Єдиний унікальний номер 225/3960/14-к
Номер провадження 11-кп/775/151/2015

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

потерпілого

захисника

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщені апеляційного суду Донецької області у м. Артемівську

апеляційні скарги старшого прокурора прокуратури м. Дзержинська ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за №0001306,

на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 26 травня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дзержинська Донецької області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 1) в 2002 році Дзержинським міським судом за cт.ст. 185 ч. 2, 185 ч.З КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 04 червня 2005 року за відбуттям покарання. 2) 16 вересня 2011 року Дзержинським міським судом за ст.187 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 15 травня 2014 року за відбуттям покарання, мешканця м. Дзержинська

засуджено за ч.2 ст. 289 КК України до5 років позбавлення волі без конфіскації майна,за ч.2 ст.185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі ,за ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України- до 3 років позбавлення волі . У відповідності з вимогами ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_6 остаточно призначено 5 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Горлівки Донецької області, громадянина України, освіта середня, одруженого, працюючого маляром в Дитячому саду № 8, раніше судимого: ОСОБА_9 ) в 2008 році за cт. 186 ч. 2 КК України до 4 року позбавлення волі , звільнений 06 червня 2012 року за відбуттям покарання, мешканця м. Горлівки

засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі , за ч.2 ст. 15 - ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. У відповідності з вимогами ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_7 призначено покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі .

Згідно вироку ОСОБА_10 і ОСОБА_11 вчинили злочини за таких обставин.

10 серпня 2014 року приблизно о 23 годині 50 хвилин обвинувачений ОСОБА_10 , діючи повторно, на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 незаконно заволодів транспортним засобом - мопедом ALFA ZS50 випуску 2012 року вартістю 3200 гривень, що належав ОСОБА_12

17 вересня 2014 року приблизно о 22 годині 30 хвилин, діючи умисно, повторно, за попередньою змовою обвинувачені ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , проходячі повз будинок по АДРЕСА_2 ,помітили між деревами дві сумки, де скориставшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, таємно викрали їх ,які були раніше кимось викрадені із майном, що належали потерпілій ОСОБА_13 на загальну суму 3562 гривні.

18 вересня 2014 року приблизно о 01 годині діючи умисно, повторно, за попередньою змовою обвинувачені ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, проникли в будинок АДРЕСА_2 , де скориставшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, стали збирати речі, які належать ОСОБА_13 , а саме: спецодяг в кількості 4 одиниці, металевий шпатель, будівельну гребенку під плитку, 3 металевих кутка, метрове правило, молоток, одну викрутку, та складали їх в коридорі будинку для подальшого викрадення ,але свій злочинний умисел не змогли довести до кінця,оскільки були затримані батьком потерпілої ОСОБА_14 , який не дав їм розпорядитися викраденим майном на власний розсуд. Таким чином обвинувачені ОСОБА_10 і ОСОБА_11 здійснити замах таємне викрадення майна на суму 985 гривень,але не довели свій злочинний намір до кінця з причин, що від них не залежали ,оскільки були затримані на місці вчинення злочину.

У апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. Вказує, що суд суттєво порушив вимоги КПК, оскільки провів підготовче судове засідання без участі обвинувачених. Посилається на те, що відповідно до вимог ст.412 КПК таке порушення тягне безумовне скасування вироку.

У апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. Вказує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи і його дії неправильно кваліфіковані. По епізоду від 10 серпня 2014 року вважає, що його дії мали бути кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК, оскільки він вчинив крадіжку, а не заволодіння транспортним засобом, оскільки мопед не заводився і він його товкав 2 км. По епізоду від 17 вересня 2014 вважає, що викрадення він не вчиняв, оскільки він знайшов дві сумки з складеним в них майном на вулиці біля дому потерпілої. Вважає, що крадіжку вчинила невідома особа, а він лише заволодів викраденим і його дії мають бути кваліфіковані за ст.198 КК. Безпідставно по цьому епізоду його дії кваліфіковані як вчинені за попередньою змовою у групі з ОСОБА_11 , оскільки останній на його прохання тільки допоміг донести сумки до їх місця проживання. По епізоду від 18 вересня 2014 року злочин не вчиняв. У будинок ОСОБА_13 зайшов вільно без наміру вчиняти крадіжку майна. Вказує на порушення його права на участь у судовому засіданні, оскільки суд провів підготовче судове засідання без його участі.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 просить вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. Вказує, що вирок суду є незаконним, а його засуджено безпідставно, оскільки злочинів він не вчиняв. По епізоду 17 вересня 2014 року він на прохання ОСОБА_10 допоміг останньому віднести сумки додому. Зі слів ОСОБА_10 йому було відомо, що той знайшов сумки, а тому його дії неправильно кваліфіковані як крадіжка. По епізоду 18 вересня 2014 року також не вчиняв ніяких злочинних дій. Наміру проникнути у будинок потерпілої ОСОБА_15 з метою викрадення майна ні він, ні ОСОБА_10 не мали.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги старшого прокурора прокуратури м. Дзержинська, обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які підтримали доводи своїх апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до висновку, що апеляції задоволенню не підлягають за такими підставами.

Доводи апеляційних скарг прокурора та обвинуваченого ОСОБА_10 , що суд допустив істотне порушення норм кримінального процесуального законодавства, є безпідставними.

