Справа №480/1655/14-к 21.07.2015 21.07.2015 21.07.2015
Провадження: № 11-кп/784/448/15 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: застосування Закону України ОСОБА_1
«Про амністію у 2014 році» Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 28 квітня 2015 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болграда Болградського району Одеської області, засудженого 09.10.2013 року Болградським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України на 4 роки позбавлення волі, відбуває покарання в Ольшанській виправній колонії в Миколаївській області (№53)

учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_7

обвинувачений: ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Ухвалою суду в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році» відмовлено.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та застосувати до нього положення Закону України «Про амністію у 2014 році».

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апелянт вказує, що ухвала суду є незаконною, прийнятою з порушенням вимог діючого КПК України та ст. 62 Конституції України.

Зазначає, що судом порушені встановлені строки розгляду подібних заяв та клопотань, аргументуючи це тим, що заяву про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році» він подав 14.07.2014 року, до суду вона надійшла 31.07.2014 року, проте судовий розгляд відбувся лише 28.04.2015 року.

Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що він має дві не погашені судимості за скоєння тяжких злочинів, оскільки у 2003-2004 роках статті 185, 186 КК України кваліфікувались як злочини середньої тяжкості.

Зазначає, що суд 1 інстанції, відмовивши йому у звільненні від покарання, повинен був хоча би на половину скоротити строк відбування покарання.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Засуджений ОСОБА_6 звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з заявою про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році».

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд 1 інстанції послався на те, що оскільки засуджений ОСОБА_6 відповідно до матеріалів особової справи має дві непогашені згідно ст. 89 КК України судимості за скоєння тяжких злочинів, тому відповідно до ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» та п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», він не може бути звільнений від подальшого відбування покарання.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, доводи засуденого ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 № 1185-VII (із змінами від 14.05.2014 року) та ст. 4 п. «в» Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 № 392/96-ВР (із змінами від 14.05.2014 року) амністія не застосовується до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів.

Згідно закону ст. 88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. Зокрема, відповідно до п. 8 ст. 89 КК України, особи, засуджені до позбавлення волі за тяжкий злочин, визнаються такими, що не мають судимості, якщо вони протягом 6 років з дня відбуття покарання не вчинять нового злочину.

Відповідно до матеріалів судового провадження ОСОБА_6 , до засудження його вироком Болградським районним судом Одеської області від 09.10.2013 року, за яким він на даний час відбуває покарання в Ольшанській виправній колонії в Миколаївській області (№ 53), був неодноразово засуджений за вчинення умисних корисливих злочинів, в тому числі:

1). 22.08.2003 року Болградським районним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

2). 09.12.2004 року Болградським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано 3 місяці невідбутого покарання за вироком Болградського районного суду Одеської області від 22.08.2003 року та остаточно призначено 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 12 КК України, ч. 3 ст. 185, ч. 2 та ч. 3 ст. 186 КК України відносяться до тяжких злочинів.

Твердження апелянта про те, що на час скоєння ці злочини кваліфікувались як злочини середньої тяжкості, є помилковим, оскільки зміни, які вносилися Законом України від 15.04.2008 № 270-VI до статей 185-186 КК України не стосувались зміни ступеня тяжкості вказаних злочинів.

З вищевказаного вбачається, що засуджений ОСОБА_6 двічі засуджений за вчинення умисних тяжких злочинів, судимість за які не огашена та не знята у встановленному законом порядку, оскільки він вчиняв нові злочини до закінчення строку погашення судимості за попередній злочин.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» тобто до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, а тому не може бути скорочено і строк покарання з підстав передбачених ст. 6 Закону.

Таким чином, ухвала суду 1 інстанції щодо відмови засудженому ОСОБА_6 у звільненні від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» є законною, обгрунтованою та вмотивованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Враховуючи наведене, керуючись вимогами ст.ст. 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 28 квітня 2015 року відносно засудженого ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: