.

Судді:

Міщенко С.М.
Кліменко М.Р.
Кармазін Ю.М.