Справа № 524/5170/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2015 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження № 00000835 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бабичівка Глобинського району Полтавської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, має на утриманні неповнолітню доньку, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

15.03.2014 року приблизно в 18 год. ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу бару «Вавітан», що розташований за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, проспект 50 років Жовтня, 65, на грунті раптово виниклого неприязного відношення до потерпілого ОСОБА_4 , діючи зі злочинною недбалістю, не передбачаючи можливості настання наслідків у виді спричинення потерпілому тяжких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг передбачити такі наслідки, наніс потерпілому ОСОБА_4 один удар кулаком правої руки в обличчя, від чого останній впав на правий бік тулубу з послідуючим ударянням об асфальтовану поверхню майданчика поблизу зупинки громадського транспорту «Керченська».

Від зазначених вище дій обвинуваченого, у потерпілого ОСОБА_4 утворилися тяжкі тілесні ушкодження у виді розриву лівої нирки та заочеревинної гематоми, а також тілесні ушкодження у виді дрібних рубців м`яких тканин верхньої губи зліва.

Будучи допитаним в судовому засіданні по суті пред`явленого обвинувачення за ч. 1 ст. 121 КК України обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав частково, позовні вимоги прокурора визнав повністю. Під час допиту обвинувачений показав, що не мав намір завдати потерпілому тілесні ушкодження такого ступеню тяжкості, з потерпілим він знайомий досить давно. В день коли відбулася подія 15.03.2014 року обвинувачений був вдома коли до нього зателефонував потерпілий та запропонував зустрітися на зупинці поблизу бару «Вавітан». На дану пропозицію обвинувачений погодився та приїхав у зазначене місце разом із свідком. Підійшовши до потерпілого виявив, що ніяких тілесних ушкоджень у нього не було. Під час розмови між обвинуваченим та потерпілим виник конфлікт через грошовий борг і потерпілий намагався штовхнути обвинуваченого. З метою уникнення побиття, обвинувачений вдарив один раз потерпілого ОСОБА_4 в щелепу, від чого останній упав на сідниці, а потім на спину. Після цього, потерпілому допоміг піднятися свідок ОСОБА_7 , повів його додому, допоміг вмитися та посадив на таксі потерпілого, який поїхав додому. Про хворобу нирок, яка була у потерпілого ОСОБА_4 обвинуваченому не було відомо і він не передбачав можливості розриву нирки потерпілого від одного удару та послідуючого падіння. Також обвинувачений показав, що не виключає можливості побиття потерпілого в цей же день іншими особами.

Потерпілий ОСОБА_4 показав суду, що 15.03.2014 року він відпочивав із друзями - з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на дачі та вживали спиртні напої. Потім пішли в бар «Вавітан», поблизу якого проживає ОСОБА_7 . Перебуваючи в барі, потерпілий зателефонував обвинуваченому з метою з`ясувати стосунки з приводу грошового боргу. До зустрічі з обвинуваченим потерпілий в день події ні з ким не конфліктував та не бився. З приводу захворювання нирок потерпілий на обліках у лікарів не стояв, приблизно в 2006-2007 році звертався у приватний медичний заклад «Арніка» та було проведено УЗД нирок, проведено лікування. Про наявність у нього захворювання термінального гідронефрозу нирки потерпілому не було відомо. Після бару потерпілий зайшов в гості до ОСОБА_10 та зателефонував і домовився про зустріч з обвинуваченим ОСОБА_11 . Після того, як вийшов на зустріч потерпілий, згідно його показань, далі нічого не пам`ятає, оскільки був у стані сп`яніння. Хто його побив потерпілий не пам`ятає, прийшов до тями в лікарні.

Свідок ОСОБА_12 дав суду пояснення про те, що в один з днів він стояв та курив на порозі бару «Вавітан» і бачив сварку між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . ОСОБА_15 два рази вдарив обвинуваченого, після чого ОСОБА_16 один раз вдарив ОСОБА_17 , від чого останній впав, а потім до нього підійшли два чоловіка, допомогли піднятися, витерли кров і потерпілий поїхав на таксі додому.

Свідок ОСОБА_18 дав суду пояснення про те, що в день коли відбулася подія потерпілий та свідки ОСОБА_19 і ОСОБА_20 їздили на дачу, а потім заїхали до ОСОБА_20 додому де пообідали, вживали спиртні напої, конфліктів ні з ким не було. Перебуваючи вдома у ОСОБА_20 потерпілий ОСОБА_21 з кимсь розмовляв по телефону, після чого вийшов. Коли свідок вийшов на вулицю, то побачив, що потерпілий розмовляє з ОСОБА_22 , на вигляд ОСОБА_23 був тверезий. Свідок не бачив, щоб обвинувачений бив потерпілого, бо в момент нанесення удару стояв обернутий спиною до учасників конфлікту. По часу за який відбувся конфлікт, свідок вважає, що було нанесено не більше одного удару. Після цього, ОСОБА_7 повів потерпілого до себе додому та допоміг вмитися, а потім викликав таксі і відправив додому. Перед конфліктом з обвинуваченим на тілі потерпілого не було ніяких тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_24 показав суду, що в один з днів він отримав замовлення як водій таксі та приїхав на АДРЕСА_2 . З під`їзду вийшов молодий хлопець у супроводі іншого чоловіка. Молодий чоловік, що їхав на таксі, був у нетверезому стані, з побоями на обличчі і в чоловіка щось було з рукою. Цього чоловіка свідок відвіз на вул. Московську. По приїзду виявилося, що в чоловіка немає грошей розрахуватися за таксі і він передав свідку телефон для зв`язку з батьками, які повинні були оплатити послуги таксі, а сам чоловік вийшов з машини і сів на лавочку. По телефону свідок зв`язався з матір`ю потерпілого, під`їхав до неї і жінка розрахувалася за таксі та забрала телефон.

Свідок ОСОБА_25 дав суду пояснення про те, що він є батьком потерпілого, з обвинуваченим ОСОБА_11 свідок знайомий значний період часу, перебували в дружніх відносинах. Про конфлікти між потерпілим та обвинуваченим свідку нічого не відомо. В день коли сталося побиття потерпілого 15.03.2014 року свідок з дружиною перебували в гостях коли зателефонував таксист і повідомив, що їх син сидить на лавочці поруч з під`їздом і з ним щось не те. Приїхавши додому, свідок виявив, що син був випивший і з саднами на обличчі, хто його побив потерпілий категорично відмовився розповідати, а в подальшому розповів, що його побив ОСОБА_26 . Вдома потерпілому стало погано, у зв`язку з чим батьки викликали швидку допомогу. У лікарні потерпілому зробили операцію.

Свідок ОСОБА_27 дав пояснення про те, що 15.03.2014 року потерпілий був у нього в гостях та розпивали спиртні напої спочатку на дачі, а потім в квартирі. Перебуваючи в квартирі, потерпілому хтось зателефонував і він вийшов. Після цього, потерпілий зателефонував свідкові та попросив вийти, свідок разом із ОСОБА_19 вийшли з квартири, спустилися вниз та свідок бачив як обвинувачений вдарив потерпілого ОСОБА_21 в ніс, від чого останній впав на руки, ніс був розбитий. Після цього, ОСОБА_20 та Окружко відтягли потерпілого на сходи і він попросив викликати таксі. Після цього, свідок відвів потерпілого до себе додому і надав можливість вмитися та викликав таксі, на якому відправив потерпілого додому.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 167 від 30.10.2014 року, у потерпілого ОСОБА_4 виявлено наступні тілесні ушкодження.

У потерпілого виявлено розрив лівої нирки, заочеревинна гематома, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя. Згідно медичної картки стаціонарного хворого № 1163, у ОСОБА_4 мав місце термінальний гідронефроз лівої нирки, тобто структура лівої нирки була значно змінена і прикладення навіть невеликої сили могло привести до її розриву. Між отриманням підекспертним травми та розривом нирки вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок, тому ушкодження хворобливо зміненої нирки підлягає оцінці за ступенем тяжкості як ушкодження здорового органу.

Крім того, у потерпілого виявлено тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у виді закритого перелому акроміального кінця правої ключиці зі зміщенням, гематома м`яких тканин надпліччя.

У потерпілого ОСОБА_4 також виявлено легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у виді гематоми лобної ділянки голови.

Всі зазначені вище тілесні ушкодження могли утворитися внаслідок трьохкратної ударної дії тупих предметів, якими могли бути пальці рук людини, стиснені в кулак, ноги людини у взутті чи інші предмети з подібними характеристиками. Також ці тілесні ушкодження могли утворитися при однократному падінні на площину, як з раніше наданим прискоренням, так і без такого.

Морфологічні ознаки, характер травми, отриманої ОСОБА_4 , дозволяють вважати, що після її отриманні у нього було обмеження рухів правою верхньою кінцівкою, що не могло перешкоджати йому виконувати інші активні дії (самостійно пересуватися, розмовляти тощо) протягом проміжку часу від моменту травмування до часу проведення операції.

Крім того, у потерпілого виявлені дрібні рубці м`яких тканин верхньої губи зліва, лобної ділянки справа, які є наслідком загоєння ран та відносяться до легких тілесних ушкоджень. (а.с. 85-94).

