Справа № 635/2836/15-к
Номер провадження 1-кп/635/495/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 травня 2015 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження № 0000882 від 11.03.2015 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Писарівка Залочівського району Харківської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:
10 березня 2015 року, приблизно о 12 годині, ОСОБА_4 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу через неогороджену частину паркана проник на територію дачної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 , звідки скоїв крадіжку 2 металевих ванн, за ціною 400 грн. за 1 штуку, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3001 від 26.03.2015 року, та однієї чавунної ванни, вартістю 450 гривень, на загальну суму 1250 гривень, які належали ОСОБА_5 , та якими ОСОБА_4 розпорядився на власну користь, завдавши матеріальну шкоду на загальну суму 1250 гривень.
Крім того, 10 березня 2015 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, повторно, шляхом вільного доступу через неогороджену частину паркана проник на територію дачної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 , звідки скоїв крадіжку однієї чавунної ванни, вартістю 450 гривень, згідно висновку судово-товарознавчої експерти: №3001 від 26.03.2015, яка належала ОСОБА_6 , та якою ОСОБА_7 1 розпорядився на власну користь, завдавши матеріальну шкоду на суму 450 гривень.
Крім цього, 10 березня 2015 року, приблизно о 13 годині 40 хвилин, ОСОБА_4 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, повторно, шляхом вільного доступу через неогороджену частину паркана проник на територію дачної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 , звідки скоїв крадіжку однієї чавунні ванни, вартістю 450 гривень, згідно висновку судово-товарознавчої експерти: № 3001 від 26.03.2015, яка належала ОСОБА_8 , та якою ОСОБА_4 розпорядився на власну користь, завдавши матеріальну шкоду на суму 450 гривень.
Крім цього, 10 березня 2015 року, приблизно о 14 годині, ОСОБА_4 маючи намір на таємне викрадення чужого майна, повторно, шляхом вільного доступу через неогороджену частину паркана проник на територію дачні ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , звідки скоїв крадіжку однієї металевої ванни, вартістю 400 гривень, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3001 від 26.03.2015 року, та однієї чавунної ванні вартістю 450 гривень, на загальну суму 850 гривень, які належали ОСОБА_9 , та якими ОСОБА_4 розпорядився на власну користь завдавши матеріальну шкоду на загальну суму 850 гривень.
Крім цього, 10 березня 2015 року, приблизно о 15 годині, ОСОБА_4 маючи намір на таємне викрадення чужого майна, повторно, шляхом вільного доступу проник на неогороджену територію дачної ділянки, яка розташована: адресою: АДРЕСА_4 , звідки скоїв крадіжку двух чавунних ванн, ціною 450 гривень за 1 шт., згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3001 від 26.03.2015 року, на загальну суму 900 гривен: які належали ОСОБА_10 , та якими ОСОБА_4 розпорядився на власну користь, завдавши матеріальну шкоду на загальну суму 900 гривень.
Крім цього, 10 березня 2015 року, приблизно о 16 годині, ОСОБА_4 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, повторно, шляхом вільного доступу через неогороджену частину паркана проник на територію дачної ділянки яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 , звідки скоїв крадіжку однієї металевої ванни, вартістю 400 гривень, згідно висновку судово- товарознавчої експертизи №3001 від 26.03.2015, яка належала ОСОБА_11 , та якою ОСОБА_4 розпорядився на власну користь, завдавши матеріальну шкоду на суму 400 гривень.
Крім цього, 10 березня 2015 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, повторно, шляхом вільного доступу через неогороджену частину паркана проник на територію дачної ділянки за адресою: АДРЕСА_5 , звідки скоїв крадіжку однієї металевої ванни, вартістю 400 гривень, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3001 від 26.03.2015, яка належить ОСОБА_12 , та якою ОСОБА_4 розпорядився на власну користь, завдавши матеріальну шкоду на суму 400 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185 та ч.2 ст. 185 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро зізнався, дав показання у відповідності з встановленими, погодився з обсягом здобутих по справі доказів і не оспорював їх в суді, а також визнав недоцільним дослідження доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорювалися.
Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали до суду письмові заяви про проведення судового засідання за їх відсутності. З урахуванням положень ст. 325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував фактичних обставин справи, свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку прокурора та роз`яснивши положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів у справі.

За таких обставин суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні правопорушень повністю доведеною і його дії кваліфікує за ч.1 ст. 185 та ч.2 ст. 185 КК України, тому що він скоїв крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна; крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, повне визнання своєї вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд не вбачає.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо (а.с. 144-148).

Суд знаходить, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , в своїй сукупності не є виключними та істотно не знижують ступінь тяжкості скоєного правопорушення, не знижують суспільну небезпеку правопорушення до рівня, що виходить за межи, встановлені у санкціях ч.1 та ч.2 ст. 185 КК України, покарання, що виключає застосування до обвинуваченого положень статті 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

В зв`язку з відсутністю обставини, передбаченої п.2 ч.1 ст. 66 КК України добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди, підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст. 69-1 КК України, у суду немає.

Суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без відбування покарання, із застосуванням до нього положень ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв два правопорушення, суд призначає йому покарання за правилами ч.1 ст. 70 КК України.

По даній справі Державою України в особі Харківського Науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса понесені судові витрати, які складаються із вартості проведеної товарознавчої експертизи № 3001 від 26.03.2015 року в розмірі 369 гривень. Зазначені судові витрати суд відшкодовує за рахунок обвинуваченого ОСОБА_4 .

Цивільний позов в провадженні відсутній.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд -

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185 та ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 185 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк один рік,

- за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, суд, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначає покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання, якщо він, на протязі одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

3) періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Судові витрати, які складаються із вартості проведеної товарознавчої експертизи № 3001 від 26.03.2015 року в розмірі 369 гривень стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Речові докази: одна чавунна та дві металеві ванни, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 (а.с. 77), вважати переданими за належністю.

Речовий доказ - одна чавунна ванна, передана на зберігання потерпілій ОСОБА_6 (а.с. 93), вважати переданим за належністю.

Речовий доказ - одна чавунна ванна, передана на зберігання потерпілому ОСОБА_8 (а.с. 97), вважати переданим за належністю.

Речові докази - одну чавунну та одну металеву ванни, передані на зберігання потерпілій ОСОБА_13 (а.с. 85), вважати переданими за належністю.

Речові докази дві чавунні ванни, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_14 (а.с. 101), вважати переданими за належністю.

Речовий доказ - одну металеву ванну, передану на зберігання потерпілій ОСОБА_11 (а.с. 81), вважати переданим за належністю.

Речовий доказ - одну металеву ванну, передану на зберігання потерпілому ОСОБА_12 (а.с. 89), вважати переданим за належністю.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу на вирок можуть подати: обвинувачений, його захисник у частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілий, його представник у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, при цьому вирок не підлягає оскарженню в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Апеляція на вирок суду подається до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1