Справа № 523/275/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2015 року м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м.Одеси обвинувальний акт по матеріалам кримінального провадження №0000815 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, українця, маючого середню освіту, неодруженого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз 14.12.2011 року Суворовським районним судом м.Одеси за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився 03.06.2014 року за ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 26.05.2014 року від подальшого відбування покарання згідно Закону України «Про амністію»,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

02 серпня 2014 року, приблизно о 10.00 годині, ОСОБА_4 порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме допустив порушення вимог п. п. 1.5, 2.3 «б» та 8.7.3 «е» Правил дорожнього руху України, які вказують на те, що:
п.1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та, інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
8.7.3. Сигнали світлофора мають такі значення:
е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.
Порушення виразилися в тому, що у вказаний день та час ОСОБА_4 , керував технічно справним мопедом «Suzuki Lets 2-S» без реєстраційного номера і здійснював рух напроти будівлі №281 по вул.Миколаївська дорога в Суворовському районі м.Одеси, з боку пр.Добровольського в напрямку вул.Лиманної, де мав об`єктивну можливість на достатній відстані побачити перемикання світлофорного об`єкту на червоний сигнал світлофора, що забороняє йому подальший рух через перехрестя вул.Миколаївська дорога - вул.Лузанівська. Однак, водій ОСОБА_4 , будучи неуважним, зміні дорожньої обстановки уваги не придав та продовжив рух на червоний сигнал світлофора через вказане перехрестя, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Citroen С-Elysee», р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався у зустрічному напрямку та при виконанні маневру лівого повороту зупинився на вказаному перехресті, пропускаючи пішоходів. Внаслідок ДТП пасажирові вищевказаного мопеду ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 3224 від 25.12.2014, внаслідок вищевказаної ДТП потерпілому ОСОБА_6 спричинені наступні тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма у формі геморагічного забиття головного мозку тяжкого ступеню, крововиливи під тверді та м`які мозкові оболонки, переломи правої скроневої кістки з переходом на піраміду, крововиливи в осередки піраміди скроневої кістки і порожнину середнього вуха, садна обличчя; заритий перелом малої стегнової та великої стегнової кісток лівої гомілки в середній третині зі зміщенням кісних відламків, садна тулуба і кінцівок. Дані ушкодження супроводжувались порушенням свідомості у вигляді коми та розвитком травматичного шоку середнього ступеню. Вказані ушкодження, згідно п.2.1.3 «б,в» «Правил судово-медичного встановлення ступню тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 p.), відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя.
Згідно висновку автотехнічної експертизи №11/А-500 від 04.09.2014 року водій ОСОБА_4 , виконуючи вимоги п. 8.7.3 «е» ПДР України, мав технічну можливість уникнути зіткнення та порушення вищевказаних вимог знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням події ДТП.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених в обвинувальному акті обставин визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, не оспорював обставин скоєння кримінального правопорушення, та пояснив, що дійсно 02.08.2014 року він разом із його знайомим ОСОБА_6 рухались на мопеді, під його керуванням, по вул.Миколаївська дорога в м.Одесі на море. Біля «Лузанівки» вони зупинились на світлофорі, однак в послідуючому він уже нічого не пам`ятає, оскільки сталося зіткнення із автомобілем та він вдарився головою. До тями вже прийшов в лікарні. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він отримав закриту черепно-мозкову травму, у зв`язку із чим йому дали групу інвалідності та в майбутньому має бути проведено дві операції, його ж знайомий ОСОБА_6 також отримав тілесні ушкодження, проте групу інвалідності йому не призначали. Та у зв`язку із отриманими ушкодженнями він допомагав ОСОБА_6 в лікуванні.
Крім того, обвинувачений пояснив, що водійського посвідчення на право керування транспортними засобами він не має та ніколи його не отримував.
Більш того, зауважив, що того дня алкогольних напоїв він не вживав.

Так як, ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєння злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази, які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз?яснені учасникам розгляду справи, суд з?ясувавши думку учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням характеризуючих матеріалів кримінального провадження.