Згідно висновку судово-медичного експерта № 320 від 26.03.2013 року, у потерпілого ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у виді тупої травми лівої поперекової ділянки, розриву лівої нирки, заочеревинної гематоми, перелому акроміального відростка правої ключиці, рубців на верхній губі зліва, на лобі справа у межі росту волосся, синця на передній поверхні грудної клітини в проекції 1-2 ребер по середньо-ключичній лінії з переходом в проекцію правої ключиці, передню поверхню плечового суглобу, верхню третину правого плеча, які утворились від дії тупих твердих предметів, можливо у вказаний термін (15.03.2014 року), про що свідчить характер тілесних ушкоджень та дані медичної документації і за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. ( а.с. 183-184).

Прокурором надано суду протокол слідчого експерименту від 29.04.2014 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_18 з фототаблицями до протоколу. З даного протоколу слідує, що свідок не бачив момент нанесення удару обвинуваченим потерпілому, а може показати як потерпілий лежав на землі після удару. ( а.с. 187-190).

За результатами слідчого експерименту проведено додаткову судово-медичну експертизу № 445 від 30.04.2014 року, згідно висновку якої, показання свідка ОСОБА_18 , дані ним під час слідчого експерименту не суперечать об`єктивним судово-медичним даним, а саме: за характером, давністю утворення, механізмом утворення, локалізацією та кількістю отриманих тілесних ушкоджень. ( а.с. 193).

Зазначені вище протокол слідчого експерименту та висновок експерта суд вважає не належними доказами у розумінні ст. 85 КПК України, оскільки свідок ОСОБА_18 не відтворив механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, так як у момент нанесення удару був обернутий спиною до потерпілого та обвинуваченого.

З наданого прокурором протоколу слідчого експерименту від 29.04.2014 року (а.с. 195-198), проведеного за участю свідка ОСОБА_27 слідує, що даний свідок на фото 3 відтворив яким чином потерпілий ОСОБА_28 впав після удару. При цьому, на фото 3 зображений статист, який спирається на лікоть лівої руки. ( а.с. 198).

За результатами вказаного вище слідчого експерименту проведено додаткову судово-медичну експертизу № 444 від 30.04.2014 року, згідно висновку якої, показання свідка ОСОБА_27 , дані ним під час слідчого експерименту не суперечать об`єктивним судово-медичним даним, а саме: за характером, давністю утворення, механізмом утворення, локалізацією та кількістю отриманих тілесних ушкоджень. ( а.с. 193).

Оцінивши вказані вище докази відповідно до вимог ст. 94 КПК України у взаємозв`язку та співставляючи дані отримані під час слідчого експерименту з висновком судово-медичної експертизи № 320 від 26.03.2013 року, а також з висновком комісійної судово-медичної експертизи № 167 від 30.10.2014 року, суд вважає протокол слідчого експерименту із свідком ОСОБА_27 та висновок експерта № 444 ( а.с. 195-201) не належними доказами у розумінні ст. 85 КПК України.

Так, експертами виявлено у потерпілого ОСОБА_4 закритий перелом акроміального кінця правої ключиці зі зміщенням. З мотивувальної частини висновку комісійної судово-медичної експертизи (а.с. 92) вбачається, що по механізму вказане тілесне ушкодження (перелом ключиці) утворилося від ударної травмуючої дії в надпліччя (праве) непрямого характеру або внаслідок падіння з висоти власного зросту на плече (праве).

Оскільки під час слідчого експерименту ОСОБА_27 відтворив падіння потерпілого на ліву руку, суд вважає недостовірними ті дані, які отримані в результаті такого експерименту та судово-медичної експертизи № 444, проведеної за результатами вказаної слідчої дії.

Дослідивши та проаналізувавши зазначені вище докази в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ст. 128 КК України, оскільки він наніс потерпілому необережне тяжке тілесне ушкодження.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України та в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_5 15.03.2014 року приблизно в 18 год., пребуваючи поблизу зупинки громадського транспорту «Керченська», що по проспекту 50 років Жовтня в м. Кременчуці Полтавської області, діючи з прямим злочинним умислом, спрямованим на завдання тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, кулаком правої руки наніс потерпілому ОСОБА_4 один удар в область нижньої щелепи з лівого боку, що призвело до падіння останнього на правий бік тулуба з послідуючим вдаренням тілом об плоску асфальтовану ділянку майданчика, в результаті чого потерпілий отримав тілесні ушкодження у виді тупої травми лівої поперекової ділянки, розриву лівої нирки, заочеревинної гематоми, перелому акроміального відростка правої ключиці, рубців на верхній губі зліва, на лобі справа у межі росту волосся, синця на передній поверхні грудної клітини в проекції 1-2 ребер по середньо-ключичній лінії з переходом в проекцію правої ключиці, передню поверхню плечового суглобу, верхню третину правого плеча, які по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Суд вважає, що така кваліфікація дій обвинуваченого не знайшла свого підтвердження виходячи з наступного.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 167 від 30.10.2014 року, у потерпілого ОСОБА_4 виявлено розрив лівої нирки, заочеревинна гематома, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя. Згідно медичної картки стаціонарного хворого № 1163, у ОСОБА_4 мав місце термінальний гідронефроз лівої нирки, тобто структура лівої нирки була значно змінена і прикладення навіть невеликої сили могло привести до її розриву.

