справа №176/853/15-к,
провадження №1-кп/176/100/15

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Жовті Води кримінальне провадження № 1-кп/176/100/15 (№ 176/853/15-к), по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прокопівка, Олександрівського району, Кіровоградської області, громадянина України, освіта середньо спеціальна, не працюючого, не одруженого, утриманців не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , у відповідності за ст.89 КК раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.186 та ст. 128 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 березня 2015 року за № 0000325 та № 0000326
за участю сторін кримінального провадження: прокурора прокуратури міста Жовті Води ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 ,-
ВСТАНОВИВ:
Так, ОСОБА_5 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я, а також відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинений повторно за таких обставин.
22 березня 2015 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 разом із своєю матір`ю гр. ОСОБА_6 , у якої останній попросив грошові кошти в сумі 100 грн. для власних потреб, на що ОСОБА_6 відмовила йому.
Після чого гр. ОСОБА_5 , знаходячись на кухні квартири АДРЕСА_3 , побачив, що його мати ОСОБА_6 поклала на стіл грошові кошти в сумі 60 грн. купюрами номіналом по 20 грн., та у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення грошових коштів, що належать ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисних мотивів, з метою наживи, ОСОБА_5 в супереч волі ОСОБА_6 , схопив грошові кошти в сумі 60 грн. зі столу, та не зважаючи на те, що потерпіла намагалася забрати у нього свої гроші, він їй їх не віддав, при цьому продовжуючи свої протиправні дії, направлені на відкрите викрадення чужого майна, побачивши в руці ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 10 грн. номіналом по 5 грн., вихопив їх з рук потерпілої, та став виходити з квартири, не реагуючи на прохання останньої повернути їй грошові кошти, та з місця скоєння кримінального правопорушення втік, обернувши викрадені гроші у свою власність.
Своїми злочинними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілій гр. ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 70 (сімдесят) гривен.
В той же день, а саме 22 березня 2015 року приблизно о 12 годині 10 хвилин намагаючись зупинити ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_6 обома своїми руками взяла за передню частину куртки в районі грудей ОСОБА_5 , але останній своїми руками відкинув її руки, після чого ОСОБА_6 знову намагалася його зпинити та знову руками хотіла схопити його за одяг, але ОСОБА_5 , не передбачаючи можливості настання наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень середньої тяжкості, хоч повинен був і міг передбачити настання таких наслідків, зі значною силою своєю рукою відкинув у бік праву руку потерпілої, якою ОСОБА_6 ударилася об ребро дверного отвору квартири. Внаслідок злочинної недбалості ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_6 згідно висновку експерта №23 від 29 квітня 2015 року (а.к.п.№0000326 19-20) заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому нижньої третини правової променевої кістки без зміщення кісних відламків, що потягло за собою розлад здоров`я на строк більший ніж 3 тижні (21 день), так як для консолідації (зрощення) кісних відламків і утворення стійкої кісної мозолі необхідний термін часу не менший 21 день, і за цією ознакою згідно п.п. 2.2.1 «в» та 2.2.2 «правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року, відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості.
Крім того, ОСОБА_5 , 08 квітня 2015 року приблизно о 09 годині 50 хвилин, знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 за місцем мешкання його матері гр. ОСОБА_6 , попросив у останнії грошові кошти для власних потреб, на що ОСОБА_6 відмовила.
Після чого у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, повторно. Реалізуючи свої злочинні наміри, 08.04.2015 року приблизно о 10 годині 45 хвилин гр. ОСОБА_5 , знаходячись в коридорі квартири АДРЕСА_3 , знаючи про те, що в кишені халату його матері ОСОБА_6 знаходяться грошові кошти, вирішив повторно відкрито викрасти майно ОСОБА_6 . Так, ОСОБА_5 , діючи з корисних мотивів, з метою наживи, в супереч волі ОСОБА_6 , притиснувши ліву руку потерпілої до її тіла, тим самим обмежив її можливість протидіяти його злочинним діям, своєю рукою з лівої кишені халату, який був одягнений на ОСОБА_6 повторно відкрито викрав грошові кошти в сумі 50 (п`ятдест) грн., купюрами номіналом по 20 та 5 грн., та з місця скоєння кримінального правопорушення втік, обернувши викрадені гроші у свою власність.
Своїми злочинними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілій гр. ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 50(п`ятдест) грн.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ст.128, ч.1,2 ст. 186 КК України, та за обставин, викладених в обвинувальних актах, визнав повністю, щиро розкаявся, і на підставі ст.63 Конституції України відмовився давати показання.
При цьому, обвинувачений зазначив, що обставини вчинених ним кримінальних правопорушень не оспорює, щиро кається у скоєному, просить суворо не карати, викрадені гроші обіцяв повернути.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що 22 березня 2015 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 знаходячись в її квартирі АДРЕСА_3 попросив у неї гроші в сумі 100 грн. на що остання відмовила йому. Після того, ОСОБА_5 , знаходячись на кухні, побачив, що вона поклала на стіл грошові кошти в сумі 60 грн. схопив їх зі столу, та не зважаючи на те, що вона прохала його повернути їй гроші, він їх їй не віддав. Потім, побачивши у неї в руці грошові кошти в сумі 10 грн. номіналом по 5 грн., вихопив їх із її рук та став виходити з квартири, не реагуючи на її прохання повернути їй гроші. Намагаючись зупинити сина - ОСОБА_5 , вона схопила його за куртку в районі грудей, але він своїми руками відкинув її руки. Після чого вона знову намагалася його зпинити та знову руками хотіла схопити його за одяг, але ОСОБА_5 , зі значною силою своєю рукою відкинув у бік її праву руку, якою вона ударилася об ребро дверного отвору квартири. Внаслідок чого отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому без зміщення.
Крім того, ОСОБА_5 , 08 квітня 2015 року приблизно о 09 годині 50 хвилин, знов попросив у неї гроші на що вона відмовила. Після чого ОСОБА_5 знаючи про те, що у неї в кишені халату знаходяться грошові кошти, вирішив викрасти їх та притиснувши її ліву руку до тулубу обмежив їй можливість протидіяти його злочинним діям, та своєю рукою із лівої кишені халату, який був одягнений на ній викрав грошові кошти в сумі 50 (п`ятдест) грн., купюрами номіналом по 20 та 5 грн., та втік.
Також потерпіла повідомила, що цивільний позов вона не заявляла і матеріальних претензій до обвинуваченого не має.
Враховуючи, що обвинувачений повністю визнає свою вину у скоєних кримінальних правопорушеннях, не оспорює фактичні обставини справи, погоджується з кваліфікацією вчинених ним діянь, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, а також заслухавши думку інших учасників судового розгляду, а саме прокурора прокуратури м. Жовті Води ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_6 , які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши їм наслідки ч.3 ст. 349 та ч.2 ст. 394 КПК України та з їх згоди, суд обмежившись дослідженням доказів по справі лише допитом обвинуваченого, потерпілої і дослідженням характеризуючих даних обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, які ним не оспорюються та роз`яснив усім учасникам судового розгляду, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, проводячи судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до вимог ст. 337 КПК України, обвинувачення, висунуті ОСОБА_5 визнається судом повністю доведеним, ніким не оспорюється. У зв`язку із викладеним, суд вважає вину ОСОБА_5 доведеною, а його дії правильно кваліфіковані:
- за ст.128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження;
- за ч.1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж);
- за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Оскільки, коли винна особа вже отримала реальну можливість розпорядитися чи користуватися протиправно вилученим майном, але застосовує насильство лише з метою уникнення затримання, її дії не можуть визнаватися грабежем, поєднаним з насильством. Застосування насильства в такому випадку утворює окремий склад злочину і потребує окремої кваліфікації залежно від тяжкості наслідків та заподіяної потерпілому фізичної шкоди.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілої ОСОБА_6 , яка просить суворо не карати обвинуваченого.
Так, ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, які закон класифікує, як злочини невеликої тяжкості та середньої тяжкості, що є умисними, необережним та закінченими.
Як особа ОСОБА_5 характеризується посередньо (а.к.п.№0000325 - 25), не працює, не одружений, на диспансерному обліку у лікарів ДЗ СМСЧ-9 нарколога та психіатра не перебуває (а.к.п. .№0000325 - 29, 30), осудний, у відповідності за ст.89 КК раніше не судимий (а.к.п.№0000326 - 26).
Обставини, що відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому є визнання ОСОБА_5 ,. своєї вини, щире каяття, що підтверджується його поведінкою під час досудового розслідування та судового розгляду, часткове відшкодування завданих збитків потерпілій.
Обставинами, що відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
З урахуванням сукупності пом`якшуючих обставин, а саме визнання вини, щирого каяття, часткового відшкодування завданих збитків, при призначенні ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст.186 КК України у вигляді позбавлення волі, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого дію положень ст.69 КК України та призначити покарання нижче нижньої межі санкції ч.2 ст.186 КК України.
Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують покарання та наявність обставин, що пом`якшують покарання, та вимоги, зазначені в абз.2 п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції, передбаченої ч.1 ст.186 КК України.
Вказаний вид покарання за глибоким переконанням суду є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідатиме цілям покарання.
Під час досудового слідства відносно обвинуваченого ОСОБА_5 застосовувався запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до 22 червня 2015 року.
Процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.
Цивільних позовів у кримінальному провадженні не заявлено.
Керуючись ст. ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ст.128 та ч.1,2 ст.186 КК України і призначити йому покарання:
· за ст.128 КК України у виді обмеження волі строком на один рік;
· за ч.1 ст.186 КК України у виді 2 років позбавлення волі;
· за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 2 років та 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 2 (двух) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прокопівка, Олександрівського району, Кіровоградської області, до набрання вироком законної сили змінити з особистого зобовязання на взяття під варту, взявши його під варту в залі суду.
Строк відбуття покарання відраховувати з 04 червня 2015 року.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.
Суддя Жовтоводського міського ОСОБА_1