В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2013 року
місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд
Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Зарева Н.І.,

секретаря судового засідання - Роман
Д.М.,

з участю:

прокурора - Грамотник В.В.,

захисника - ОСОБА_1,

перекладача - ОСОБА_2,

підсудного - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Ужгороді в залі суду
кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, турка, громадянина
Турецької Республіки, тимчасово не
працюючого, уродженця м. Газіантеп
(Туреччина), проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1, раніше судимого, а саме
ухвалою Апеляційного суду
Закарпатської області від 08.09.2009 року
засудженого до чотирьох років
позбавлення волі за вчинення злочинів,
передбачених ч.3 ст.358 та ч.2 ст.332 КК
України,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3
ст. 332 та ч. 4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Громадянин Турції ОСОБА_3, будучи
засудженим 08.09.2009 року Апеляційним
судом Закарпатської області за
вчинення злочинів, передбачених ч.3
ст.358, ч.2 ст.332 КК України, після відбуття
покарання та подальшої депортації з
України, на шлях виправлення не став та,
скориставшись набутим у минулому
злочинним досвідом, повторно, за
попередньою змовою групою осіб, з
корисливих мотивів у період з 30.05.2012 по
03.06.2012 рік організував незаконне
переправлення громадян Турецької
Республіки ОСОБА_4, ОСОБА_5, та громадян
Сирійської Арабської Республіки
ОСОБА_6 і ОСОБА_7 через державний кордон
України при наступних обставинах:

ОСОБА_3, перебуваючи по місцю
постійного проживання на території
Турецької Республіки, в середині
травня 2012 року вступив у злочинну змову
з невстановленою слідством особою на
ім'я «ОСОБА_8» щодо організації
незаконного переправлення ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до країн
Західної Європи транзитом через
територію України.

Згідно досягнутої злочинної змови, в
обов'язок ОСОБА_3 входило супроводження
ОСОБА_4 з Турецької Республіки на
територію України, організація
зустрічі з ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та
подальший супровід їх в прикордонно-
контрольований район, тимчасове
забезпечення житлом, а також
безпосереднє незаконне переправлення
даної групи через державний кордон
України до Словацької Республіки.

У свою чергу, ОСОБА_3, знаючи про свою
заборону в'їзду на територію України та
маючи на меті в незаконний спосіб знову
потрапити в Україну, для конспірації
своїх дій на території Турецької
Республіки замовив для себе у
невстановленої слідством особи на ім'я
«ОСОБА_9» підроблений документ -
паспорт громадянина Турецької
Республіки, для чого надав останньому
власну фотокартку, та в подальшому
отримав у своє розпорядження паспорт
громадянина Турецької Республіки
серії НОМЕР_1, виданий на ім'я ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_2.

На виконання злочинного наміру, 30.05.2012
року ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4
авіарейсом сполучення «Стамбул-Одеса»
прибув на територію України, де при
проходженні паспортного контролю в
пункті пропуску «Одеса-Аеропорт»
використав даний підроблений паспорт з
наявною у ньому власною фотокарткою,
пред'явивши його на вищевказаний
контроль. Наступного дня, ОСОБА_3
спільно з ОСОБА_4 залізничним
сполученням «Одеса-Львів»
прослідували в напрямку міста Львів.

ОСОБА_3, реалізовуючи злочинний умисел,
01.06.2012 року за попередньою домовленістю
зустрів у місті Львові громадянина
Турецької Республіки ОСОБА_5 та
громадян Сирії ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які
очікували на його прибуття з метою
незаконно переправлення їх до країн
Західної Європи. Дійшовши кінцевої
згоди, ОСОБА_3 погодився за грошову
винагороду нелегально переправити
через українсько-словацький кордон
вказаних іноземців, пообіцявши впритул
провести їх до українсько-словацького
кордону та показати найкоротший і
зручний маршрут руху в напрямку
словацької території. Одночасно,
ОСОБА_3 проінструктував ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 як їм необхідно
поводитись при слідуванні територією
України та під час руху по території
Словацької Республіки.

Надалі ОСОБА_3, скориставшись вдруге
підробленим паспортом на ім'я ОСОБА_10,
01.06.2012 року винайняв на одну добу
двомісний номер в готелі «Жокей» у
місті Львові, куди того ж вечора таємно
поселив супроводжуваних іноземних
громадян.

Використовуючи набутий злочинний
досвід на каналі нелегальної міграції,
маючи на меті дістатись із
супроводжуваною групою
прикордонно-контрольованого району,
вранці 02.06.2012 року ОСОБА_3 придбав на
автовокзалі у місті Львові п'ять
квитків на автобус сполученням
«Львів-Мукачево», після чого разом з
нелегальними мігрантами прибув у місто
Мукачево. ОСОБА_3, використовуючи
навички конспірації, наказав ОСОБА_5,
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишатись на вокзалі
та очікувати на його вказівки, а сам
спільно з ОСОБА_4 автобусним
сполученням виїхав у місто Ужгород для
підшукування тимчасового житла для
даної групи.

З метою досягнення бажаного злочинного
результату, по прибутті в місто
Ужгород, ОСОБА_3 винайняв на одну добу
житлове приміщення по АДРЕСА_2, та, по
прибутті з Мукачева вказаних
нелегальних мігрантів, розмістив їх у
помешканні, очікуючи на сприятливий
момент для незаконного переправлення
на територію Словацької Республіки.

ОСОБА_3, дотримуючись елементів
конспірації та використовуючи нічний
час доби, близько 23 години 02.06.2012 року
найняв на площі Корятовича приватне
таксі, домовився з водієм даного
транспортного засобу про доставку його
та спільно з ним ще 4-х осіб в напрямку
пункту пропуску «Малі Селменці», не
повідомляючи останньому про свою мету.
У свою чергу, водій таксі ОСОБА_11, не
будучи обізнаним із злочинними
намірами ОСОБА_3, погодився виконати
дане замовлення за суму в розмірі 150
гривень.

Переслідуючи корисливу мету щодо
незаконного переправлення ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 через
державний кордон України, близько 23
год. 30 хв. того ж дня ОСОБА_3 наказав
іноземцям збирати свої речі та
слідувати за ним. Вийшовши з квартири,
провівши групу до таксі та здійснивши
посадку на площі Корятовича у приватне
таксі - легковий автомобіль марки «Деу
Ланос», р.з. НОМЕР_2, під керуванням гр.
України ОСОБА_11, ОСОБА_3 разом із
супроводжуваними ним іноземцями
виїхав в напрямку кордону.

Одночасно ОСОБА_3, знаючи порядок
перетинання державного кордону
України та усвідомлюючи протиправний
характер своїх дій, орієнтуючись на
прикордонній місцевості, знаючи з
набутого в минулому злочинного досвіду
про місце проходження лінії державного
кордону України та маючи на меті поза
пунктом пропуску незаконно
переправити на територію Словацької
Республіки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7, супроводжував вищевказаних
осіб, повідомляючи ОСОБА_11 правильний
напрямок руху на автомобілі в бік
українсько-словацького кордону.

Проте, реалізувати свій злочинний
намір ОСОБА_3 до кінця не зміг, оскільки,
супроводжуючи дану групу 02.06.2012 року
біля 23 год. 40 хв. на перехресті доріг
населених пунктів Тарнівці - Концово,
на відстані 1500 метрів до кордону
України зі Словацькою Республікою
(напрямок 323 прикордонного знаку),
згаданий транспортний засіб було
зупинено для перевірки документів
прикордонним нарядом «Прикордонний
патруль» (Контрольний пост) від ВПС
«Паладь Комарівці». При цьому, в ході
даної перевірки ОСОБА_3 втретє
використав підроблений паспорт
повідомивши, що його ім'я ОСОБА_10. Однак,
по прибутті 03.06.2012 року о 01 год. 10 хв. на
місце зупинки автомобіля
оперативно-адміністративної групи від
ВПС «Паладь-Комарівці», останній
зізнався, що його ім'я ОСОБА_3, після
чого його та супроводжуваних ним
іноземців було затримано
військовослужбовцями Чопського
прикордонного загону.

Зазначеними діями ОСОБА_3 організував
незаконне переправлення через
державний кордон України, вчинене щодо
кількох осіб, повторно, за попередньою
змовою групою осіб, з корисливих
мотивів, тобто вчинив злочин,
передбачений ч.3 ст.332 КК України.

Одночасно ОСОБА_3, використовуючи на
території України підроблений паспорт
громадянина Турецької Республіки
серії НОМЕР_1, виданий на ім'я ОСОБА_10,
зокрема, при проходженні 30.05.2012 року
паспортного контролю в пункті пропуску
«Одеса Аеропорт», 01.06.2012 року під час
замовлення номера в готелі «Жокей» у
місті Львові, а також 02.06.2012 року під час
перевірки документів прикордонним
нарядом «Прикордонний патруль»
(Контрольний пост) на території
Ужгородського району, вчинив
використання завідомо підробленого
документа, тобто злочин, передбачений
ч.4 ст.358 КК України.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_3
свою вину та фактичні обставини справи
визнав частково, а саме, в частині
використання завідомо підробленого
паспорта на ім'я ОСОБА_10. Стосовно
організації незаконного переправлення
через державний кордон України,
вчиненого щодо кількох осіб, повторно,
за попередньою змовою групою осіб, з
корисливих мотивів, свою вину та
причетність заперечив.

При цьому Крапі ОСОБА_3 показав, що
прибув на територію України 30 травня 2012
року авіарейсом сполученням «Стамбул -
Одеса» разом зі своїм співвітчизником
на ім'я ОСОБА_4. Для в'їзду на територію
України він скористався наперед
виготовленим на території Турецької
Республіки підробленим паспортом на
ім'я ОСОБА_10, оскільки у його паспорті
стояла депортація, й інакше його б не
впустили. В Одесі мав на меті
виготовити візу для виїзду до Молдови,
оскільки в Україні таку відкривають на
шість місяців, а не на один місяць, як це
роблять у Туреччині. Після отримання
візи поїхав разом з ОСОБА_4 до міста
Львів, щоб передати там сумку, яку
привіз із собою з Туреччини для ОСОБА_6.
Прилетівши в Одесу він одразу
подзвонив останньому, щоб той забрав
сумку, однак, ОСОБА_6 попросив привезти
її до Львова. Зазначив, що грошей за
перевезення сумки він не отримував.

Приїхавши до міста Львів 01 червня 2012
року разом з ОСОБА_4, він зустрівся там з
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та ОСОБА_7. ОСОБА_4 у м.
Львів повідомив йому, що вони мають на
меті потрапити в Словаччину, та
запропонував йому поїхати разом з ними
та супроводжувати їх. ОСОБА_3 прийняв
пропозицію, маючи намір після цього
повернутися, щоб далі вже вирушити до
Молдови у справах швейного бізнесу,
яким він займається.

Наступного дня вони всі разом вирушили
до міста Мукачево, а потім до міста
Ужгород, звідки вечері, вийнявши таксі,
всі разом вирушили в бік державного
кордону. По дорозі їх зупинили
прикордонники для проведення
паспортного контролю, в ході якого він
повторно пред'явив підроблений паспорт
на ім'я ОСОБА_10. У ході перевірки
прикордонниками було встановлено, що
насправді він є ОСОБА_3. Його разом із
супроводжуваними ним ОСОБА_4, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 було відконвойовано для
з'ясування обставин.

При цьому ОСОБА_3 повністю заперечив
свою причетність до організації
незаконного переправлення
супроводжуваних ним осіб за кордон та
отримання за це будь-якої винагороди.

Не дивлячись на часткове заперечення
ОСОБА_3 своєї вини та фактичних
обставин пред'явленого обвинувачення,
його вина в інкримінованих йому
злочинах повністю підтверджується
сукупністю зібраних та досліджених у
ході судового розгляду справи доказів,
зокрема показами свідків.

