Справа № 192/1161/15-к
Провадження № 1-кс/192/89/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"23" липня 2015 р. слідчий суддя СОЛОНЯНСЬКОГО РАЙОННОГО СУДУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора прокуратури Солонянського району Дніпропетровської області ОСОБА_3 , слідчого Солонянського РВ ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Солоне клопотання слідчого СВ Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, погоджене з прокурором прокуратури Солонянського району Дніпропетровської області по внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінальному провадженню №0000470 від 14 липня 2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , військовозобов`язаному, не працюючому, раніше судимому:
- 14.01.2009 Солонянським р/с Дніпропетровської обл. за ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років позб. волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки; Вирок набрав законної сили 14.05.2009 року;

- 13.06.2014 Жовтневим р/с м. Дніпропетровськ за ч. 1ст. 190, ст. 76 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки,

підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню №0000470 підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи 13 червня 2014 року засудженим за ч. 1 ст. 190 КК України до двох років обмеження волі та будучи звільненим від призначеного покарання на іспитовий строк терміном 2 роки, вчинив нове кримінальне правопорушення, а саме: 28 червня 2015 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, знаходячись по АДРЕСА_2 , біля господарської будівлі, що належить ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне повторне викрадення чужого майна із корисливих спонукань, з метою особистої наживи, шляхом вільного доступу таємно повторно викрав металеву корморізку вартістю 250 гривень та металеву тачку вартістю 250 гривень, які належать ОСОБА_6 та знаходилися біля будівлі на землі, після чого з викраденим з місця скоєння злочину зник, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 500 гривень.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором прокуратури Солонянського району Дніпропетровської області про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з тих підстав, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні корисливого умисного злочину, який відповідно до ч. 2 ст. 185 КК України карається позбавленням волі на строк до п`яти років.

Вважають, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 вчинив новий злочин середньої тяжкості будучи раніше засудженим за вчинення корисливого кримінального правопорушення, перебуваючи на іспитовому строці, не працює, внаслідок чого не має засобів для існування, може ухилятися від покладених на нього за законом процесуальних обов`язків та вчинити інше кримінальне правопорушення. У зв`язку з чим для забезпечення його належної поведінки до нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити, оскільки наявний передбачений п. 5 ч.1 ст.177 КПК України ризик, у зв`язку з яким та з урахуванням особи підозрюваного не може бути забезпечено виконання ним визначених законом обов`язків шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував своєї причетності до вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, проте заперечував проти обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши прокурора та слідчого, які підтримали клопотання, підозрюваного, який не оспорював своєї причетності до злочину, у вчиненні якого він підозрюється, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, приходжу до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно, відомості про яке внесені до ЄРДР за № №0000470 від 14 липня 2015 року, не доводиться матеріалами, які додані до клопотання про застосування запобіжного заходу, оскільки 22 липня 2015 року органом досудового розслідування ОСОБА_5 був повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення про яке повідомив потерпілий ОСОБА_6 та яке було вчинено згідно його пояснень 28 червня 2014 року. Крім того, протокол допиту підозрюваного датовано 22 липня 2014 року, що також свідчить про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення саме 28 червня 2015 року. Крім того, в протоколі допиту потерпілого міститься посилання на матеріали кримінального провадження №0000470 від 15 липня 2014 року, в той час як клопотання про застосування запобіжного заходу подано в рамках кримінального провадження №0000470 від 14 липня 2015 року.
Згідно ч.1 ст. 184 КПК України клопотання слідчого повинно містити посилання на один або кілька ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини, обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Судом встановлено, що в клопотанні слідчого міститься посилання на існування ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В той же час слідчим та прокурором не доведено існування обставин, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеному під час розгляду клопотання ризику.

Крім цього, суд посилається на те, що ОСОБА_5 підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, покарання за яке передбачене строком до п`яти років, внаслідок якого потерпілому було заподіяно майнову шкоду на суму 500 гривень 00 копійок, а тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який суд вважає не співмірним із вчиненим ОСОБА_5 кримінальним правопорушенням.

Також ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються. Частиною ч. 6 цієї статті передбачено, що до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, додається витяг з ЄРДР щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є одним із заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до ст. 131 КПК України.

Підпунктом 4.3 Розділу І Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, яке затв. наказом Генерального прокурора України № 69 від 17 серпня 2012 року передбачено, що до витягу з ЄРДР включаються відомості, зокрема, про прізвище, ім`я, по батькові та дату народження особи, яку повідомлено про підозру.

Так, слідчим до клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 додано витяг з ЄРДР від 22 липня 2015 року в якому відсутні зазначені відомості в розділі «Особа, яку повідомлено про підозру:», а відповідно до копії повідомлення про підозру, яка додана до клопотання, воно було вручено ОСОБА_5 о 14 годині 30 хвилин 22 липня 2015 року, проте відомості про підозрюваного не були внесені до витягу з ЄРДР, хоча підлягають негайному внесенню відповідно до пп.4 п.3.1 Розділу І наказу Генерального прокурора України № 69 від 17 серпня 2012 року.

Таким чином, оскільки слідчим та прокурором не доведено неможливість запобігти ризику, передбаченому п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України жодним із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України, не доведено обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України в частині дати та часу його вчинення , а також враховуючи неналежність матеріалів, доказів обставин, на які посилаються слідчий та прокурор в своєму клопотанні, то клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131,132, 176-183, 184, 194, 196-197, 309 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого Солонянського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором прокуратури Солонянського району, про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1