АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа №11-кп/791/382/2015 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: УДЗ Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2015 року квітня місяця 15 дня колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючої судді: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

з участю прокурора: ОСОБА_6

в режимі відеоконференції

Засудженого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 16.02.2015 року відносно засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, раніше не судимого;

засудженого: 15.12.2010 року Сімферопольським районним судом АР Крим за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі, за ухвалою апеляційного суду АР Крим від 15.02.2011 року вирок змінено в частині призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України - 5 років позбавлення волі.

Початок відбування строку покарання: 15.12.2010 року, кінець строку: 15.12.2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 16.02.2015 року відмовлено у задоволенні спільного клопотання спостережної комісії Білозерського району Херсонської області та адміністрації Дар`ївської виправної колонії УДПтС України в Херсонській області №10 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , мотивуючи тим, що засуджений ОСОБА_7 за період відбування покарання недостатньо довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 зазначає, що він не згоден з висновками суду і що воно не базується на реальних обставинах справи, посилається на упереджене ставлення з боку суду, односторонність та неповноту судового слідства, просить ухвалу суду скасувати, та прийняти законне рішення.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_7 , який підтримав совї апеляційні вимоги, думку прокурора, який вражає апеляційну скаргу безпідставною і просить залишити ухвалу суду без зміни, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів вважає, що суд відмовляючи в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення врахував всі необхідні обставини та належним чином мотивував своє рішення, відповідно до ст.81 КК України, постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 року за №2 "Про практику застосування судами України законодавства про умовно-дострокове звільнення від покарання і заміну покарання більш м`яким", де при звільнені засудженого від відбуття покарання умовно-достроково, враховується відбуття передбаченого законом частини покарання, сумлінна поведінка засудженого та якщо він, сумлінним ставленням до праці, довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбування покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

У своїй ухвалі суд першої інстанції врахував особу засудженого, його поведінку під час відбування покарання та відмовляючи у задоволенні подання вказав, що засуджений залишається небезпечним для суспільства та не довів своє виправлення.

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки відповідно до матеріалів провадження ОСОБА_7 працював не систематично, позов не виплатив, засуджений за умисне тяжке тілесне ушкодження, за час відбування строку призначеного покарання є лише 3 подяки за сумлінну поведінку та ставлення до праці і 6 стягнень за порушення режиму утримання за що притягувався до дисциплінарної відповідальності як начальником відділення так і начальником установи, останнє стягнення є діючим, характеризується посередньо, у скоєному розкаюється, але не щиро, з представниками установи не завжди тактовний, за характером врівноважений, але не стриманий, що свідчить про стійку антисуспільну спрямованість особи, і ставить під сумнів, що засуджений своєю поведінкою довів своє виправлення, а тому його умовно дострокове звільнення від відбуванням покарання є передчасним та не досягне мети ч.2 ст. 50 КК України, як виправлення та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Посилання в апеляційній скарзі засудженого на те, що на утриманні має малолітню дитину, соціальні зв`язки, не є безумовною підставою для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а доводи про те, що він зарекомендував себе позитивно, сумлінно ставиться до праці, має заохочення не можуть бути в даному випадку підставами для умовно-дострокового звільнення.

Ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та належним чином мотивованою, її висновки відповідають фактичним обставинам справи провадження, а тому доводи апеляційної скарги засудженого є безпідставними.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування або зміни ухвали - не встановлено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду має бути залишена без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405,407,419 КПК України, колегія суддів,-

постановила:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 16.02.2015 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:(підписи)

З оригіналом згідно,

Суддя: ОСОБА_2