- Так, свідок ОСОБА_12, допитаний у
судовому засіданні, показав, що працює
старшим техніком відділення логістики
відділу прикордонної служби «Паладь
Комарівці». 02.06.2012 року під час несення
служби у прикордонному наряді
«Прикордонний патруль» (Контрольний
пост) на напрямку 323 прикордонного
знаку в 1500 метрах до державного кордону
України зі Словацькою Республікою на
перехресті доріг Тарновці - Концово
зупинив для перевірки документів
автомобіль марки «Деу Ланос», р.з.
НОМЕР_2, під керуванням громадянина
України ОСОБА_11 У ході даної перевірки
було встановлено, що в салоні авто
окрім водія перебувають також троє
громадян Турецької Республіки та двоє
громадян Сирійської Арабської
Республіки. Свідок ОСОБА_12 показав, що
під час перевірки один із вказаних
іноземців, що сидів на передньому
сидінні біля водія (який тільки один з
пасажирів розмовляв російською мовою)
надав для перевірки чотири документи.
Одночасно, останній надав документ, що
посвідчував його особу - паспорт для
виїзду за кордон громадянина Турецької
Республіки, виданий на ім'я ОСОБА_10.

Зі слів свідка, в ході перевірки
вказаний іноземець запропонував йому
суму у розмірі 200 Євро, щоб він
відпустив вищевказаний транспортний
засіб. У подальшому свідок доповів про
даний факт відповідальному черговому,
який у свою чергу проінформував
відповідний оперативний підрозділ ВПС.

Надалі, по прибутті у згадане місце
оперативно-адміністративної групи від
ВПС «Паладь Комарівці», під час
поглибленої перевірки останні
з'ясували, що іноземці в таксі мали на
меті незаконно потрапити поза межами
пункту пропуску на територію
Словацької Республіки, а допомогу у
здійсненні цього їм надав
супроводжуючий дану групу ОСОБА_3, який
в минулому неодноразово вже потрапляв
у поле зору працівників Державної
прикордонної служби України на каналі
нелегального переправлення осіб до
країн Західної Європи.

- Допитаний у судовому засіданні
свідок ОСОБА_13, який працює дільничним
інспектором 2-ї категорії ВПС «Паладь
Комарівці», який разом із ОСОБА_12
перебував у прикордонному наряді
«Прикордонний патруль» (Контрольний
пост), дав аналогічні показання

- Допитаний у судовому засіданні
свідок ОСОБА_14, оперуповноважений ВПС
«Паладь Комарівці», показав, що після
доповіді прикордонного наряду про
зупинку на перехресті доріг Тарновці -
Концово легкового автомобіля із
п'ятьма іноземцями в салоні та по
прибутті 02.06.2012 року
адміністративно-оперативної групи у
вказане місце було встановлено, що
особа, яка назвала себе громадянином
Турецької Республіки на ім'я ОСОБА_10, не
є насправді тією, за яку себе видає.
Одразу по прибутті даної групи, в
останньому він чітко впізнав
громадянина Турецької Республіки на
ім'я ОСОБА_3, який у 2006 році вже ним
затримувався, відбував покарання за
вчинення незаконного переправлення
осіб через державний кордон України, та
який на початку 2012 року також потрапляв
у їх поле зору. Так, свідок ОСОБА_14
повідомив, що у лютому 2012 року ОСОБА_3
було депортовано із Словаччини в
Україну за вчинення незаконного
перетину кордону в складі групи осіб.
Як далі вказав ОСОБА_14, після
повернення ОСОБА_3 в Україну він
особисто відбирав у того пояснення і
запам'ятав його. По прибутті 02.06.2012 року
групи на місце зупинки підсудного та
супроводжуваних ним осіб свідок одразу
впізнав ОСОБА_3. Проте, з метою
унеможливлення ідентифікації його
прикордонниками, ОСОБА_3 настоював
певний час на тому, що він є ОСОБА_10, і що
не володіє російською мовою. У
подальшому ж останній сам зізнався, що
дійсно його ім'я ОСОБА_3, і що в Україну
він прибув по підробленому
закордонному паспорту.

У подальшому, під час з'ясування всіх
обставин було встановлено, що ОСОБА_3,
використовуючи набутий у минулому
злочинний досвід на каналі незаконного
переправлення осіб, з метою власного
збагачення мав на меті скористатись
вказаними навичками та незаконно
переправити супроводжуваних ним осіб
через кордон України на територію
Словацької Республіки.

- Свідок ОСОБА_11, допитаний у
судовому засіданні, показав, що працює
водієм приватного таксі. Керуючи на
підставі генерального доручення
легковим автомобілем марки «Деу
Ланос», р.з. НОМЕР_2, та заробляючи
приватними перевезеннями пасажирів,
близько 23 години 02.06.2012 року в районі
площі Корятовича у місті Ужгород до
нього підійшла раніше незнайома особа
із смуглим кольором шкіри, яка на
російській мові з іноземним акцентом
просила підвезти його та трьох спільно
з ним осіб в напрямку пункту пропуску
«Малі Селменці». При цьому останній
зауважив, що його потрібно буде потім
доставити також від пункту пропуску у
місто Ужгород. Погодившись за суму у
розмір 120 гривень виконати дане
замовлення, через незначний проміжок
часу в обумовленому місці (напроти
супермаркету «Вопак» в районі площі
Корятовича) до його авто підійшла група
із п'яти осіб (всі іноземці) серед яких
знаходився й чоловік, з яким він
домовлявся про дане перевезення.

Зі слів свідка, бачачи більшу кількість
пасажирів, він відмовився виконати
дане замовлення оскільки, під час
домовленості мова йшла не про п'ятьох, а
про чотирьох осіб. У свою чергу
іноземець пообіцяв доплатити ще 30
гривень, після чого свідок все ж таки
погодився відвезти дану групу в
напрямку пункту пропуску «Малі
Селменці». Згідно показань свідка
ОСОБА_11, виїхавши з міста Ужгород та
рухаючись за вказаним маршрутом,
іноземець (який домовлявся) сидів на
передньому пасажирському сидінні та
періодично повідомляв йому правильний
напрямок руху, що свідчило про те, що
останній добре орієнтується на
вказаній місцевості. У подальшому,
рухаючись із увімкненим маячком у
згаданому напрямку, на перехресті
доріг Тарновці - Концово його
автомобіль було зупинено для перевірки
документів прикордонним нарядом. Під
час перевірки документів та згодом по
прибутті у вказане місце оперативних
співробітників Державної прикордонної
служби України було встановлено, що
іноземець, який з ним домовлялась про
перевезення, є громадянином Турецької
Республіки на ім'я ОСОБА_3, який мав на
меті незаконно переправити
супроводжувану ним групу на територію
Словацької Республіки. Одночасно
свідок зауважив, що не був обізнаний із
намірами ОСОБА_3 здійснити даний злочин
і не сприяв останньому у здійсненні
цього протиправного діяння.

- Допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_15 показала, що будучи
зареєстрованою як суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа, займається підприємницькою
діяльності та надає послуги з оренди
нерухомого майна. Так, біля 14 год. 00 хв.
02.06.2012 року в телефонному режимі до неї
звернулась раніше незнайома особа
жіночої статі (зі слів свідка ймовірно
диспетчер служби таксі), яка
поцікавилась про наявність вільного
житла для тимчасового поселення осіб.
Отримавши стверджувальну відповідь,
вони домовились між собою, що клієнт,
який має на меті поселитись, під'їде у
обумовлений час за адресою: АДРЕСА_2.
Згодом на вказану адресу прибуло двоє
раніше незнайомих їй осіб чоловічої
статі, які по вигляду були не
європейської зовнішності. Один з
вищевказаних осіб на російській мові
(із сильним акцентом) поцікавився про
можливість оренди квартири на одну
добу. Отримавши стверджувальну
відповідь останній попросив дозволу
оглянути квартиру. Як далі вказала
свідок, після цього вона попросила
вказаних двох іноземців показати їй
закордонні паспорти із наявною в них
візою на перебування в Україні. Останні
виконали дане прохання. В свою чергу,
чоловік який безпосередньо з нею
домовлявся, назвався громадянином
Турецької Республіки на ім'я ОСОБА_10.
Уклавши відповідний договір
подобової оренди житла від 02.06.2012 року
останній повідомив, що йде поміняти
валюту. Через деякий ОСОБА_10 прибув до
помешкання разом із трьома іноземцями
(двома чоловіками та однією жінкою).
Останній попросив їх також розмістити
у квартиру.

Згідно показань свідка, за суму у
розмірі 370 гривень вона погодилась
здати на одну добу житло особі на ім'я
ОСОБА_10 та 4-м спільно з нею іноземним
громадянам. У той же час ОСОБА_15
зауважила, що їй не було відомо, що
ОСОБА_10 насправді є громадянином
Туреччини - ОСОБА_3, і що вона не була
обізнана у тому, що останній має на меті
незаконно переправити поселених до
квартири іноземців через кордон
України на територію Словаччини.

- Із показань свідка ОСОБА_16,
інспектора прикордонної служби першої
категорії ВПС «Одеса - Аеропорт»,
вбачається, що виконуючи наказ на
охорону Державного кордону України з 09
год. 30.05. по 09 год. 31.05.2012 року в
міжнародному аеропорту «Одеса», він
здійснював паспортний контроль
громадянина Турецької Республіки на
ім'я ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що
свідчить відбиток закріпленого за
свідком дато-штампу № 007 у
пред'явленому вищевказаним іноземцем
до контролю паспорта для виїзду за
кордон серії НОМЕР_1. З огляду на
перевірку за час чергування великої
кількості іноземців, вїжджаючих в
Україну з Турецької Республіки,
повідомити про обставини здійснення
вищевказаного паспортного контролю з
фізичних причин свідок не зміг
пояснивши при цьому, що у нього не
викликало жодних сумнівів у дійсності
пред'явленого особою на ім'я ОСОБА_10
закордонного паспорту документу
оскільки, близько 40 відсотків громадян
даної країни користуються
закордонними паспортами старого
зразка. Ознаки переклейки в документі
були відсутні, і ніщо не вказувало на
те, що пред'явник даного документу
насправді є іншою особою.

Зі слів свідка, йому не було відомо про
те, що особа на ім'я ОСОБА_10 насправді є
громадянином Туреччини ОСОБА_3, який
займається незаконним переправлення
осіб через український кордон до країн
Західної Європи.

Вина ОСОБА_3 та фактичні обставини
пред'явленого йому обвинувачення, крім
показів свідків, безпосередньо
допитаних у судовому засіданні,
підтверджуються та повністю
узгоджуються з показами свідків,
оголошеними в порядку статті 306 КПК
України 1960 року, а саме:

- Так, з показань свідка, ОСОБА_4,
громадянина Турецької Республіки,
вбачається що, маючи на меті нелегально
потрапити транзитом через територію
України в Словацьку Республіку, під час
перебування на території Туреччини він
домовився з особою на ім'я ОСОБА_3 про
те, що за винагороду той допоможе йому
здійснити даний намір, оскільки, зі
слів останнього йому стало відомо, що в
минулому ОСОБА_3 вже неодноразово бував
в Україні, може розмовляти російською
та добре орієнтується на прикордонній
місцевості.

На виконання цього, 30.05.2012 року разом із
ОСОБА_3 авіарейсом «Стамбул- Одеса»
вони прибули у місто Одеса, звідки
наступного ж дня виїхали у місто Львів.
Зі слів свідка, у вказаному місті вони
зустрілись ще із трьома бажаючими
виїхати до країн Західної Європи
(громадянином Туреччини на ім'я ОСОБА_5
та двома вихідцями із Сирії). У
подальшому, перебуваючи у місті Львові,
всі п'ятеро заночували в номері готелю,
що винайняв для них ОСОБА_3, а 02.06.2012 року
рейсовим автобусом прибули у місто
Мукачево.

