Справа № 1-318/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2007 року Ленінський
районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - Парахіної Є.В.,

при секретарі - Кошиленко И.О.,

з участю прокурора - Снісаренка Г.О.,

адвоката - ОСОБА_1,

захисника - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Полтаві кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Полтави, українця, громадянина України, освіта неповна
середня, одруженого, працюючого: спеціалістом по зовнішній рекламі РВПП
"Імідж", проживаючого: АДРЕСА_1, зареєстрованого: АДРЕСА_2, раніше не
судимого, в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 16 травня 2001
року близько 19 год. 00 хв.,
перебуваючи на зупинці громадського
транспорту "Переїзд" по вул. 9 Травня в м. Полтаві, під час
спілкування з товаришами голосно
висловлювався нецензурною лайкою. Після того, як мешканець розташованого поруч
з зупинкою будинку № 1-а по вул. 9
Травня ОСОБА_4 зробив зауваження ОСОБА_3, останній почав ображати його
нецензурними словами та підійшовши наніс удар кулаком правої руки в обличчя.

В результаті дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_4 спричинено тілесні ушкодження
у вигляді гематоми, рани м'яких тканин обличчя,
крововиливу в білкову оболонку лівого ока, які згідно висновку судово-медичної експертизи кваліфікуються як легкі тілесні
ушкодження що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 вину визнав частково, пояснив, що 16 травня 2001 року близько 19 год. 00 хв., перебуваючи
на зупинці громадського транспорту "Переїзд"
по вул. 9 Травня в м. Полтаві, вони голосно розмовляли з товаришами, при цьому
він не висловлювався нецензурно. З
розташованого поруч з зупинкою будинку вийшов гр-н ОСОБА_4, почав
казати, щоб вони йшли геть. Після того, як він спитав, чи зупинка є власністю
цього громадянина, ОСОБА_4 замахнувся на
нього гайковим ключем, який тримав в руці. У відповідь на ці дії він наніс удар
кулаком правої руки в обличчя потерпілому, після чого втік з місця події.

Незважаючи на часткове визнання вини підсудним ОСОБА_3, його винність у вчиненні злочину
підтверджується:

·
показаннями потерпілого ОСОБА_4, який в судовому
засіданні пояснив, що він проживає в буд. АДРЕСА_3, поруч знаходиться зупинка
громадського транспорту "Переїзд". В травні 2001 року хлопці на
зупинці голосно лаялись. Оскільки на зауваження сусіди вони не відреагували,
він вийшов з двору. Побачивши ОСОБА_3,
який нецензурно виражався, схопив його за рюкзак, а коли обернувся до
хвіртки та крикнув дружині, щоб вона викликала міліцію, хлопець вдарив його
рукою в ліве око;

·
показаннями свідка ОСОБА_5, яка
пояснила суду, що приблизно в травні 2001 року на зупинці громадського
транспорту, що розташована поруч з двором будинку, де мешкають вони з чоловіком
ОСОБА_4, хлопці голосно лаялись, в зв'язку з чим чоловік неодноразово робив
зауваження, на які вони не реагували. Потім він вискочив з двору, схопив за
рюкзак одного з хлопців, який лаявся, а в той момент, коли обернувся до неї і
крикнув, щоб викликала міліцію, хлопець вдарив його рукою в ліве око,
відскочив, з рюкзака дістав якусь палицю, помахав нею та побіг. Чоловіка після
цього забрали в лікарню;

2

· показаннями
свідка ОСОБА_6, який пояснив, що одного разу в травні 2001 року разом з товаришем на ім'я Назар перебував на зупинці
громадського транспорту "Переїзд", до них підійшов ОСОБА_3, який лаявся
нецензурною лайкою. Чоловік, що живе поруч з зупинкою, вийшов з двору, зробив йому зауваження. ОСОБА_3 почав на нього кричати, підійшов і вдарив кулаком в обличчя,
після чого втік;

·
показаннями свідка ОСОБА_7, який
пояснив, що приблизно в травні 2001 року разом з ОСОБА_3 вони повертались з футболу додому, на зупинці громадського
транспорту голосно обговорювали гру. Чоловік, який живе
поруч з зупинкою, вийшов з двору, сказав, щоб вони уходили звідси , а коли ОСОБА_3 спитав, чи зупинка є власністю
цього громадянина, схопив за рюкзак, почав тягнути
до будинку, а також намагався вдарити якимось предметом, який тримав в руках. ОСОБА_3 захищаючись
наніс удар кулаком правої руки в обличчя;

·
дослідженими в судовому засіданні
показаннями свідка ОСОБА_8, згідно яких 16.05.2001 року разом з товаришем він перебував на зупинці громадського транспорту
"Переїзд", до них підійшов хлопець на ім'я ОСОБА_3, який висловлювався
вульгарними словами. Чоловік, який живе поруч з зупинкою, вийшов з двору, зробив йому зауваження, після чого ОСОБА_3
підійшов до нього. Озирнувшись, він побачив, що
ОСОБА_3 вже не було, а чоловік тримався за око, з якого йшла кров . Через кілька днів ОСОБА_3 пояснював, що вдарив того
чоловіка в обличчя (ах. 52-53);

·
даними протоколу огляду місця події
від 16.05.2001 року, яким є зупинка громадського транспорту "Переїзд"
по вул. 9 Травня м. Полтави (а.с.11-12);

·
явкою з повинною ОСОБА_3, в якій ним власноруч викладено обставини вчинення злочину
(а.с. 16);

·
висновком судово-медичної експертизи
НОМЕР_1 від 14.06.2001 року, згідно якого у ОСОБА_4 виявлено тілесні
ушкодження у вигляді гематоми, рани м'яких тканин обличчя, крововиливу в білкову оболонку лівого ока, які утворились від
дії тупих предметів, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що
спричинили короткочасний розлад здоров'я (а.с. 28);

·
протоколом очної ставки між ОСОБА_3
та ОСОБА_4 від 22.06.2007 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_4 детально пояснював про обставини злочину та спричинення
йому тілесних ушкоджень, а підсудний заперечував
той факт, що лаявся нецензурно, пояснював, що вдарив потерпілого, увернувшись від удару, який той намагався нанести (а.с.73-75);

·
протоколом очної ставки між ОСОБА_3 та ОСОБА_5від
22.06.2007 року, з якого вбачається, що
свідок ОСОБА_5 детально пояснювала про обставини спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4, а ОСОБА_3 заперечував той
факт, що лаявся нецензурно, пояснював, що вдарив потерпілого, увернувшись від удару, який той намагався нанести
(а.с.76-77);

та сукупністю інших доказів по
справі, досліджених та перевірених в судовому засіданні.

До показань
підсудного ОСОБА_3 про те,
що він голосно розмовляв, а не лаявся брутально, наніс удар потерплому ОСОБА_4,
захищаючись від останнього, суд відноситься критично
та розцінює їх як спосіб захисту від пред'явленого обвинувачення з метою
уникнути відповідного покарання, зважаючи на те, що ці обставини спростовуються
зібраними по справі доказами.

Також критично суд відноситься до показань свідка ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_3 нецензурно не лаявся, діяв, обороняючись від нападу
потерпілого ОСОБА_4, беручи до уваги його дружні стосунки
з підсудним.

Дії підсудного ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч. 1 ст.
296 КК України, оскільки він вчинив хуліганство, тобто грубе
порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства,
що супроводжується особливою зухвалістю.

При обранні міри покарання суд враховує характер, ступінь тяжкості та
суспільної небезпеки вчиненого злочину, конкретні обставини справи, особу
підсудного.

В силу статті 66
КК України, обставиною, що пом'якшує покарання підсудного ОСОБА_3, є вчинення
злочину неповнолітнім..

В силу статті 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання підсудного ОСОБА_3, судом не
встановлено.

Згідно
характеристик, за місцем проживання та за місцем роботи ОСОБА_3 характеризується
позитивно (а.с. 91, 93).

3

Згідно медичного
висновку ОСОБА_3 примусового лікування
від залежності до психоактивних речовин не потребує
(а.с. 120).

При призначенні
покарання підсудному ОСОБА_3,
суд враховує, що він раніше не судимий,
має постійне місце проживання та місце роботи, де характеризується позитивно.

Враховуючи те, що на момент вчинення злочину ОСОБА_3 був неповнолітнім, суд вважає за можливе звільнити його від призначеного
покарання на підставі п. "а" ст. 1 Закону України "Про амністію" від 19.04.2007 року.

Заявлений по справі потерпілим ОСОБА_4 цивільний позов про відшкодування
завданої злочином шкоди підлягає залишенню без розгляду, з роз'ясненням права
заявити позов в порядку цивільного судочинства (а.с. 68).

Судових витрат по справі немає.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, п.
"а" ст. 1 Закону України "Про амністію" від 19.04.2007
року, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст.
296 КК України та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

Звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання на
підставі п. "а" ст. 1 Закону України "Про
амністію" від 19.04.2007 року.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у виді підписки про невиїзд - скасувати.

Цивільний позов ОСОБА_4 залишити без
розгляду.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області
протягом 15 діб з моменту його проголошення через Ленінський районний суд
м. Полтави.