Здійснивши дослідження та аналіз доказів по матеріалам кримінального провадження в їх сукупності, враховуючи, що ні в ході проведення досудового розслідування, ні в ході судового розгляду не знайшло своє підтвердження перебування обвинуваченого ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння, приймаючи до уваги інформацію згідно довідки №182 від 12.12.2014 року, відповідно до якої біологічна проба ОСОБА_4 для визначення наявності етилового спирту в лабораторію КУ «Одеського обласного медичного центру психічного здоров`я» не надходила, інших документів, що підтверджували б перебування обвинуваченого в стані сп`яніння не надано, враховуючи думку сторони обвинувачення, суд приходить до висновку про необхідність виключення обтяжуючої обставини - вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, дозволяє суду дійти висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому злочинного діяння, і зазначені докази суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми для постановлення вироку.

Давши оцінку і проаналізувавши всі дані, здобуті в ході судового слідства, суд, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ст.286 ч.2 КК України за кваліфікуючими ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

До обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить повне визнання своєї провини обвинуваченим, щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення і сприяння в його розкритті, а також позитивну характеристику.
Крім того при призначенні обвинуваченому покарання судом враховується думка потерпілого ОСОБА_6 , який звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що на суворій мірі покарання відносно обвинуваченого не наполягає, шкода йому відшкодована, ніяких претензій до нього не має.

Також при призначенні обвинуваченому покарання судом враховується, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений ОСОБА_7 також отримав тілесні ушкодженні, протягом тривалого терміну проходить курс лікування, згідно копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ №749321, ОСОБА_4 є інвалідом другої групи за загальним захворюванням опорно-рухового апарату.
Більш того, судом враховується положення п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, відповідно до якого при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Призначенні покарання суд також враховує, що відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, проаналізувавши докази матеріалів кримінального провадження, враховуючи суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , стану його здоров`я, сімейного стану, обставини скоєного кримінального правопорушення, беручи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, і вважає можливим застосувати до нього дію ст.75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням.

У той же час, відповідно до вимог ст.76 п. 2, 3 КК України, з метою контролю за поведінкою засудженого для встановлення факту його виправлення, суд вважає за необхідне покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти в зазначений орган про зміну місця проживання або роботи.

При вирішення питання стосовно можливості призначення передбаченого санкцією статті додаткового виду покарання позбавлення права керування транспортними засобами чи без такого, суд враховує положення п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23.12.2005 року, відповідно до якого призначення позбавлення права керування транспортними засобами особі, яка взагалі не мала права керувати транспортними засобами, є не можливим, у зв`язку із чим застосуванню до обвинуваченого ОСОБА_4 не підлягає.
Цивільний позов, заявлений прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , на користь держави в інтересах Комунальної Установи «Обласна клінічна лікарня м.Одеси» на відшкодування витрат за стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 , на думку суду, підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки в процесі судового розгляду беззаперечно встановлено, що саме злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_4 було завдано зазначений матеріальний збиток.

При визначенні розміру відшкодування матеріальної шкоди, суд враховує той факт, що обвинуваченим ОСОБА_4 в ході судового розгляду, заподіяну матеріальну шкоду на суму 14900 грн 00 коп, визнаний в повному обсязі, а також підтверджений матеріалами справи, з яких вбачається, що саме злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_4 було завдано зазначений матеріальний збиток, у зв`язку з чим, вважає матеріальний збиток за стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 повністю доведеним і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 370, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами.

У відповідності до ст.ст.75, 76 п.2, 3 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

Зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти до кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання чи роботи.

Цивільний позов, заявлений прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , про відшкодування матеріального збитку на суму 14900 грн - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в інтересах Комунальної Установи «Обласна клінічна лікарня м.Одеси» на відшкодування витрат за стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 в сумі 14900 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в інтересах Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Одеській області судові витрати за проведення експертизи в розмірі 2211 грн 30 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в інтересах Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Одеській області судові витрати за проведення експертизи в розмірі 589 грн 68 коп.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1