Як далі вказує свідок, за вказівкою
ОСОБА_3 двоє громадян Сирії та ОСОБА_5
залишись очікувати у місті Мукачеві, а
він разом з ОСОБА_3 на рейсовому
автобусі виїхали у місто Ужгород. Там
ОСОБА_3 винайняв на одну добу житло,
зателефонував очікуючим членам групи в
місті Мукачеві, наказавши їхати їм
також в Ужгород. По прибутті останніх у
вказане місто ОСОБА_3 доставив їх у
найняте житло, розмістив та наказав
знаходитись там очікуючи від нього
подальших вказівок.

Також ОСОБА_4 показав, що близько 23
години того ж дня ОСОБА_3 попередив
членів групи, що в його супроводі вони
будуть вирушати в напрямку
українсько-словацького кордону, що він
впритул проведе їх до кордону та покаже
найбільш короткий і зручний маршрут
руху в напрямку словацької території,
куди вони попадуть оминаючи пункт
пропуску. З настанням темноти, діючи за
вказівками ОСОБА_3, вони взяли свої речі
та прослідували на вулицю. Там вони
здійснили посадку у найняте останнім
таксі, після чого виїхали в напрямку
кордону.

У той же час, прямуючи в незнайомому
свідку напрямку, авто, в якому вони
слідували, було зупинено для перевірки
документів прикордонним нарядом. Зі
слів свідка, ОСОБА_3 намагався про щось
пояснити прикордонникам, показуючи
останнім закордонний паспорт, по якому
він прибув в Україну. Однак, у
подальшому всіх їх було затримано за
спробу незаконного перетинання
державного кордну України.

- з показань свідка ОСОБА_5, громадянина
Турецької Республіки, оголошених у
судовому засіданні, вбачається, що
прибувши 04.05.2012 року в офіційному
порядку на територію України, від своїх
земляків він дізнався про те, що
незабаром в Україну приїде громадянин
Туреччини на ім'я ОСОБА_3, який зможе
допомогти йому незаконно виїхати з
України до країн Західної Європи. Зі
слів свідка, він вирішив скористатись
допомогою ОСОБА_3 та очікував на його
прибуття близько 10-ти днів.

У подальшому, 01.06.2012 року у місті Львові
попередньо домовившись він зустрівся з
ОСОБА_3, який пообіцяв за винагороду
допомогти свідку нелегально потрапити
з України до Словаччини. Зі слів свідка
ОСОБА_5, після цього він, інший його
співвітчизник на ім'я ОСОБА_4 та двоє
громадян Сирії (яким ОСОБА_3 пообіцяв
аналогічну допомогу) заночували у
найнятому номері в одному з готелів
міста Львова, та вже наступного дня у
супроводі ОСОБА_3 прибули на території
Закарпатської області. ОСОБА_5 показав,
що діючи за вказівками ОСОБА_3 у
вказаному прикордонному районі, після
телефонного дзвінка він та інші двоє
громадян Сирії (чоловік та дружина)
прибули з міста Мукачева у місто
Ужгород, де на автовокзалі їх зустрів
ОСОБА_3 із ОСОБА_4, та в подальшому
відвіз всіх членів групи в орендоване
ним приватне помешкання. Після цього,
02.06.2012 року з настанням темної пори доби
вони, виконуючи вказівки ОСОБА_3,
прослідували до найнятого останнім
таксі, здійснили посадку в автомобіль
та виїхали в незнайомому напрямку до
українсько-словацького кордону. Однак,
реалізувати обіцяну їм ОСОБА_3 допомогу
не вдалось, оскільки, під час руху
транспортний засіб було зупинено
прикордонним нарядом та після
проведення перевірочних заходів їх
всіх було затримано за намір незаконно
перетнути український кордон зі
Словаччиною.

- Свідок ОСОБА_6, громадянин Сирійської
Арабської Республіки, допитаний під
час досудового розслідування, покази
якого відповідно до ст. 306 КПК України
1960 року були оголошені в судовому
засіданні, показав, що після невдалого
наміру у 2011 року спільно із дружиною
ОСОБА_7 незаконно потрапити з України
до країн Західної Європи, вони
перебували у таборі для нелегальних
мігрантів «Журавичі». Звільнившись із
табору, вони виїхали в місто Львів, де
звернулись у міграційну службу з
проханням надати їм статус біженців.
Отримавши довідки, які давали право
легально перебувати в Україні, маючи
намір спробувати знову нелегально
потрапити до країн Західної Європи з
метою покращення умов життя, від
знайомих з Туреччини (які й першого
разу надавали аналогічну допомогу) він
дізнався про те, що скоро в телефонному
режимі з ним зв'яжеться чоловік, який
організує незаконне їх переправлення
через український кордон.

Після цього, 01.06.2012 року йому
зателефонувала раніше незнайома особа
на ім'я ОСОБА_3, який спілкувався з ним
на турецькій мові та який повідомив, що
є тією самою людиною, яка допоможе йому
та дружині нелегально виїхати з
України в Європу. У подальшому, того ж
дня близько 19 години в районі
залізничного вокзалу міста Львова
свідок зустрів особу на ім'я ОСОБА_3,
який у ході зустрічі пообіцяв за
винагороду у розмірі 4000 доларів США (з
двох осіб) допомогти в незаконному
переправленні до країн Західної
Європи. Погодившись на дану пропозицію
між ними було домовлено, що обумовлені
кошти ОСОБА_3 отримає тільки після
успішного їх переправлення до Європи.
Останній на це погодився.

Далі, у місті Львові останній сформував
групу із чотирьох осіб, до якої входили
він, його дружина, а також раніше
незнайомі йому двоє громадян
Туреччини. Останні також мали на меті
нелегально виїхати з України та
звернулись про цю допомогу до ОСОБА_3.
Зі слів свідка, в подальшому ОСОБА_3
давав чіткі вказівки щодо організації
їх нелегального переправлення,
забезпечував їх тимчасовим житлом у
містах Львові та Ужгороді,
інструктував як необхідно себе вести,
доставив на територію Закарпатської
області, та безпосередньо
супроводжував в ніч з 02 на 03.06.2012 року
групу з міста Ужгорода в напрямку
українсько-словацького кордону. ОСОБА_6
також зауважив, що ОСОБА_3 говорив, що
після перетину кордону на територію
Словацької Республіки, у випадку
затримання їх там поліцією даної
країни, їм необхідно буде подати заяву
про надання статусу біженця.

У той же час, здійснити ОСОБА_3 до кінця
обіцяне не вдалося, оскільки, при
супроводженні ним групи на найнятому
таксі в бік українсько-словацького
кордону, під час перевірки документів
вони всі були затримані прикордонним
нарядом.

- громадянка Сирійської Арабської
Республіки Мохамед ОСОБА_7, на
досудовому слідстві дала аналогічні
покази, які відповідно до ст. 306 КПК
України 1960 року були оголошені в
судовому засіданні.

- З показань свідка ОСОБА_17,
досліджених у порядку статті 306 КПК
України, вбачається, що вона працює
адміністратором готелю «Жокей» в місті
Львів, і чергувала з 09 години 01.06.2012 року
по 09 годину 02.06.2012 року. Близько 10 години
01.06.2012 року з питанням про наявність
вільних місць у готелі до неї звернувся
громадянин Турецької Республіки на
ім'я ОСОБА_10. Отримавши відповідь про
те, що в готелі в наявності є двомісний
номер «люкс» за ціною у 350 гривень та
дізнавшись умови проживання у
вказаному номері, останній повідомив,
що хоче поселитись на одну добу. Після
заповнення відповідної заявки, ОСОБА_10
отримав від неї ключі від кімнати № 12,
після чого проживав там до наступного
ранку. Зі слів свідка вона пригадує, що
під час проживання у номері ОСОБА_10, до
готелю заходило декілька іноземців (в
тому числі одна жінка). У той же час, як
вказує ОСОБА_17, їй не було відомо, що
особа на ім'я ОСОБА_10 насправді є
громадянином Туреччини ОСОБА_3, який
має на меті нелегально переправити
осіб з України до Словаччини.

- Із показань свідка ОСОБА_18, другого
секретаря представництва МЗС України в
м. Одеса», оголошених в судовому
засіданні відповідно до статті 306 КПК
України, вбачається, що виконуючи
обов'язки в міжнародному аеропорту
«Одеса», 30.05.2012 року до неї звернувся
громадянин Турецької Республіки на
ім'я ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, з метою
відкриття у пред'явленому ним паспорті
для виїзду за кордон серії НОМЕР_1
одноразової візи. Як підставу для
отриманні візи, останній надав їй
придбаний на території Турецької
Республіки туристичний ваучер. У
подальшому, після заповнення візової
анкети у вищезгаданому закордонному
паспорті свідком було відкрито
одноразову візу строком на 15 діб серії
У00149213. Мета поїздки у візі була вказана
під кодом « 02» - тобто туризм.

Зі слів свідка, сумнівів щодо дійсності
пред'явленого Айдіном Хасаном
документу у неї не виникло, оскільки по
прибутті на територію України осіб з
Турецької Республіки багато її
громадян користується закордонними
паспортами старого зразка. Свідок
також зауважила, що їй не було відомо
про те, що особа на ім'я ОСОБА_10
насправді є громадянином Туреччини
ОСОБА_3, який займається незаконним
переправлення осіб через український
кордон до країн Західної Європи.

Крім показань свідків вина ОСОБА_3
доводиться також речовими доказами,
оглянутими та дослідженими в ході
розгляду справи, а саме:

- підробленим паспортом для виїзду за
кордон громадянина Турецької
Республіки серії НОМЕР_1, виданого на
ім'я ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, який ОСОБА_3
використовував при вчиненні даного
злочину, а саме: при проходженні 30.05.2012
року паспортного контролю в пункті
пропуску «Одеса Аеропорт», 01.06.2012 р. під
час замовлення номера в готелі «Жокей»
у м. Львів, а також 02.06.2012 р. під час
перевірки документів прикордонним
нарядом «Прикордонний патруль»
(Контрольний пост) на території
Ужгородського району (том № 1, а.с. 91);

- мобільним телефоном марки NОКІА
«ХргеssМusіс» моделі 5130с-2 з чіп-карткою
турецького мобільного оператора
«Тurksel», який під час затримання було
вилучено у ОСОБА_3, та який останній
використовував для мобільного зв'язку
на території України із членами
супроводжуваної ним групи при вчиненні
в період з 30 травня по 03 червня 2012 року
незаконного переправлення через
державний кордон України ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7;

- мобільними телефонами марки: «LG»
модель 0168 з карткою мобільного
оператора «Life», номер НОМЕР_3,
вилученого при затриманні у
громадянина Турецької Республіки
ОСОБА_4; «NОКІА» моделі Х2 без чіп-картки,
вилученого при затриманні у
громадянина Турецької Республіки
ОСОБА_5; «NОКІА» моделі Е-66-1 та «NОКІА»
моделі 1280 без чіп-картки, вилучених при
затриманні у громадянина Сирійської
Арабської Республіки ОСОБА_6, які
використовувались вищевказаними
іноземцями для мобільного зв'язку із
ОСОБА_3 при організації їх незаконного
переправлення через державний кордон
України.

Крім вищезазначених доказів, вина
підсудного ОСОБА_3 у вчиненні злочину,
передбаченого частиною 3 статті 332 КК
України, доводиться дослідженими у
ході судового розгляду письмовими
матеріалами кримінальної справи, а
саме:

- поясненнями ОСОБА_3 від 03.06.2012 року, в
яких останній зізнається у вчиненні з
корисливих мотивів незаконного
переправлення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 через державний кордон України,
а також у використанні підробленого
закордонного паспорту, виданого на ім'я
ОСОБА_10, (том № 1, а.с. 34-36);

- протоколами про адміністративне
затримання 03.06.2012 року громадян
Турецької Республіки: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, а також громадян Сирійської
Арабської Республіки ОСОБА_6 та ОСОБА_7
(том № 1, а.с. 68, 70, 72, 74, 77);

- копіями документів (на словацькій
мові), вилучених із сумки-рюкзака
ОСОБА_3. Переклад на українську мову
вказаних документів вказує на те, що на
початку 2012 року ОСОБА_3 вже
затримувався прикордонною поліцією
Словацької Республіки за незаконне
перетинання кордону у складі групи
осіб, та в подальшому був депортований
в Україну. Характер вказаних
документів свідчить про те, що ОСОБА_3
при плануванні та здійсненні в період
травень - червень 2012 року незаконного
переправлення до Словаччини 4-х
іноземних громадян було відоме місце
проходження лінії
українсько-словацького кордону (том №
1, а.с. 92-112);

- матеріалами фото документування
події, а саме виявлення і затримання
03.06.2012 року о 01 год. 10 хв. прикордонним
нарядом «Прикордонний патруль»
(Контрольний пост) на напрямку 323
прикордонного знаку в 1500 метрах до
державного кордону України зі
Словацькою Республікою на перехресті
доріг Тарновці - Концово автомобіля
марки «Деу Ланос», р.з. НОМЕР_2, у якому
ОСОБА_3 супроводжував 4-х іноземних
громадян в напрямку
українсько-словацького кордону (том №
3, а.с. 1-3);

- власноручно написаною ОСОБА_3 на
турецькій мові (з перекладом на
українську) заявою слідчому, у якій
останній зізнається у організації ним
незаконного переправлення через
державний кордон України на територію
Словацької Республіки ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6, ОСОБА_7, використанні
підробленого документа, та в якій щиро
кається у вчинених злочинах та просить
врахувати його зізнання під час
розгляду справи в суді (том № 2, а.с. 99);

- документом, що посвідчує особу
обвинуваченого - паспортом для виїзду
за кордон серії НОМЕР_4, виданого на ім'я
громадянина Турецької Республіки
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (том № 2 а.с. 20);

- висновком судово-технічної
експертизи № 216 від 17.07.2012 року про те,
що використовуваний ОСОБА_3 паспорт для
виїзду за кордон громадянина Турецької
Республіки серії НОМЕР_1, виданий на
ім'я ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, виготовлений
з використанням сучасного
поліграфічного обладнання з
дотриманням правил фабричного
виробництва, а наявні у ньому відтиски
кліше проставлені з друкуючої форми
високого друку (кліше) (том № 3, а.с. 43-47);

- протоколом огляду місця події від
03.06.2012 р., в ході якого оглянуто
помешкання за адресою: АДРЕСА_2, яке
02.06.2012 року на одну добу орендував
ОСОБА_3 та в якому тимчасово на
території Закарпатської області
розміщував супроводжуваних ним
нелегальних мігрантів.

Згідно протоколу в помешканні було
вилучено сумку-рюкзак ОСОБА_3 з наявним
у ньому дійсним закордонним паспортом
останнього та іншими особистими речами
обвинуваченого. Виявлення вказаних
речей ОСОБА_3 свідчить про той факт, що
останній мав на меті здійснити
нелегальне переправлення
супроводжуваним ним 4-х іноземних
громадян, після чого повернутись знову
в орендоване ним помешкання (том № 1,
а.с. 63-67);

- протоколом огляду в Ужгородському
міськрайонному суді кримінальної
справи № 120 по обвинуваченню
громадянина України ОСОБА_19 у вчиненні
злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК
України. Оглядом даної справи
встановлено, що підставою до порушення
даної кримінальної справи стали
матеріали проведення 01.02.2012 року
прикордонно-представницької зустрічі
між представниками ДПС України та
Прикордонної поліції Словацької
Республіки, в ході якої українській
стороні було передано громадянина
Турецької Республіки ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, який 24.01.2012 року у складі
групи з трьох вихідців Туреччини
здійснив незаконний перетин кордону в
районі 334-335 прикордонних знаків. У свою
чергу, інші троє затриманих разом з
ОСОБА_3 на території Словаччини не були
передані в Україну, у зв'язку із
наданням їм притулку.

Аналіз матеріалів справи свідчить про
той факт, що ОСОБА_3 при плануванні та
здійсненні в період травня-червня 2012
року незаконного переправлення до
Словаччини 4-х іноземних громадян було
відоме місце проходження лінії
українсько-словацького кордону(том № 2,
а.с. 115 - 157);

- протоколом відтворення обстановки і
обставин події від 01.08.2012 року, в ході
якого з виїздом на місцевість
обвинувачений ОСОБА_3 показав про
обставини організації ним незаконного
переправлення через державний кордон
України на територію Словацької
Республіки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7 (том № 2, а.с. 100 - 114);

- протоколом відтворення обстановки і
обставин події від 21.06.2012 року, в ході
якого раніше допитані у справі як
свідки громадяни Сирійської Арабської
Республіки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 показали
про обставини незаконного їх
переправлення до країн Західної Європи
особою на ім'я ОСОБА_3 (том № 3, а.с. 63-69,
81-87);

- протоколом відтворення обстановки і
обставин події від 12.07.2012 року, в ході
якого раніше допитаний у справі як
свідок ОСОБА_11 показав про обставини
виконання в ніч з 02 на 03.06.2012 року
замовлення від раніше незнайомої йому
особи на ім'я ОСОБА_3 щодо перевезення
легковим автомобілем марки «Деу
Ланос», р.з. НОМЕР_2, в напрямку пункту
пропуску «Малі Селменці» даної особи, з
якою спільно слідувало ще четверо
іноземців (том № 3, а.с. 115-123);

- протоколами впізнання ОСОБА_3 по
фотознімках свідками ОСОБА_6 та ОСОБА_7
як особи, яка за винагороду у розмірі 4000
доларів США мала на меті здійснити
незаконне їх переправлення через
українсько-словацький кордон, свідком
ОСОБА_15 - як особи, відомої їй на ім'я
ОСОБА_10, якому 02.06.2012 року на підставі
відповідного договору вона здавала на
одну добу квартиру за адресою: АДРЕСА_2,
а також свідком ОСОБА_17 - як особи,
відомої їй на ім'я ОСОБА_10, яка 01.06.2012
року на одну добу знімала двомісний
номер «люкс» в готелі «Жокей» у місті
Львів (том № 3, а.с. 59-62, 77-80, том № 3, а.с.
97-100, том № 3, а.с. 132-135);

- протоколом очної ставки між ОСОБА_3 та
раніше допитаним свідком ОСОБА_11, у
ході якої останній підтвердив раніше
дані ним покази (том № 3, а.с. 124-127);

- протоколом очної ставки між ОСОБА_3 та
раніше допитаним свідком ОСОБА_13, у
ході якої останній підтвердив раніше
дані ним покази (том № 3, а.с. 145-148);

- протоколом очної ставки між ОСОБА_3 та
раніше допитаним свідком ОСОБА_14, у
ході якої останній підтвердив раніше
дані ним покази (том № 3, а.с. 153-156).

Оцінюючи зібрані у справі докази у їх
сукупності суд приходить до висновку
про те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні
злочинів, що йому інкримінуються,
доведена повністю, а його дії правильно
кваліфіковані за частиною 3 статті 332
Кримінального кодексу України, як
організація незаконного переправлення
через державний кордон України,
вчинена щодо кількох осіб, повторно, за
попередньою змовою групою осіб, з
корисливих мотивів, та за частиною 4
статті 358 Кримінального кодексу
України, як використання завідомо
підробленого документа.

Обираючи до підсудного ОСОБА_3 вид та
міру покарання, суд враховує тяжкість
вчиненого ним злочину, особу
підсудного, який є іноземцем, раніше
судимим на території України, по місцю
відбування покарання за попередній
злочин характеризується позитивно, і
приходить до переконання, що
виправлення підсудного неможливе без
його ізоляції від суспільства, підстав
для призначення підсудному більш
м'якого покарання, ніж це передбачено
санкціями статей, які встановлюють
відповідальність за вчинення
інкримінованих йому злочинів, судом не
встановлено.

Обставин, які пом'якшують покарання,
судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання,
судом не встановлено.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Речові докази по справі, а саме:

- підроблений паспорт для виїзду за
кордон громадянина Турецької
Республіки серії НОМЕР_1, виданий на
ім'я ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, належить
залишити при матеріалах справи;

- мобільний телефон марки NОКІА
«ХргеssМusіс» моделі 5130с-2 з чіп-карткою
турецького мобільного оператора
«Тurksel», який під час затримання було
вилучено у ОСОБА_3, підлягає
конфіскації в дохід держави;

- мобільні телефони марки: «LG» модель 0168
з карткою мобільного оператора «Life»
номер НОМЕР_3 (вилученого при
затриманні у громадянина Турецької
Республіки ОСОБА_4); «NОКІА» моделі Х2
без чіп-картки (вилученого при
затриманні у громадянина Турецької
Республіки ОСОБА_5); «NОКІА» моделі Е-66-1
та «NОКІА» моделі 1280 без чіп-картки
(вилучених при затриманні у
громадянина Сирійської Арабської
Республіки ОСОБА_6) слід передати за
належністю.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 у
вигляді тримання під вартою до вступу
вироку в законну силу слід залишити без
змін.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 323, 324
Кримінально-процесуального кодексу
України 1960 року, ч. 3 ст. 332, ч. 4 ст. 358
Кримінального кодексу України, суд -

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні
злочинів, передбачених частиною 3
статті 332 та частиною 4 статті 358
Кримінального кодексу України, та
призначити покарання:

- за ч. 3 ст. 332 КК України - у виді
позбавлення волі на строк сім років з
конфіскацією засобів вчинення злочину
та конфіскацією майна;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді
обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі статті 70 Кримінального
кодексу України за сукупністю злочинів
шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим призначити
ОСОБА_3 остаточне покарання у виді
позбавлення волі на строк сім років з
конфіскацією засобів вчинення злочину
та конфіскацією майна.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 у
вигляді тримання під вартою до вступу
вироку в законну силу залишити без
змін.

Строк відбування покарання
засудженому ОСОБА_3 рахувати з 08.06.2012
року, тобто з часу його затримання.

Речові докази по справі, а саме:

- підроблений паспорт для виїзду за
кордон громадянина Турецької
Республіки серії НОМЕР_1, виданий на
ім'я ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, зберігати при
матеріалах справи;

- мобільний телефон марки NОКІА
«ХргеssМusіс» моделі 5130с-2 з чіп-карткою
турецького мобільного оператора
«Тurksel», який під час затримання було
вилучено у ОСОБА_3, конфіскувати в дохід
держави;

- мобільні телефони марки: «LG» модель 0168
з карткою мобільного оператора «Life»
номер НОМЕР_3 (вилученого при
затриманні у громадянина Турецької
Республіки ОСОБА_4); «NОКІА» моделі Х2
без чіп-картки (вилученого при
затриманні у громадянина Турецької
Республіки ОСОБА_5); «NОКІА» моделі Е-66-1
та «NОКІА» моделі 1280 без чіп-картки
(вилучених при затриманні у
громадянина Сирійської Арабської
Республіки ОСОБА_6) передати за
належністю.

На вирок може бути подана апеляція
протягом 15 днів з моменту його
проголошення до апеляційного суду
Закарпатської області через
Ужгородський міськрайонний суд.

Головуючий суддя
Н.І. Зарева