Справа № 591/7896/14-к Провадження № 1-кс/591/1270/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2014 року м. Суми
Слідчий заперечив проти задоволення скарги, мотивуючи це безпідставністю та необґрунтованістю вимог, а також тим, що відсутні дані які б свідчили про те, що ОСОБА_5 завдано майнової чи моральної шкоди.
Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані матеріали, дійшов наступних висновків.
По-перше, слід зазначити про те, що, оскільки прокуратурою не надано доказів отримання скаржником копії оскаржуваного рішення, тому за приписами ст. 304 КПК України, суд вважає скаргу ОСОБА_3 поданою в межах встановлених строків.
По-друге, судом встановлено, що прокуратурою Сумської області 30 липня 2014 року було розпочато досудове розслідування кримінального провадження за ознаками ч. 1 ст. 365 КК України, відкритого за заявою захисника ОСОБА_5 за фактом вчинення неправомірних дій працівниками міліції, пов`язаними з проведенням обшуку в його домоволодінні.
07 серпня 2014 року слідчому подано клопотання про визнання ОСОБА_5 потерпілим, в задоволенні якого 11 серпня 2014 року постановою слідчого відмовлено.
28 серпня 2014 року ухвалою слідчого судді в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 щодо скасування зазначеної постанови відмовлено.
29 серпня 2014 року ОСОБА_5 подав слідчому повторну заяву, в якій просив визнати його потерпілим та допитати в якості потерпілого по зазначеному кримінальному провадженню.
26 вересня 2014 року слідчим фактично відмовлено в задоволенні цієї заяви в частині визнання ОСОБА_5 потерпілим без винесення стосовно цього постанови.
Крім того, згідно наданого суду витягу з ЄРДР було з`ясовано, що попередню кваліфікацію діяння змінено з ч. 1 ст. 365 на ч. 2 ст. 162 КК України.
Слід зауважити також і те, що невинесення слідчим постанови в тій ситуації, де він зобов`язаний був вчинити такі дії, не позбавляє особу права на оскарження відповідних дій слідчого, які заявлялись йому для вирішення, в даному випадку - це фактична відмова у визнанні потерпілим.
Ст. 55 КПК України передбачено, що потерпілим може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Отже органом прокуратури розслідується кримінальне провадження, за фактом неправомірних дій, якими на думку представника скаржника порушено саме його права, інтереси та обов`язки, а також що на думку скаржника потягло відкриття іншого кримінального провадження відносно особи, пов`язаного з обвинуваченням в тяжкому злочині.
Таким чином, по кримінальному провадженню, відкритому за заявою захисника ОСОБА_5 , наявними є достатні підстави вважати, що кримінальним правопорушенням останньому завдано шкоди, що випливає зі специфіки розслідуємого слідчим діяння.
На думку суду помилковим є посилання слідчого на витяг з ЄРДР як на підставу для відмови у визнанні потерпілим, оскільки при вирішенні питання стосовно визнання або не визнання особи потерпілим слідчий (прокурор) повинен керуватися в першу чергу викладеними в заяві про злочин обставинами та фактами, а також повідомленою в інший спосіб інфомарцією особами, які вважають себе постраждалими від тих чи інших дій (бездіяльності). Внесені ж до ЄРДР відомості є суб`єктивним баченням відповідної посадової особи (реєстратора) попередньої кваліфікації дій, які є предметом розслідування.
Крім того, суд зважає і на ту обставину, що в поданій заяві 29 серпня 2014 року ОСОБА_5 викладаються додаткові обставини, порівняно з тими, що були предметом вирішення клопотання в постанові від 11 серпня 2014 року (зокрема в частині завдання шкоди саме ОСОБА_5 неправомірними діями працівників міліції, які є предметом перевірки), тому необгрунтованим є посилання слідчого на ухвалу слідчого судді, якою вже було відмовлено в задоволенні скарги.
Задовольняючи скаргу, суд виходить і з того, що ч. 5 ст. 55 КПК України передбачено відмову у визнанні потерпілим лише за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що шкоди не завдано особі, яка звернулась з заявою про вчинений злочин або з заявою про залучення її в якості потерпілого. Проте, доказів тому, яким чином слідчий встановив ці обставини, навіть не вияснивши цих питань у заявника і не допитавши його впродовж тривалого часу з початку досудового розслідування - з 30 липня 2014 року, суду надано не було, як і не міститься посилання на них в оскаржуваному рішенні.
Відтак, скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-306 КПК України, слідчий суддя
Скаргу адвоката ОСОБА_3 задовольнити.
Ухвала не оскаржується.

Слідчий суддя ОСОБА_1