Справа № 361/7278/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/23/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія Розділ 2 15.01.2015

УХВАЛА
Іменем України
15 січня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6

за участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження №0002604 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку смт. Калита Броварського району Київської області, інваліда 2-ї групи, проживаючу за адресою АДРЕСА_1 ., раніше не судиму,

засуджено за ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу 50-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в сумі становить - 850 (вісімсот п`ятдесяти) гривні, в прибуток держави.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 3 000 (три тисячі) гривень.

Колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду ОСОБА_8 визнана винною та засуджена за те, що вона 29 липня 2014 року близько 18 години, перебуваючи за місцем свого проживання на території домоволодіння АДРЕСА_1 , під час конфлікту з ОСОБА_9 , що виник на ґрунті довготривалих неприязних відносин з ним із-за розірвання шлюбу та поділу спільного майна, умисно нанесла йому декілька ударів правою та лівою рукою в область правого надпліччя та правого плечового суглобу, захватила його лівою рукою за шию, порвала майку та нанесла декілька ударів правою рукою в область грудної клітини справа, заподіявши тим самим легкі тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 не погоджуючись із судовим рішенням щодо неї чере з істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи просить його скасувати, а кримінальне провадження щодо неї закрити.

Свої вимоги мотивує тим, що судом не взято до уваги її показання, де вона зазначає про свою непричетність до вчиненого кримінального правопорушення, оскільки ніяких ударів ОСОБА_9 не наносила, а у них був лише спір за майно. Вважає, що суд безпідставно визнав її показання неправдивими, оскільки на її думку вони спростовуються суперечливими показаннями потерпілого щодо заподіяння йому тілесних ушкоджень та зокрема, в область грудної клітини; показаннями свідка ОСОБА_11 , яка показала, що не бачила як обвинувачена наносила удари потерпілому; відмовою слідчого в приєднанні як речового доказу майки потерпілого.

Крім того, враховуючи той факт, що ОСОБА_9 , чіпляючи причіп та беручи тример, компресор та інше залізяччя з гаража він міг поцарапати собі передпліччя, де завгодно. До того ж висновки судово-медичних експертиз містять лише медичну оцінку наслідків злочинного діяння і саме в такому розумінні вони повинні оцінюватись судом при вирішенні питання про доведеність винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Апелянт вважає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні достатні докази її винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а будь-які сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, оскільки обвинувачення ґрунтуватися на припущеннях не може.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_9 вказує, що вирок суду першої інстанції є обґрунтованим та вмотивованим, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який заперечив щодо поданої апеляційної скарги, так як знаходить вирок суду законним і обґрунтованим, потерпілого, який, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, захисника ОСОБА_10 та обвинувачену ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу просили її задовольнити, вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на сукупності зібраних у кримінальному провадженні доказах.

Зокрема, вони підтверджується показаннями потерпілого про те, що 29.07.2014 року у нього була домовленість з обвинуваченою бувшою дружиною, що він прийде забрати речі, які залишились після розлучення. Однак, в той час, коли близько 18 години він прийшов і став забирати речі з гаража у нього виник спір з ОСОБА_8 , яка стала не давати йому майно та нанесла йому удари рукою в передпліччя, порвала майку та нанесла біля 5-10 ударів кулаком в праве передпліччя, заділа шию, поцарапала його.

Такі покази потерпілого щодо обставин та механізму отримання ним легких тілесних ушкоджень підтверджується протоколом слідчого експерта за його участю від 05.08.2014 року.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченою ОСОБА_8 своєї вини у причетності до вчинення кримінального правопорушення остання не заперечує, що 29.07.2014 року близько 18 години за адресою її місця проживання у неї стався конфлікт з бувшим чоловіком, потерпілим по справі, із-за майна, яке останній забирав з гаража.

Це стверджує і свідок ОСОБА_11 , яка до того ж зазначила, що під час сварки вони бігали то по двору, то в гаражі, а коли потерпілий хотів зняти обвинувачену на телефон, то вона стала його забирати, брала ОСОБА_9 за руки, а щоб розборонити їх вона стала між ними. Потім вона бачила у ОСОБА_9 на лівому передпліччі червону полосу.

Крім того, як стверджується матеріалами кримінального провадження ОСОБА_9 відразу після конфлікту 29.07.2014 р. звернувся до правоохоронних органів про його побиття ОСОБА_8 .

Відповідно до даних висновків судово-медичної експертизи № 280 від 31.07.14 р. та № 981/280 від 12.08.14 р., досліджених в судовому засіданні у потерпілого ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців в області правого надпліччя та правого плечового суглобу, садна на правій боковій поверхні шиї, в області грудної клітини справа та в області правого передпліччя, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких.

Цими ж висновками стверджується, що тілесні ушкодження виникли не менше як від 5-ти дій тупим предметом та могли утворитися при обставинах, вказаних потерпілим як при допиті потерпілого так і при слідчому експерименті, а саме: ударах кулаками та дряпанні нігтями в області шиї, тулуба та верхньої кінцівки справа.

А тому, показання потерпілого щодо механізму та часу заподіяння йому тілесних ушкоджень обвинуваченою не викликають у колегії суддів сумнівів і не дають підстав їх вважати суперечливими, як про це зазначається в апеляційній скарзі.

Щодо свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , то безпосередніми свідками конфлікту, що є предметом даного кримінального провадження, вони не були.

Будь-яких підстав не довіряти доказам у суду не було, оскільки вони узгоджуються між собою, з іншими обставинами справи, а тому він обґрунтовано поклав їх в основу вироку, навівши переконливі мотиви, чому взяв ці докази до уваги, а покази обвинуваченої в частині її непричетності до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілий розцінив як один із засобів захисту ОСОБА_8 .

Доводи обвинуваченої про те, що вона, будучи інвалідом другої групи не має такої сили в руках, щоб спричинити вказані тілесні ушкодження потерпілому, а царапини на передпліччі він міг отримати будь-де, нічим не підтверджені і спростовуються висновками судово-медичних експертиз, згідно яких тілесні ушкодження у потерпілого могли утворитись при обставинах вказаних ним при його допиті та слідчому експерименті дані висновки судово-медичної експертизи були досліджені і підстав для сумніву у їх правильності, колегія суддів не вбачає.

Слід зазначити, що висновки судово-мединої експертизи містять не лише медичну оцінку наслідків злочинного діяння, як про це зазначається в доводах апелянта, а й є процесуальним джерелом доказу оскільки за змістом ст.84 КПК України фактичні дані, що містяться у висновках судово-медичних експертиз, які були досліджені в судовому засіданні є доказами в даному кримінальному провадженні.

Щодо доводів обвинуваченої про відмову в приєднанні до справи майки, як речового доказу, то вони є безпідставними, оскільки матеріали кримінального провадження не містять будь-яких клопотань про визнання речовим доказом даної речі, про призначення експертизи та матеріалів оскаржень щодо невирішення таких клопотань.

Покарання обвинуваченій призначено у відповідності до вимог ст.50, 65 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченої, яка позитивно характеризується по місцю проживання, до кримінальної відповідальності не притягувалась, є інвалідом ІІ групи, має постійне місце проживання, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а тому на думку суду є необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Визначений судом першої інстанції розмір грошового відшкодування моральної шкоди ОСОБА_9 відповідає вимогам розумності і справедливості та визначений з врахуванням об`єму обвинувачення в якому ОСОБА_8 визнана винною, стану здоров`я потерпілого, пережитих ним моральних страждань.

Підстав для скасування вироку суду за обставин, зазначених в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2014 року, щодо ОСОБА_8 , залишити без змін.

Судді: ____________________ ____________________ ____________________