Справа № 554/405/15-к
ВИРОК
Іменем України
Дата документу 10.04.2015
10 квітня 2015 року Октябрський районний суд м. Полтави в складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника потерпілої ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України несудимого,
за ч. 4 ст. 187 КК України,
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Полтава, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , силу ст. 89 КК України несудимого,
за ч. 4 ст. 187 КК України,
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше несудимого,
за ч. 4 ст. 187 КК України,
12.11.2014 року близько 17.00 год. ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , попередньо домовившись між собою про вчинення нападу, поєднаного із погрозою застосування зброєю та проникненням в приміщення магазину «Срібний світ», що розташований за адресою: м. Полтава, вул. Леніна, 4, відкрито заволоділи ювелірними виробами із золота на загальну суму 185 345 грн. 35 коп., що є великим розміром за наступних обставин.
12.11.2014 року близько 17.00 год. ОСОБА_14 , перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_6 разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , будучи заздалегідь обізнаним про домовленість останніх вчинити розбійний напад на магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 », з метою сприяння ОСОБА_12 та ОСОБА_15 швидко залишити місце вчинення злочину та забезпечити можливість розпорядження здобутим майном, заздалегідь викликав автомобіль таксі, в якому чекав останніх в дворі будинку АДРЕСА_6 .
В цей же день, близько 17.00 год. ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , після приїзду автомобіля таксі, переконавшись в можливості швидкого залишення місця події, неправомірно проникли в приміщення магазину «Срібний світ» за адресою: АДРЕСА_6 , в якому погрожуючи продавцю ОСОБА_7 застосувати пневматичний пістолет, який був сприйнятий нею, за даних конкретних умов, як вогнепальна бойова зброя, наказали відкрити вітрину, де знаходились ювелірні вироби із золота, та надати їм вільний доступ для заволодіння ними.
Унаслідок відкритого нападу з погрозою застосування зброї, поєднаного з проникненням в інше приміщення, діючи за попередньою змовою ОСОБА_12 , ОСОБА_15 заволоділи ювелірними виробами з золота: каблучками в кількості 45 шт. загальною вагою 125,32 г на суму 82 084 грн. 60 коп., підвісками в кількості 50 шт. загальною вагою 53,95 г на суму 35 337 грн. 25 коп., сережками в кількості 15 пар загальною вагою 34,39 г на суму 22 525 грн. 45 коп., ланцюжками в кількості 10 шт. загальною вагою 48,21 г на суму 31 577 грн. 55 коп., браслетами в кількості 7 шт. загальною вагою 21,10 г на суму 13 820 грн. 50 коп., брошкою вагою 2,49 г на суму 1 630 грн. 95 коп., які належать ОСОБА_6 , чим спричинили останній матеріальний збиток на загальну суму 185 345 грн. 35 коп., що є великим розміром.
Після вчинення розбійного нападу, на заздалегідь викликаному ОСОБА_14 таксі, останній разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_15 покинули місце події та приїхали за місцем проживання ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 . У зазначеному помешканні останні з метою уникнення подальшої ідентифікації при збуті викрадених ювелірних речей зняли з них етикетки (бирки).
У подальшому ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 реалізували викрадене майно, а отримані кошти розділили між собою.
При цьому з числа викрадених ювелірних речей ОСОБА_12 залишив собі золотий ланцюжок, ОСОБА_15 золоту булавку, ОСОБА_14 золоту підвіску у вигляді хрестика, які у подальшому використали на власний розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_15 в суді свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, визнав, а також цивільний позов визнав повністю та пояснив, що 10.11.2014 року, перебуваючи разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_12 вдома у останнього у АДРЕСА_7 , дивлячись телевізор, побачив відеосюжет щодо пограбування ювелірного магазину. Тоді у нього разом із ОСОБА_12 виник умисел на вчинення аналогічного злочину. Вони обговорили план вчинення злочину, а саме, що його необхідно вчинити в масках, взяти пістолет у знайомого ОСОБА_16 з метою залякування продавця. Вирішили пограбувати магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по вул. Леніна, в який заходили раніше з ОСОБА_14 . Харламов у цей час в кімнаті не перебував, бо кудись вийшов. Наступного дня, 11.11.2014 року, близько 16.00 год. він зустрівся з ОСОБА_12 та ОСОБА_14 на зупинці громадського транспорту «вул. Шевченко», зайшли у двори, де вони пили пиво та відпочивали. Проте ні він, ні ОСОБА_12 не повідомили ОСОБА_14 про свій план. Проходячи втрьох біля аптеки, ОСОБА_12 зайшов до приміщення аптеки та купив 3 медичних маски та 3 пари медичних рукавичок. ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у цей час стояли на дворі. Після чого втрьох попрямували у двори будинків, які знаходяться біля прокуратури Полтавської області, де пробули деякий час. Після цього ОСОБА_12 їх залишив та поїхав до ОСОБА_17 , щоб узяти пістолет.
Після повернення ОСОБА_12 , він з останнім обговорив план вчинення пограбування, але в цей день вони відмовилися від свого наміру та просто пройшли повз магазин. При цьому ОСОБА_12 та ОСОБА_15 стверджували, що ОСОБА_14 нічого про їхні плани не знав.
Розійшовшись по домівкам, ОСОБА_12 та ОСОБА_15 домовились зустрітися на наступний день та втілити свій план у життя.
Наступного дня, а саме 12.11.2014 р., близько 16.00 год. ОСОБА_15 зустрівся з ОСОБА_12 та по телефону викликали ОСОБА_14 . Після чого вони купили по пляшці пива, пішли у двори будинків, які знаходяться біля прокуратури Полтавської області, та не повідомляючи про свій намір вчинення злочину, попросили ОСОБА_14 викликати таксі, а самі пішли до магазину, попередньо вдягнувши маски. Зайшовши до магазину, ОСОБА_12 наказав продавцю встати та відкрити вітрину, а ОСОБА_15 навів пістолет на продавця. ОСОБА_12 дуже швидко склав золоті вироби у портфель, після чого вони вибігли з магазину, в арці уповільнили ходу, скинули маски. Таксі, яке викликав ОСОБА_14 , уже чекало у дворі. Вони доїхали на таксі до зупинки громадського транспорту «Вул. В.Тирнівська», звідти пішли пішки до місця проживання ОСОБА_12 : АДРЕСА_7 , у якого проживав ОСОБА_14 . І тільки тут вони розповіли ОСОБА_14 , що пограбували магазин, висипавши золото на стіл. ОСОБА_15 разом із ОСОБА_12 обрізали бирки з золота. Наступного дня, 13.11.2014 року, вони продали золото знайомому ОСОБА_12 на ім`я ОСОБА_18 . Після чого ОСОБА_12 позичив ОСОБА_19 2000 грн., а ОСОБА_15 віддав 20 000 грн. Ці гроші він витратив на власні потреби.
Із золотих виробів ОСОБА_15 залишив собі булавку, ОСОБА_12 взяв золотий ланцюжок, а ОСОБА_14 віддали хрестик, щоб він нікому не розповів про вчинений ними злочин.
ОСОБА_15 підтвердив, що десь за тиждень вони утрьох заходили до цього магазину, оглянули магазин, вийшли, нічого не придбавши.
ОСОБА_15 показав, що на досудовому слідстві обмовив ОСОБА_14 стосовно того, що той брав участь у вчиненні злочину, оскільки працівники міліції застосували щодо нього фізичний тиск.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 в суді свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, визнав, як і цивільний позов, та пояснив, що умисел на заволодіння золотими речами з магазину виник у нього разом із ОСОБА_15 при перегляді відеосюжету по телевізору про пограбування ювелірного магазину. При цьому зазначив, що ОСОБА_14 вони не посвячували у свій план. За два дні до цього ОСОБА_12 попросив у свого знайомого ОСОБА_17 пістолет, щоб постріляти.
11.11.2014 роки він зустрівся з ОСОБА_15 на зупинці громадського транспорту «вул. Шевченко» у м. Полтаві, до них приєднався ОСОБА_14 . ОСОБА_12 зайшов до аптеки та придбав 3 маски та 3 пари гумових рукавичок. Пояснив, що купив саме таку кількість, бо хотів залучити до вчинення злочину ОСОБА_14 , однак потім вони з ОСОБА_15 відмовилися від втягування ОСОБА_14 у цю справу. Рукавичку він примірив у кишені куртки, так щоб ОСОБА_14 цього не побачив. Він залишив ОСОБА_15 та ОСОБА_14 на подвір`ї біля приміщення прокуратури Полтавської області, а сам поїхав до ОСОБА_17 на таксі до зупинки «Мотель», де той дав йому пістолет. Коли повернувся до друзів, які на нього весь цей час чекали, у той день вони вирішили не вчиняти злочин, домовившись зустрітися наступного дня. 12.11.2014 року він зустрівся з ОСОБА_15 . Вони викликали ОСОБА_14 по телефону. Той приїхав, вони купили пиво, а потім пішли у двори біля прокуратури Полтавської області. Вони попросили ОСОБА_14 викликати таксі, а самі пішли до магазину. ОСОБА_12 зайшов до магазину першим, за ним ОСОБА_15 . ОСОБА_12 став біля прилавку та наказав встати продавцю. Васько направив пістолет на продавця. Продавець відкрила вітрину з золотими речами. ОСОБА_12 склав їх до портфеля. Після цього вони вибігли з магазину, біля арки ОСОБА_12 скинув маску. Сіли до автомобіля таксі, яке викликав на їх прохання ОСОБА_14 , що вже чекало на них. Вони доїхали до зуп. « ОСОБА_20 » в м. Полтаві. Додому пішли пішки, там вони розповіли ОСОБА_14 про вчинений злочин та показали золоті речі. Наступного дня біля школи № 38 у м. Полтаві вони утрьох зустрілися з сусідом ОСОБА_12 на ім`я ОСОБА_18 . Поки він вирішував питання з ОСОБА_21 про продаж золота, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 весь цей час його чекали. Він віддав тому золоті прикраси, за що отримав 60 000 грн. Після цього ОСОБА_12 повернувся до ОСОБА_14 та ОСОБА_15 та віддав ОСОБА_19 5 000 грн., які йому обіцяли позичити для оренди житла у м. Полтаві. ОСОБА_15 віддав 21 000 грн. Інші гроші витратив на власні потреби.
ОСОБА_12 підтвердив, що десь за місяць до цих подій був разом із ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у ювелірному магазині «Срібний світ». ОСОБА_14 вибирав якесь кільце. Тоді ОСОБА_12 і побачив, що у магазині відсутня охорона.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 в суді не визнав ні свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ні цивільний позов, визнав вину в тому, що не повідомив про вчинений злочин. Показав, що він про вчинення розбою нічого не знав, на поведінку друзів 11.11.2014 року не звернув увагу, оскільки він весь час спілкувався зі своєю дівчиною. 12.11.2014 р. ОСОБА_12 та ОСОБА_15 попросили його під`їхати та замовити таксі. При цьому сказали, що все пояснять пізніше. Він викликав таксі. ОСОБА_12 з ОСОБА_15 відлучилися і через короткий проміжок часу повернулися. Коли прийшли додому, ОСОБА_15 висипав золото на стіл, та вони розповіли, що пограбували магазин. Щоб ОСОБА_14 не повідомив про вчинений злочин, вони йому дали золотий хрестик. Наступного дня він разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_15 пішов на зустріч, під час якої було продане золото. Він перебував разом із ОСОБА_15 та чекав, коли повернеться ОСОБА_12 . Повернувшись, останній позичив йому 5000 грн.
Після затримання, він визнав участь у вчиненні розбійного нападу на магазин, оскільки працівники міліції погрожували йому розправою над його дівчиною. Вони продовжували йому погрожувати і під час його перебування у СІЗО.
Крім визнання вини обвинуваченими ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , та часткового визнання вини ОСОБА_14 , їх вина у вчиненні злочину підтверджується наступними дослідженими у суді доказами.
Допитана в суді потерпіла ОСОБА_6 показала, що є власником ювелірного магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». 12.11.2014 року їй зателефонувала продавець ОСОБА_7 , яка повідомила про пограбування магазину. Очевидцем злочину ОСОБА_6 не була. У магазині дійсно нема охорони, але є «тривожна кнопка», камери відеоспостереження. 13.11.2014 року була проведена інвентаризація та виявлена недостача на загальну суму 185 345 грн. 35 коп. Вказаним злочином їй завдано досить великих моральних страждань та матеріальних затрат. Просила цивільний позов задовольнити, стягнувши солідарно з обвинувачених 185 345,35 грн. заподіяної злочином матеріальної шкоди та 15 000 грн. моральної шкоди. При призначенні покарання поклалася на розсуд суду.
Потерпіла ОСОБА_7 в суді пояснила, що, працюючи продавцем, 12.11.2014 року перебувала на своєму робочому місці в магазині «Срібний світ», який знаходився за адресою: м. Полтава, вул. Леніна, 4. Цього ж дня, близько 17.00 год. до магазину зайшло двоє невідомих чоловіків у медичних масках. Один із них сказав: «Встань», потім повторив те саме. Другий навів на неї пістолет. Тоді перший наказав відкрити вітрину, ювелірні вироби склав до рюкзака. Все тривало близько хвилини. Коли нападники покинули приміщення магазину, потерпіла викликала міліцію та зателефонувала власниці. Також потерпіла вказала, що за кілька днів до цих подій до магазину заходили троє молодих хлопців, які поводили себе досить дивно, видивлялися найдорожчі вироби із золота. При призначенні покарання поклалася на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_22 у суді показав, що ввечері на початку листопада 2014 року йому зателефонував його знайомий ОСОБА_12 та запропонував купити золото. Він відповів, що йому не потрібно, але знає, хто зможе купити. Вони домовилися наступного дня зустрітися. На цю зустріч, яка відбулася неподалік школи № 38, ОСОБА_12 прийшов разом із ОСОБА_14 та ОСОБА_23 . Безпосередньо золото передавав ОСОБА_12 . При передачі вони відійшли від інших. Після передачі свідок пішов до себе у майстерню, адже він працює ювеліром, та переплавив вироби, які приніс ОСОБА_12 . Вага готового злитка становила 207 г. Через деякий час ОСОБА_22 повернувся до обвинувачених та у присутності ОСОБА_15 та ОСОБА_14 передав гроші в сумі 60 000 грн. Після чого ОСОБА_12 повідомив йому, що вони пограбували ювелірний магазин.