Стороною обвинувачення не здобуто під час розслідування та не надано суду доказів того, що обвинувачений ОСОБА_5 знав про наявну у потерпілого хворобу - термінальний гідронефроз лівої нирки і міг передбачити настання від одного удару суспільно небезпечних наслідків у виді розриву та послідуючого видалення лівої нирки потерпілого. В обвинувальному акті зазначено, що обвинувачений наніс потерпілому лише один удар в шелепу, а тому, твердження про те, що наносячи цей удар ОСОБА_5 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав суспільно небезпечні наслідки та бажав їх настання не підтверджується будь-якими доказами.

Крім того, з висновку судово-медичної експертизи слідує, що у потерпілого ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у виді закритого перелому акроміального кінця правої ключиці зі зміщенням, гематома м`яких тканин надпліччя та легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у виді гематоми лобної ділянки голови, а також дрібні рубці лобної ділянки справа, які є наслідком загоєння ран та відносяться до легких тілесних ушкоджень. ( а.с. 85-94, 183-184).

В обвинувальному акті не розкрито механізм утворення вказаних вище тілесних ушкоджень середнього та легкого ступенів тяжкості (оскільки описано всього один удар в щелепу та не зазначено детально яким чином і на які частини тіла падав потерпілий), але вміняються в вину ОСОБА_5 всі наявні та виявлені згідно висновку судово-медичного експерта № 320 від 14.04.2014 року тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_4 .

За таких обставин та з урахуванням зазначених вище суперечностей між протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_27 та об`єктивними судово-медичними даними про локалізацію перелому ключиці, суд вважає, що нанесення обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень у виді тупої травми лівої поперекової ділянки, перелому акроміального відростка правої ключиці, рубців на лобі справа у межі росту волосся, синця на передній поверхні грудної клітини в проекції 1-2 ребер по середньо-ключичній лінії з переходом в проекцію правої ключиці, передню поверхню плечового суглобу, верхню третину правого плеча необхідно виключити з обвинувачення.

Зважаючи на викладене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 337 КПК України, суд з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод вважає за необхідне змінити кваліфікацію вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення з ч. 1 ст. 121 КК України на ст. 128 КК України, зважаючи на ті обставини, що злочин, передбачений ст. 128 КК України є менш тяжким і це покращить становище обвинуваченого ОСОБА_5 .
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує всі обставини по справі, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, тяжкість наслідків, що наступили, ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу обвинуваченого, який є раніше не судимим та має на утриманні неповнолітню дитину (а.с. 209). Враховується також вік та стан здоров`я обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_4 ( а.с. 117).

Обставин, які обтяжують покарання суд не знаходить.

В судових дебатах обвинувачений та його захисник висловили прохання про звільнення ОСОБА_5 від покарання на підставі п. в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8.04.2014 року.

Відповідно до п. в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», підлягають звільненню від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу Українита які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років і не позбавлені батьківських прав відносно цих дітей.
В матеріалах справи мається копія свідоцтва про народження ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є донькою обвинуваченого (а.с. 209). Під час встановлення особи обвинуваченого ОСОБА_5 останній повідомив суду, що він не позбавлений батьківських прав, доказів які б спростовували цю інформацію суду не надано.
Судом встановлено, що обвинувачений не відноситься до категорії тих осіб до яких, згідно ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» або ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», амністія не застосовується.
За таких обставин, обвинувачений ОСОБА_5 може бути звільнений від покарання на підставі п. в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8.04.2014 року.

Цивільний позов прокурора необхідно задовольнити, оскільки він визнається обвинуваченим та підтверджується наявними в справі доказами ( а.с. 173).

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:
Визнати винним ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ст. 128 КК України та призначити покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі п. в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8.04.2014 року звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання.

Цивільний позов прокурора задовольнити повністю, стягнувши з ОСОБА_5 на користь держави в особі фінансового управління Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області в місцевий бюджет Кременчуцького району кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину у сумі 1447 грн. 38 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: