У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Косарєва В.І.,

суддів

Пекного С.Д. і Нікітіна Ю.І.,

за участю прокурора

Саленка І.В.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 08 квітня 2008 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2006 року та ухвалу
апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2007 року.

Вироком Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 грудня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Кіровобада, Азербайджан,

громадянина України,

раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі
строком на сім років; за ст. 353 КК України до покарання у виді позбавлення
волі строком на два роки.

На підставі ст. 70 КК України остаточно ОСОБА_1. визначено покарання у виді
позбавлення волі строком на сім років.

Даним вироком засуджено також ОСОБА_2, судові рішення щодо якого не
оскаржені.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 і, як вказано у вироку, ОСОБА_2 солідарно на користь
НДЕКЦ при УМВС України у Дніпропетровській області судові витрати в сумі 88,12
грн.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2007 року
зазначений вирок залишено без зміни.

ОСОБА_1 засуджено за те, що він, будучи звільненим із посади дільничного
інспектора міліції, самовільно присвоїв владні повноваження або звання
службової особи та 15 лютого 2004 року у приміщенні опорного пункту охорони
громадського порядку “44 квартал” дільничного відділення міліції, розташованого
по вул. Бурмистенка, 16 у м. Кривому Розі Дніпропетровської області,
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, завдав ОСОБА_3 не менш як двадцять
ударів по тулубу та кінцівкам гумовим кийком, заподіявши потерпілому умисні
тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, які спричинили
смерть останнього.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1, посилаючись на однобічність, неповноту,
необ'єктивність досудового та судового слідства, на те, що висновки
суду не відповідають фактичним обставинам справи, а також на порушення кримінально-процесуального закону при розгляді
справи щодо нього судом апеляційної інстанції, порушує питання про скасування
ухвали апеляційного суду. Зазначає, що суд в основу судових рішень поклав
суперечливі показання засудженого ОСОБА_2, який його обмовляє, не давши при
цьому оцінки наявним у справі доказам його непричетності до вчинення злочинів,
зокрема показанням свідка ОСОБА_4. Твердить, що кримінальну справу щодо нього
було сфабриковано, а її матеріали - сфальсифіковано. Крім того, вказує на
неправильне застосування судом кримінального закону, зокрема, на безпідставну
кваліфікацію його дій за ст. 353 КК України, оскільки на час вчинення злочину
він був працівником міліції.

Заслухавши доповідача, думку прокурора Саленка І.В., який вважав, що судові рішення слід скасувати в частині
засудження ОСОБА_1 за ст. 353 КК України, а справу направити на додаткове
розслідування, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що скарга засудженого підлягає задоволенню.

Ухвала апеляційного суду є рішенням
вищого суду щодо законності та обґрунтованості вироку, що перевіряється в
апеляційному порядку, і повинна відповідати тим же вимогам, що і рішення суду
першої інстанції, тобто бути законною і обґрунтованою.

Крім того, ухвала апеляційного суду
за своїм змістом має відповідати вимогам ст. 377 КПК України. У ній мають бути
наведені докладні мотиви прийнятого рішення, усі доводи, що містяться в
апеляції, мають бути проаналізовані і жоден із них не повинен залишитися без
відповіді.

Однак, як убачається з матеріалів
справи, апеляційний суд при розгляді справи щодо ОСОБА_1 в апеляційному порядку
не дотримався цих вимог закону і постановив незаконне і необґрунтоване рішення.

Вказавши в ухвалі, що доводи
засудженого зводяться лише до критики роботи органів досудового слідства,
прокуратури та суду, апеляційний суд не
зазначив в ухвалі дійсної суті апеляції засудженого і докладних мотивів
прийнятого рішення не навів.

Так, у своїй апеляції на вирок
місцевого суду ОСОБА_1 зазначав про необ'єктивність судового слідства, про те,
що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються лише
на показаннях засудженого ОСОБА_2, який обмовив його, маючи на меті уникнути
відповідальності за вчинення злочину щодо потерпілого ОСОБА_3.

Зокрема, засуджений ОСОБА_1 зазначав
у скарзі про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги показання свідка
ОСОБА_4, які могли істотно вплинути на його висновки. Вказував про наявність
суперечливих доказів, якими вважав показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 і звертав
увагу апеляційного суду на те, що у вироку не зазначено, чому суд взяв до уваги
одні докази і відкинув інші.

Крім того, ОСОБА_1 заперечив свою
причетність до вчинення інкримінованих йому злочинів і вказав про те, що злочин
щодо потерпілого ОСОБА_3. був вчинений лише ОСОБА_2 і цю обставину могли
підтвердити свідки-очевидці ОСОБА_4 і особа по імені ОСОБА_7, які не були
допитані під час судового розгляду справи, що на думку ОСОБА_1, свідчить про
однобічність і неповноту судового слідства.

Згідно з іншими доводами ОСОБА_1, суд першої інстанції необґрунтовано
визнав його винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 353 КК України,
оскільки станом на 14 лютого 2004 року, як стверджував у апеляції засуджений,
він продовжував працювати дільничним інспектором міліції Жовтневого РВ КМУ
УМВСУ у Дніпропетровській області, а матеріали його звільнення з ОВС 13 лютого
2004 року - сфальсифіковані.

Отже, залишаючи судове рішення без
зміни, суд апеляційної інстанції в ухвалі не навів докладних мотивів і підстав
відхилення апеляції, не виклав доказів на спростування цих та інших доводів
апеляції ОСОБА_1

За таких обставин, ухвалу апеляційного суду не можна вважати обґрунтованою
та законною, а тому вона підлягає скасуванню з направленням справи на новий
апеляційний розгляд, під час якого необхідно усунути вказані недоліки, повно і
всебічно перевірити всі доводи апеляції засудженого ОСОБА_1 та постановити
рішення з дотриманням вимог закону, що регламентують розгляд справи в
апеляційному порядку.

Керуючись статтями 394-396 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1
задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 20 червня 2007 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а
справу направити на новий апеляційний розгляд.

Судді:

Косарєв В.І. Пекний
С.Д. Нікітін
Ю.І.