АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/697/15 Справа № 196/1298/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000319 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Марганець, Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 28.04.2011 року Царичанським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, -

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Кримінальне провадження розглянуто за участю: прокурора ОСОБА_8

В с т а н о в и л а:

Вироком суду обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винним і призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, ОСОБА_6 , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, ОСОБА_6 , шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 28.04.2011 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці.

Процесуальні витрати віднесені на рахунок держави.

Вироком суду ОСОБА_6 засуджено за те що він, будучи раніше засудженим,в тому числі і за корисливі злочини, у період випробування повторно вчинив нові умисні корисні злочини. Так, ОСОБА_6 , 20 листопада 2013 року, близько 21 години, реалізуючи раптово виниклий умисел, з домоволодіння ОСОБА_9 , розташованого по АДРЕСА_2 , повторно, умисно, таємно викрав велосипед, марки «Гренфілд» вартістю 1200 грн., чим спричинив ОСОБА_10 матеріальних збитків на вказану суму.
Крім того, на початку грудня 2013 року, точної дати слідством не встановлено, близько 18 години, ОСОБА_6 , реалізуючи раптово виниклий умисел, з домоволодіння ОСОБА_9 за вказаною адресою, умисно, повторно, таємно викрав велосипед марки «Вікторія», вартістю 1 500 грн., який належав ОСОБА_9 , заподіявши останній матеріальних збитків на вказану суму.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 , на початку травня 2014 року, близько 21 години, з метою вчинення крадіжки велосипеда, прибув до домоволодіння ОСОБА_11 , яке розташоване по АДРЕСА_3 , та реалізуючи злочинний свій злочинний намір, з сараю, який знаходився на території вказаного домоволодіння, умисно, повторно, таємно викрав велосипед марки «Вікторія», вартістю 1 200 грн., чим заподіяв ОСОБА_11 матеріальних збитків на вказану суму.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, яке на його думку, є явно несправедливим через свою суворість і зменшити розмір призначеного покарання.

В обґрунтування посилається на те, що суд не виконав належним чином вимог ст.ст. 50, 65 КК України та не врахував дані про його особу, зокрема його характеристику та те, що він вину визнав, щиро розкаявся, активно сприяв слідству, завдану шкоду потерпілій ОСОБА_9 та ОСОБА_11 відшкодував в повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні просив вирок суду залишити без змін а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, як висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 , правильність встановлених фактичних обставин кримінальних правопорушень та правова кваліфікація його дій ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються і визнавались обвинуваченим в ході судового розгляду в суді першої інстанції, у зв`язку з чим судовий розгляд був проведений за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України, і фактичні обставини не можуть бути оскарженні в апеляційному порядку, то апеляційний суд не входить в перевірку вказаних обставин.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, колегія суддів, вислухавши думку учасників апеляційного розгляду, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні, співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегією суддів встановлено, що при призначенні покарання судом першої інстанції належним чином враховано тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, один з яких, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких; дані про особу обвинуваченого, який має не зняту і не погашену судимість за аналогічні злочини, не працює, а також обставини що пом`якшують покарання, до яких суд правильно відніс щире каяття та активне сприяння слідству.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_6 , маючи не зняту і не погашену судимість за корисні злочини, в період іспитового строку вчинив аналогічні злочини, чим не виправдав довіру суду, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, що на думку колегії суддів свідчить про чітко сформовану антисуспільну поведінку обвинуваченого, а тому суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання виключно у виді позбавлення волі з дотриманням правил ст.ст. 70, 71 КК України.

У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги обвинуваченого про неналежне врахування судом даних про його особу та інші обставини кримінального провадження є необґрунтованими та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

На думку колегії суддів, призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є законним, справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як самим обвинувачений так і іншими особами, у зв`язку з чим доводи обвинуваченого про порушення вказаних статей є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що він вчинив злочини у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, колегія суддів вважає нікчемними, оскільки така обставина не виключає злочинність і караність його дій і, в даному випадку, не може впливати на міру покарання, оскільки суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання наближене до мінімально можливого в даній ситуації.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, а вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, в розумінні ст.412 КПК України, які були б підставою для зміни чи скасування вироку, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

___________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4