Справа № 11-
276/2008 р. Головуючий у
І інстанції - Цигура Н.А.
307 ч. 2 КК України.
Доповідач - Демченко О.В.
Апеляційний суд Чернігівської області в складі :
головуючого - судді Рудомьотової С.Г.,
суддів - Демченка О.В., Шахової О.Г.,
з участю прокурора Щербака О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові кримінальну
справу за апеляціями: адвоката ОСОБА_1. в інтересах засудженого ОСОБА_2 та
засудженого ОСОБА_2 на вирок Срібнянського районного суду Чернігівської області
від 05 березня 2008 року, -
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженець с. Гурбинці,
Срібнянського району Чернігівської області, українець, громадянин України, з
середньо-спеціальною освітою, одружений, не працюючий, мешканецьАДРЕСА_1 раніше
не судимий,
- засуджений за ст. 307 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі з
з засудженого ОСОБА_2 366 грн. 14 коп., судових витрат, на користь держави.
вироком суду ОСОБА_2 визнаний винним і засуджений за те, що влітку 2006 року на
власній присадибній ділянці виростив з метою збуту рослини коноплі, після
достигання яких - подрібнив, склав їх в пакет та зберігав по місцю свого
постійного проживання в АДРЕСА_1.

12 січня 2007 року він, з метою збуту наркотичних засобів, на власному
мопеді „Хонда-діо” перевіз подрібнені рослини конопель та маку в смт. Варва, де
близько 20 години незаконно збув 51,1 г. подрібнених висушених рослин конопель,
що є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом ОСОБА_3 за 200 грн.
Останній цього ж дня добровільно видав придбані наркотичні засоби працівникам
міліції та вказав на особу, яка їх продала.

13
січня 2007 року, близько 8 години, працівниками міліції в ході перевірки заяви
ОСОБА_3, в багажному відділенні мопеда „Хонда-діо”, що належить ОСОБА_2 було
виявлено та вилучено два пакети висушеної, подрібненої речовини рослинного
походження з особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, вагою 104,5
г. та пакет подрібненої речовини рослинного походження з особливо небезпечним
наркотичним засобом - маковою соломою вагою 91 г., які він зберігав для
подальшого збуту.

Не погоджуючись з вироком суду засуджений ОСОБА_2 подав апеляцію, в якій просить
переглянути його на предмет законності, замінити статтю за якою засуджений та
пом'якшити покарання. Вимоги мотивовані тим, що суд першої інстанції не вірно
кваліфікував його дії за ст. 307 ч. 2 КК України, оскільки він раніше не
притягувався до кримінальної відповідальності.

В апеляції адвокат ОСОБА_4 просить вирок суду скасувати, а справу
провадженням закрити на підставі ст. 6 п. 2 КПК України, за відсутністю в діях
його підзахисного складу злочину. На його думку, постановлений вирок суду є
незаконним, необґрунтованим і суперечить вимогам кримінально-процесуального
закону. А саме, було порушено: ст. 233 КПК України щодо строку досудового
розслідування даної кримінальної справи, ст. 127 КПК України відповідно до якої
поняті зобов'язані бути присутніми при проведенні певних слідчих дій, ст. 177
КПК України щодо проведення обшуку та порядок надання згоди на його проведення.
Також, в матеріалах справи відсутній акт зважування наркотичних засобів, що
ставить під сумнів кількість вилученого наркотичного засобу. Крім того,
апелянтом зазначено і те, що в показах ОСОБА_3 та акті добровільної видачі
грошових коштів містяться істотні розбіжності щодо вилученої суми грошей.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим,
а апеляції адвоката ОСОБА_1. та засудженого ОСОБА_2 безпідставними, перевіривши
матеріали справи в повному обсязі та обговоривши доводи викладені в апеляціях,
апеляційний суд приходить до висновку, що апеляції задоволенню не підлягають, з
наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні зазначених у вироку
діянь за обставин, встановлених судом ґрунтується на допустимих і достатніх,
ретельно досліджених в судовому засіданні доказах, детально викладених у
вироку, яким суд дав належну юридичну оцінку.

В засіданні суду першої інстанції, ОСОБА_2 вину свою не визнав та пояснив,
що працював сторожем магазину „Побутова техніка” в смт. Варва. 12 січня 2007
року на роботу приїхав на мопеді, а наступного ранку, коли виходив з магазину,
на нього напали працівники міліції, без його дозволу відкрили багажне
відділення мопеду і без нього вилучили наркотичні засоби та витягли гроші із
кишені.

Незважаючи на невизнання своєї вини, вина ОСОБА_2 підтверджується
наступними доказами по справі.

Так,
в справі знаходяться пояснення ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 15-16, 17) дані ним під час
досудового слідства, з яких вбачається, що він свою вину визнав повністю та
пояснив, що 12 січня 2007 року, близько 01 години, на мопеді перевіз подрібнені
рослини конопель та маку в смт. Варва, де незаконно збув подрібнені висушені
рослини конопель ОСОБА_3 за 200 грн. і поїхав на роботу в магазин „Побутова
техніка”. Вранці 13 січня 2007 року до його прийшли працівники міліції і за
його письмовим дозволом оглянули мопед і в присутності понятих виявили та
вилучили в багажному відділені пакети в яких знаходилися наркотичні засоби.
Після чого він добровільно видав гроші в сумі 250 грн.

Під
час першого судового розгляду справи ОСОБА_2 не заперечував наявності у нього
наркотичних засобів, які він самостійно вирощував у себе вдома та збуту частини їх громадянинові ОСОБА_3
(т.1 а.с. 234-235).

В
останньому судовому засіданні він взагалі наявність у нього будь-яких
наркотичних засобів заперечував.

Ці
показання засудженого постійно змінювались ним в бік покращення свого становища і останні його
показання обґрунтовано визнані місцевим судом недостовірними і такими, що
суперечать іншим доказам по справі.

З послідовних показань свідка ОСОБА_3 видно, що останній придбав у ОСОБА_2
рослини коноплі за 200 грн. та ідучи додому, помітив працівника міліції і
вирішив йому добровільно видати наркотичний засіб. Ці показання він упевнено
давав як на досудовому слідстві, так і в судових засіданнях, викриваючи ОСОБА_2
в злочині. Вони, ці показання, співпадають і узгоджуються з іншими доказами в
справі, тому підставно покладені судом в основу вироку.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні суду першої інстанції
показали, що вони на підставі отриманої інформації від ОСОБА_3 прибули до
магазину „Побутова техніка”, розташованого в смт. Варва та під час проведення
огляду мопеда, який перебував в користуванні ОСОБА_2, в багажному відділенні
було виявлено та вилучено три поліетиленові пакети з подрібненою речовиною
рослинного походження.

Аналогічні свідчення дали свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які були запрошені
працівниками міліції бути присутніми під час проведення огляду мопеда, яким
керував ОСОБА_2

Показання зазначених свідків про обставини даної
події підтверджені також: актом добровільної видачі ОСОБА_3 речовини зеленого
кольору рослинного походження, схожу на коноплю (т. 1 а.с. 5), актом
добровільної видачі ОСОБА_2 грошей (т. 1 а.с. 8), протоколом огляду місця події
від 12 січня 2008 р., з якого видно, що з мопеда, який належить ОСОБА_2, було
вилучено три пакети з речовиною
рослинного походження, яка потім належним чином оглянута й упакована (т. 1 а.с.
13-14). Ця речовина долучена до справи як речовий доказ.(т. 1 а.с. 38, 39, 68)
Висновками судово-хімічних експертиз, в ході яких ця речовина досліджувалось,
підтверджено, що вона є особливо небезпечним наркотичним засобом (т. 1 а.с.
45-47, 53-56).

З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_2 є
споживачем наркотиків. Тому висновок
органів досудового слідства, що він зберігав наркотичні засоби з метою їхнього
збуту, є вірним. Усі досліджені судом докази, повністю і детально між собою
узгоджуючись, беззаперечно свідчать про
скоєння ОСОБА_2 злочину за обставин,
встановлених судом. Цим доказам місцевий суд дав правильної оцінки і з нею
погоджується апеляційний суд.

В своїй апеляції засуджений ОСОБА_2 посилався на те, що суд першої
інстанції не вірно кваліфікував його дії за ст. 307 ч. 2 КК України, оскільки
він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності. Однак,
кваліфікуюча ознака ч. 2 ст. 307 КК
України передбачає також і незаконний збут особливо небезпечних наркотичних
засобів або психотропних речовин, а тому апеляція засудженого в цій
частині є безпідставною, а кваліфікація
його дій органами досудового слідства і місцевим судом - вірною.

В апеляції адвоката ОСОБА_1. зазначалось про порушення строків
розслідування кримінальної справи, у зв'язку з тим, що при визначенні строку
досудового слідства не враховано 5 денний термін, який надається прокурору для
затвердження обвинувального висновку який на його думку повинен входити в
загальний строк розслідування.

Відповідно до ст. 120 КПК України досудове слідство у кримінальних справах
повинно бути закінчено протягом 2 місяців. В цей строк включається час з
моменту порушення справи до направлення її прокуророві з обвинувальним
висновком чи постановою про передачу справи до суду для розгляду питання про застосування
примусових заходів медичного характеру або закриття чи зупинення провадження у
справі. Тому законом чітко зазначено, що строк досудового слідства починається
з моменту порушення кримінальної справи і закінчується направленням її
прокурору. Термін, який встановлений ст. 233 КПК України для вирішення питання
про подальше спрямування справи не входить до загального строку досудового
слідства. В даному випадку порушень з боку органу досудового слідства щодо
строків розслідування кримінальної справи немає.

Твердження адвоката про те, що ОСОБА_9 не був присутнім безпосередньо при
добровільній видачі ОСОБА_3 наркотичного засобу не підтверджені матеріалами
справи та спростовуються наступним. В засіданні суду першої інстанції свідок
ОСОБА_9 показав, що був присутній як понятий при проведенні вилучення
наркотичних засобів і бачив перед ОСОБА_10 на столі пакет. Надалі органами
досудового слідства був складений протокол добровільної видачі, який він
засвідчував своїм підписом. Окрім цього, сам свідок ОСОБА_10 зазначив, що після
того як прийшов до райвідділу міліції то виклав пакет із наркотичною речовиною,
придбану у ОСОБА_2 перед собою на стіл, і за весь час перебування у райвідділу
нікуди не виходив з кімнати і пакет із наркотичною речовиною постійно знаходився
біля нього.

Також, не відповідає дійсності посилання адвоката про те, що органами
досудового слідства було порушено вимоги ст. 177 КПК України щодо проведення
обшуку та порядок надання згоди на його проведення, у зв'язку з тим, що під час
провадження досудового слідства така слідча дія не проводилась взагалі,
протокол відповідно не складався, тому судом воно відхиляється як безпідставне. Огляд мопеда, що належить ОСОБА_2,
проводився з його дозволу, що
підтверджено особистою заявою ОСОБА_2 (т.1 а.с. 12).

Не є переконливими і твердження адвоката про допущені порушення працівниками міліції під час
добровільної видачі ОСОБА_3 наркотичних засобів та огляді місця події, під час
якого було вилучено такі засоби у ОСОБА_2

Як вбачається зі змісту вказаних процесуальних документів, наркотичні
засоби після їх видачі та вилучення були належним чином упаковані та опечатані,
а в подальшому в експертній установі було проведено їх зважування, тому
твердження про неможливість встановлення точної кількості вилученого
наркотичного засобу є необґрунтованим.

Не заслуговують також на увагу доводи адвоката про те, що в показаннях
ОСОБА_3 та акті добровільної видачі грошових коштів містяться істотні
розбіжності щодо вилученої суми грошей. Як вбачається з матеріалів справи,
грошові кошти у ОСОБА_2 були вилучені працівниками міліції після сплину
тривалого часу з моменту реалізації ним наркотичних засобів, з якими він
розпорядився на свій розсуд - купував у магазині продукти харчування, тощо.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їхній сукупності, апеляційний суд
вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що дії ОСОБА_2
потрібно кваліфікувати за ст. 307 ч. 2 КК України, як незаконне придбання,
виготовлення, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконний збут
особливо небезпечних наркотичних засобів.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання ОСОБА_2, суд у відповідності з
вимогами ст. 65 КК України, призначив його враховуючи ступінь тяжкості
вчиненого злочину, з врахуванням ряду обставин, що пом'якшують та обтяжують
покарання та даним про особу засудженого.

Даючи оцінку злочину, скоєному ОСОБА_2, апеляційний суд вважає за необхідне
вказати, що наркоманія як суспільне явище набула певного розповсюдження і являє
собою серйозну небезпеку для суспільства. Результатом вживання наркотиків є
захворювання, часто невиліковуване, та загибель багатьох людей, скоєння інших злочинів, пов'язаних з наркоманією.
Збут наркотичних засобів сприяє росту наркоманії в державі. Саме тому
законодавцем було встановлено суворі міри покарання за такі злочини.

При розгляді кримінальної справи судом не було встановлено обставин, які б
пом'якшували покарання. До того ж воно призначене у мінімальному розмірі,
передбаченому законом за даний злочин. Тому підстав для його пом'якшення
апеляційний суд не знаходить і вважає це покарання таким, що є достатнім для
виправлення і перевиховання засудженого.

Істотних
порушень норм кримінально-процесуального закону, що б потягло за собою
безумовне скасування вироку, по справі не встановлено.

В
мотивувальній частині вироку при оцінці кваліфікації дій ОСОБА_2 судом було
помилково застосовано фразу „у невеликих розмірах”. Розміри наркотичних засобів, вилучені по
справі не є невеликими. Тому цю фразу необхідно виключити з мотивувальної
частини вироку, уточнивши його.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 365, 366, 379 КПК України,
апеляційний суд -

У Х В А Л И В :

Апеляції адвоката ОСОБА_1. в інтересах засудженого ОСОБА_2 та засудженого
ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Уточнити
вирок, виключивши з мотивувальної його частини, слова „у невеликих розмірах”.

В іншій частині вирок Срібнянського
районного суду Чернігівської області від 5 березня 2008 року відносно
ОСОБА_2залишити без змін.

С У Д Д
І:

О.В. Демченко
С.Г. Рудомьотова
О.Г. Шахова