Згідно з ч.1 ст.412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Таких істотних кримінального процесуального закону суд першої інстанції не допустив. Судовий розгляд відбувся з участю обвинувачених ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . Суд відповідно до вимог ст.22 КПК створив для обвинувачених, як сторони захисту, необхідні умови для реалізації їх процесуальних прав. Суд призначив підготовче засідання на 4 листопада 2015р і забезпечив можливість участі обвинувачених у судовому засіданні у режимі відео конференції, оскільки їх доставка конвоєм у приміщення суду була неможлива у звязку з загостренням ситуації у зоні проведення АТО (а.с. 11, 12). Обвинувачені ОСОБА_10 і ОСОБА_11 відмовились від участі у підготовчому судовому засіданні у режимі відеоконеференції.(а.с. 19, 21). Прокурор у підготовчому засіданні не заявляв клопотання про відкладення засідання і вказав, що не заперечує, щоб підготовче судове засідання було проведено без участі обвинувачених . Обвинувачений ОСОБА_10 не заявляв і не заявляє, що він мав намір подати клопотання, яке підлягає розгляду тільки під час підготовчого судового засідання, і що це вплинуло на повноту і об`єктивність судового розгляду. За таких обставин проведення підготовчого судового засідання без участі обвинувачених не перешкодило і не могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Доводи апеляцій обвинувачених про незаконне засудження, про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи і про неправильно кваліфікацію їх дій також є безпідставними.

Висновки суду, що ОСОБА_10 незаконно заволодів транспортним засобом мопедом, що належав ОСОБА_16 , відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Обвинувачений ОСОБА_10 визнав, що дійсно заволодів мопедом, руками за кермо відкотив його за 2 км до лісосмуги, розташованої поруч із вулицею Ярославська м. Дзержинська, а потім близько 20 днів їздив на ньому.

Потерпілий ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснив, що 10 серпня 2014 року приблизно о 23 годині 50 хвилин він приїхав у гості на залишив біля подвір`я будинку АДРЕСА_1 свій мопед ALFA ZS50 2012 року випуску двигун об`ємом 49 см куб, синього кольору, вартістю 3200 гривень. Через деякій час він не знайшов свого мопеду на місті стоянки.01 вересня 2014 року несподівано він побачив обвинуваченого ОСОБА_10 , котрий їхав на його мопеді із дівчиною. Мопед він забрав, а обвинувачений втік.

Суд правильно кваліфікував дії ОСОБА_10 за ч.2 ст.289 КК , як заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_10 , що він вчинив крадіжку майна, і його дії мають кваліфікуватися за ч.2 ст.185 КК, оскільки під час заволодіння мопедом він не рухався на ньому, а перекотив руками його у безпечне місце, безпідставні. Спосіб заволодіння транспортним засобом не має значення для кваліфікації дій за ст.289 КК.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що мопед з об`ємом двигуна 49 куб.см є механічним транспортним засобом і тому є предметом злочину, передбаченого ст..289 КК. Суд при цьому правильно прийняв до уваги роз`яснення , що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року із змінами від 19 грудня 2008 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту,а також що до адміністративних правопорушень на транспорті», пункт 1.10 Правил дорожнього руху, Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортним засобом , затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 511 від 20 травня 2009 року ( п.3 ).

Висновки суду про вчинення обвинуваченими ОСОБА_10 і ОСОБА_11 17 вересня 2014 року таємного викрадення майна потерпілої ОСОБА_13 і вчинення 18 вересня 2014 року замаху на таємне викрадення майна тієї ж потерпілої відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну оцінку у вироку.

Потерпіла ОСОБА_13 підтвердила, що 17 вересня 2014 року з її дому по вул. Котляревського було викрадено значну кількість речей, особливо інструментів для будівництва і ремонту. Викрадені речі їй були повернуті. Їй відомо, що вони були знайдені за місцем, вказаним ОСОБА_10 і ОСОБА_11 .

З показань обвинувачених ОСОБА_10 і ОСОБА_11 вбачається, що вони сумки з майном віднесли до знайомої ОСОБА_18 .

Свідок ОСОБА_19 викладені факти підтвердила.

Викрадене у ОСОБА_15 майно було знайдено і вилучено у двох сумках за місцем проживання ОСОБА_19 .

Доводи апеляційних скарг ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , що ввечері 17 вересня 2014 року вони не викрадали майно, оскільки знайшли сумки на вулиці біля дому потерпілої і тільки забрали їх і віднесли до місця свого проживання, а тому не вважають ці дії крадіжкою, безпідставні.

Суд правильно кваліфікував дії обвинувачених за ч.2 ст.185 КК.

Безпідставними є і доводи апеляційної скарги ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , що вони через 2 години після першого епізоду викрадення майна потерпілої ОСОБА_15 проникли до неї в дім без наміру вчинити викрадення майна. Показаннями свідків, даними огляду місця події їх доводи спростовуються.

Свідки ОСОБА_14 і ОСОБА_20 підтвердили, що о першій годині ночі 18 вересня 2014 року вони в будинку потерпілої ОСОБА_13 затримали ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . Обстановка в домі свідчила, що останні шукали цінні речі. Частина речей була зібрана в одному місці і підготовлена до викрадення.

З протоколу огляду міста події вбачається, що у будинку потерпілої ОСОБА_15 виявлено безлад, а також майно : 4 комплекти спецодягу, шпатель,будівельна гребінка під плитку,3 кутка, метрове правило,молоток,викрутка, які були складені у кутку дома.

Суд правильно кваліфікував дії обвинувачених за ч.2 ст.15- ч.3 ст.185 КК.

Призначене судом ОСОБА_10 і ОСОБА_11 покарання відповідає вимогам ст.65 КК, є необхідним і достатнім для виправлення винних та попередження нових злочинів. Суд при цьому врахував тяжкість злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинувачених.

Колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 26 травня 2015 року у відношенні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційні скарги старшого прокурора прокуратури м. Дзержинсько ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду Донецької області може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді апеляційного суду: