Справа № 278/5512/14-к
У Х В А Л А
Іменем України
07 серпня 2015 року, Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маглабек, Руспубліка Інгушетія, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , чеченця, учня 7-го класу Барашівської ЗОШ 1-3 ступенів, який не досяг віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, -

В С Т А Н О В И В :

Малолітній ОСОБА_5 13 жовтня 2014 року о 14 годині 30 хвилин, за попередньою домовленістю з неповнолітнім ОСОБА_6 , підійшли до будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_7 , вирвали скобу, на якій кріпився замок на дверях та проникли в будинок, звідки таємно викрали речі: мобільний телефон марки «Нокіа 302», ІМЕІ якого НОМЕР_1 в комплекті з навушниками та флеш-картою мікро сд на 2 Гб., загальною вартістю 855 гривень та гроші в сумі 2000 гривень, з викраденим зникли з місця події і викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 2855 гривень.

Такими діями неповнолітній ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане з проникненням у житло.
В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_5 , свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю і дав послідовні та несуперечливі показання про обставини їх вчинення. У вчиненому щиро кається, розуміючи протиправність своїх дій, що були ним вчинені. Зобов`язується неухильно додержуватися норм передбачених Конституцією України та законів України. Просить звільнити його від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру.

Законний представник малолітнього ОСОБА_5 - ОСОБА_8 , у судовому засіданні просила клопотання про застосування до її сина ОСОБА_9 примусових заходів виховного характеру задовольнити, при цьому запевнила суд, що вона має позитивний вплив на нього та зобов`язується контролювати його поведінку і здійснювати повсякденний контроль над ним.
Потерпіла у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання щодо застосування примусових заходів виховного характеру до малолітнього ОСОБА_10 , який не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, у виді передання його під нагляд батькам.

Заслухавши учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання слідчого СВ Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області підлягає до задоволення з наступних підстав:
Так відповідно до ч.4 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_5 є тяжким.
Відповідно до ст.501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосовувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме. Якщо під час судового розгляду не буде доведено однієї з обставин, передбачених у пункті 1 або 2 частини першої цієї статті, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні примусових заходів виховного характеру і закрити кримінальне провадження.
Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України №5 від 16.04.2004 року (п.19 постанови) «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», вирішуючи питання про звільнення неповнолітніх від кримінальної відповідальності із застосуванням до них примусових заходів виховного характеру, суди мають виходити з вимог статей 97 і 105 КК України, статей глави 38 КПК України, а також враховувати відповідні роз`яснення Пленуму Верховного Суду України по вказаним питанням.

Разом із тим, частиною 1 ст. 498 КПК України передбачено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до свідоцтва про народження, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому його батьками зазначені: ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . На момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_10 , не виповнилося 14 років. У відповідності до ч.2 ст.22 КК України кримінальній відповідальності за ч.3 ст.185 КК України особи підлягають у віці від 14 років. Станом на 10 жовтня 2014 року ОСОБА_5 , виповнилося лише 12 років 10 місяців, отже на нього поширюється дія ст.498 КПК України.

Частина 5 ст. 499 КПК України передбачає, що за відсутності підстав для закриття кримінального провадження прокурор затверджує складене слідчим або самостійно складає клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду.

Як передбачає ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

При обранні виду примусового заходу виховного характеру суд враховує умови життя та виховання малолітнього та те, що малолітній проживає у приватному будинку разом із батьками, матеріально-побутові умови життя задовільні, сім`я за місцем проживання характеризується добре, малолітній навчається у 7 класі Барашівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, де характеризується посередньо.
Таким чином, на основі аналізу зібраних і досліджених в судовому засіданні доказів, та з урахуванням наведених даних про особу малолітнього ОСОБА_5 , який вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, відсутність тяжких наслідків, відсутність претензій потерпілої, відношення ОСОБА_5 , до вчиненого, його щире каяття, а також обставини за який його було втягнуто у злочинну діяльність, суд приходить до висновку про доведеність вчинення малолітнім ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, не досягши віку, з якого можлива кримінальна відповідальність за це діяння та застосування до нього примусових заходів виховного характеру, а тому клопотання про застосування до малолітнього примусових заходів виховного характеру підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 369-372, 501 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діянь, передбачених ч.3 ст.185 КК України задовольнити.
Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі останнього під нагляд батькам: ОСОБА_8 та ОСОБА_10 строком на 1 (один) рік.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1