Номер справи
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20
вересня 2007 року Маневицький
районний суд Волинської області в складі:

головуючого
судді Покидюка
М. В.

при
секретарі Боймиструк
О.Ф.

з участю
прокурора Матюка
A.M.

захисника ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в смт.
Маневичі кримінальну справу за постановою слідчого слідчого відділу
Маневицького РВ УМВС України у Волинській області про направлення справи до
суду для вирішення питання про застосування примусових заходів медичного характеру
щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканцяАДРЕСА_1, українця,
громадянина України, з базовою
загальною середньою освітою,
неодруженого, відбуваючого
покарання у Маневицькій ВК-42 Волинської області, раніше судимого 2 жовтня 2000 року
Івано-Франківським міським судом за
ст. 17 ч. 2, ст.
140, ст. 45 КК України в редакції 1960 року на 6
місяців виправних робіт з іспитовим строком на 1 рік; 10 квітня 2001 року
Івано-Франківським обласним судом за ст. 93 п. п. "б", "і", ст. 43
КК України в редакції 1960 року на 14 років 2 місяці позбавлення волі, покарання не відбув,

за
вчинення суспільно небезпечного діяння,
передбаченого ч.3 ст. 15, ч.
1 ст.
393 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2., відбуваючи покарання у виді позбавлення волі
в місці позбавлення волі - Маневицькій ВК-42 Волинської області, вчинив замах на втечу з місця позбавлення
волі.

Суспільно-небезпечне
діяння було вчинено при наступних обставинах. Так, 22 трав­ня 2007 року, приблизно о 8-й годині 10 хвилин він, з метою побувати вдома, взявши з со­бою спортивну сумку і де-які
особисті речі, вийшов з жилого
приміщення і з спортивного майданчика самостійно став долати огорожі
охоронюваної території виправної колонії на ділянці № 2 локальної дільниці № 7, але свій задум не зміг довести до кінця з
причин, які не залежали від його
волі, оскільки під час подолання
останньої маскувальної огорожі установи був затриманий працівниками даної
установи.

ОСОБА_2.
вину свою у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст.
15, ч. 1 ст.
393 КК України визнав повністю,
показав, що з 2001 року він за
вчинений злочин відбуває покарання у виді позбавлення волі в Маневицькій ВК -
42 Волинської області. 22 травня 2007 року після того як він прокинувся від сна
його стала нав"язчиво тривожити думка про залишення установи і самовільно
поїхати додому, тобто вчинити втечу з
місця позбавлення волі. Цього ж ранку,
після 8-ї години, він взяв
спортивну сумку та окремі особисті речі і з спортивного майданчика став здійснювати
втечу, долаючи різні охоронювані огорожі.
Коли долав останню маскувальну
огорожу то був затриманий

працівниками установи. Не заперечує про застосування щодо нього примусових
заходів медичного характеру.

Вина
ОСОБА_2 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст.
15, ч. 1 ст.
393 КК України доведена іншими доказами зібраними та дослідженими в
судовому засіданні.

Зокрема, дослідженими судом: протоколом огляду місця
події та фототаблицями до нього від 22 травня 2007 року (а.с. 8-13); матеріалами перевірки даного факту
адміністрацією установи ВК- 42 (а.с.
17-38), якими підтверджено шлях
втечі ОСОБА_2 з виправної колонії - 42,
виявлено сліди засудженого на контрольних полосах, зазначено місце боротьби при його затриманні
в районі зовнішньої маскувальної огорожі установи на ділянці № 2 локальної
дільниці № 7, чим об"єктивно
підтверджуються покази самого засудженого ОСОБА_2

Таким
чином суд вважає доведеним, що ОСОБА_2.
своїми умисними діями вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст.
15, ч. 1 ст.
393 КК України, оскільки, відбуваючи покарання у виді позбавлення
волі, вчинив замах на втечу з місця
позбавлення волі, але злочин не довів до
кінця з причин, що не залежали від його
волі.

Відповідно
акту № 244 комплексної стаціонарної судово-психолого-психіатричної експертизи
від 22 серпня 2007 року ( а.с. 69-70)
ОСОБА_2. в період інкримінованих йому дій,
а також на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у
вигляді параноїчної шизофренії і не міг,
і не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує
застосування примусових заходів медичного характеру - госпіталізації до
психіатричного закладу із суворим наглядом.

Згідно
ч. 2 ст.
19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного
діяння, передбаченого цим Кодексом
, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії
(бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної
діяльності, недоумства або іншого
хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути
застосовані примусові заходи медичного характеру.

Враховуючи
наведене, суд вважає, що відносно ОСОБА_2. є всі підстави
застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до
психіатричного закладу із суворим наглядом,
як рекомендує комплексна стаціонарна судово-психолого-психіатрична
експертиза.

Керуючись ст.
ст. 19, 94 КК України, ст.
ст. 416, 419- 421 КПК
України, суд, -

У ХВАЛИВ:

Застосувати
щодо ОСОБА_2 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до
психіатричного закладу із суворим наглядом.

На
ухвалу може бути подана апеляційна скарга,
подання прокурора до апеляційного суду Волинської області через
Маневицький районний суд протягом п"ятнадцяти діб з моменту її
проголошення.