Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11а-1066/2010 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 309 (229-5, 229-8) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2 С. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2010 року.Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі :

головуючого - судді Деревінського С.М.,

суддів Чельник О.І., Бабича О.П.,

прокурора Фомічової І.В.,

засудженого ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальну справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_3 на вирок Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2010 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлучений, утриманців не має, не працює, проживає ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого:

- 7.10.1996 року Знамянським міським судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 140 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 46 КК України виконання вироку відстрочено на 2 роки;

- 17.12.1998 року Знамянським міським судом Кіровоградської області за ст. ст. 17, ч. 3 ст. 81 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці. Постановою Петровського районного суду Кіровоградської області від 2.02.2001 року звільнений умовно-достроково, невідбутий строк покарання 11 місяців 24 дні;

- 24.09.2001 року Знамянським міським судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці;

- 30.08.2005 року Знамянським міськрайонним судом Кіровоградської області за ст. 395 КК України до арешту строком на 6 місяців;

- 18.12.2007 року Знамянським міськрайонним судом Кіровоградської області за ст. 395 КК України до арешту строком на 3 місяці ,-

засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь НДЕКЦ по обслуговуванню ЛУ на Одеській залізниці судові витрати в сумі 115 грн. 08 коп.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог ст. 81 КПК України.

Суд визнав винними ОСОБА_3 у тому, що він, у один із днів третьої декади червня 2010 року, в денний час, знаходячись біля звалища м. Знамянка Кіровоградської області, помітив декілька кущів дикоростучої рослини коноплі. З одного з кущів, ОСОБА_3 руками зірвав листя зазначеної рослини, чим скоїв незаконне придбання особливо-небезпечного наркотичного засобу - канабіс, без мети збуту. Після чого, листя коноплі ОСОБА_3 приніс до себе додому в квартиру АДРЕСА_1, де висушив, а потім подрібнив руками, помістив у поліетиленовий пакет і зберігав в коморі. Своїми діями ОСОБА_3 скоїв незаконне виготовлення, зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу - канабіс без мети збуту.

Ранком, 16.07.2010 року з незаконно придбаним наркотичним засобом, який незаконно зберігав при собі в поліетиленовому пакеті, ОСОБА_3 вийшов з дому і в цей же день об 11 год. 15 хв. на першій посадковій платформі залізничного вокзалу ст. Знамянка Одеської залізниці, що розташована в м. Знамянка, Кіровоградської області, працівники міліції затримали ОСОБА_3 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 178 КУпАП та доставили в приміщення кімнати міліції залізничного вокзалу.

В ході особистого огляду і огляду речей, працівники міліції у правій кишені спортивних штанів ОСОБА_3 виявили і вилучили поліетиленовий пакет з особливо небезпечним наркотичним засобом - канабіс, вагою в перерахунку на суху речовину 13,504 г., який ОСОБА_3 незаконно зберігав для особистого вживання, без мети збуту.

У апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_3 не оспорюючи фактичні обставини справи і кваліфікацію злочину, просить помякшити призначене йому покарання, застосувати ст. 75 КК України. Свої доводи апелянт мотивує тим, що має постійне місце проживання, характеризується позитивно, мати пенсійного віку. Коноплю зберігав щоб ловити рибу, але оскільки йому працівники міліції не повірили, вимушений був визнати, що зберігав для особистого вживання, при цьому конопля не придатна для вживання.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляції і просив помякшити призначене судом покарання та застосувати ст. 75 КК України, прокурора, який просив вирок суду залишити без зміни, а апеляцію без задоволення, обговоривши доводи апеляції, перевіривши матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_3 задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності засудженого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України за обставин, встановлених вироком суду є правильним, оскільки ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах, зібраних у передбаченому кримінально-процесуальним законом порядку та належно оцінених судом, а саме.

Показаннями самого засудженого ОСОБА_3, згідно яких він не заперечував, що при обставинах, встановлених судом у червні 2010 року біля смітника у м. Знамянка помітив кілька кущів рослини коноплі, яку зірвав, подрібнив, висушив і зберігав, а іноді вживав шляхом паління.

16.07.2010 року на території станції Знамянка, він вживав алкогольні напої, за що був затриманий працівниками міліції і доставлений у чергову частину, де в присутності понятих у нього був виявлений пакунок з коноплею, який взяв вдома.

Оскільки ОСОБА_3 винність у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України визнав повністю, після зясування : чи правильно він та інші учасники процесу розуміють зміст обставин справи, чи добровільна його позиція щодо визнання вини, а також після розяснення наслідків розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 299 КПК України, суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, дослідження доказів по справі обмежився лише допитом засудженого і вивченням матеріалів справи, які характеризують його особу.

А тому доводи апеляції засудженого ОСОБА_3 про непридатність вилученої у нього коноплі до вживання і те, що він її зберігав для ловлі риби, колегією суддів відповідно до ст. 365 КПК України не перевіряються, оскільки під час судового розгляду справи фактичні обставин справи засудженим не оспорювалися і стосовно них, згідно вимог ч. 1 ст. 299 КПК України докази не досліджувалися.

Дії засудженого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України кваліфіковані правильно, оскільки він вчинив незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Перевіркою матеріалів справи істотних порушень кримінально-процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну вироку, не встановлено.

Покарання засудженому ОСОБА_3 призначено з дотриманням вимог ст. ст. 50, 65 КК України і в розмірі мінімальної межі санкції частини статті КК України за якою його засуджено, а тому підстав для помякшення покарання, а також застосування ст. 75 КК України, немає.

Так, при призначенні засудженому ОСОБА_3 покарання, суд першої інстанції в повній мірі урахував тяжкість вчиненого злочину, обставини, що помякшують покарання, зокрема й ті, на які є посилання в апеляції засудженого, а саме: щиросердечне каяття. Також судом враховано і відсутність обставин, які обтяжують покарання засудженого ОСОБА_3, й дані про його особу, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив злочин середньої тяжкості маючи не зняту і не погашену судимість, не займався суспільно-корисною працею, за місцем проживання характеризується позитивно.

Незважаючи на те, що вироком суду встановлена обставина, яка помякшує покарання ОСОБА_3, що його мати пенсійного віку і за місцем проживання засуджений характеризується позитивно, однак ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про його особу, які також ураховуються судом при призначенні покарання, не дають підстав для помякшення покарання і застосування ст. 75 КК України, або призначення більш мякого виду покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки у такому разі не буде досягнуто цілей покарання, передбачених ч. 2 ст. 50 КК України. До того ж більш мяке покарання не буде відповідати тяжкості вчиненого злочину й особі засудженого ОСОБА_3 та іншим обставинам справи.

Так, засуджений ОСОБА_3 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, належних висновків з попередніх судимостей не зробив, що свідчить про те, що він вперто не бажає встати на шлях виправлення, при цьому вчинив злочин середньої тяжкості.

Ураховуючи викладене, колегії суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що виправлення ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і підстав для застосування ст. 75 КК України, немає.

Разом з тим, щиросердне розкаяння, наявності матері пенсійного віку і позитивна характеристика, на що в апеляційній скарзі посилається ОСОБА_3, належно ураховано судом першої інстанції при призначенні йому покарання, яке за своїм видом, і в розмірі мінімальному для даного виду покарання та санкції ч. 1 ст. 309 КК України є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, як ним самим, так і іншими особами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_3, немає.

Керуючись ст.ст. 362, 365, 366 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2010 року відносно ОСОБА_3 - без зміни.

Судді: Деревінський С.М. Бабич О.П. Чельник О.І.