Допитаний у суді свідок ОСОБА_24 повідомив, що з ОСОБА_15 навчався в одному класі в інтернаті, ОСОБА_14 знає, оскільки той також навчався в інтернаті раніше. Повідомив, що з ОСОБА_12 його та його сестру познайомив ОСОБА_15 . У його користуванні був пневматичний пістолет, схожий за зовнішніми ознаками на пістолет «Макарова». Якось у листопаді до нього зателефонував ОСОБА_12 та попросив у нього пневматичний пістолет, на що він погодився, не запитуючи для чого йому потрібен пістолет. Свідок підтвердив передачу 11.11.2014 року ОСОБА_12 пістолета. Цей пістолет він у середині жовтня 2014 року придбав у магазині «Сапсан». Обвинувачений ОСОБА_12 так і не повернув йому пістолет.
Свідок ОСОБА_25 пояснила, що обвинувачених знає, з ОСОБА_15 навчалася в одному класі, останній познайомив її та брата з ОСОБА_12 . Вона підтвердила, що у її брата ОСОБА_24 був пневматичний пістолет, з якого вони іноді стріляли. Після знайомства з ОСОБА_12 вони обмінялися телефонами та іноді зустрічалися. Одного разу їй зателефонував ОСОБА_12 та запитав номер телефону її брата. У подальшому свідок дізналася, що обвинувачений просив у її брата пневматичний пістолет, однак для яких саме цілей він йому був необхідний свідок не цікавилася.
Свідок ОСОБА_26 , мати обвинуваченого ОСОБА_15 , в суді повідомила, що після закінчення школи ОСОБА_15 дружив із ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , навчався в училищі. У листопаді 2014 р. їй зателефонували та повідомили, що її сина затримали за вчинення розбійного нападу. Після чого товариш сина, ОСОБА_27 , зателефонував та віддав їй золоту булавку, яку йому подарував її син. Цю булавку вона видала працівникам міліції.
Відповідно до протоколу огляду предмета від 23.11.2014 року ОСОБА_26 в приміщенні Октябрського РВ видала працівникам міліції ювелірну прикрасу булавку, яку її син ОСОБА_28 подарував товаришу (т. 1, а.с. 199-200).
Свідок ОСОБА_29 , мати обвинуваченого ОСОБА_12 , в суді повідомила, що її син винаймав квартиру по АДРЕСА_8 . У нього також проживав ОСОБА_14 . У жовтні-листопаді 2014 р. син не працював.
Свідок ОСОБА_30 в суді повідомила, що вона зустрічалася з ОСОБА_12 .
Про те, що останній із своїми товаришами вчинив розбійний напад на ювелірний магазин, не знала. Також свідок підтвердила, що бачила вдома у ОСОБА_12 пістолет, його їй показував сам обвинувачений.
Свідок ОСОБА_31 у суді показала, що вона є дівчиною ОСОБА_14 . У листопаді 2014 року вона проживала разом з ОСОБА_14 у Супрунівці. ОСОБА_12 та ОСОБА_14 є близькими друзями. Іноді у них жив ОСОБА_12 , а ОСОБА_15 кожного вечора приходив до них.
Рапортом помічника начальника Октябрського РВ підтверджується, що 12.11.2014 року о 17.40 год. до чергової частини Октябрського РВ ПМУ УМВС по телефону «102» надійшло повідомлення від громадянки ОСОБА_7 про те, що по вул. Леніна, 4, в ювелірному магазині «Срібний світ» невідомі особи, погрожуючи, заволоділи ювелірними виробами (т. 1, а. с. 167).
Відповідно до протоколу огляду місця події від 12.11.2014 року оглянуто місце вчинення злочину, а саме приміщення магазину «Срібний світ» по вул. Леніна, 4, в м. Полтаві (т. 1, а. с. 170-178).
Із відеозапису з камери відеоспостереження приміщення ювелірного магазину «Срібний світ», що по вул. Леніна, 4, у м. Полтаві, вбачається, що 12.11.2014 року до вказаного приміщення заходять двоє чоловіків у масках білого кольору на обличчях, один із них на плечі тримає рюкзак чорного кольору, другий з кишені дістає предмет, схожий на пістолет, та направляє його на продавця. Перший хлопець щось говорить, після цього відкривається прилавок та з полиць насипом виймаються ювелірні прикраси. Після чого ці двоє виходять з магазину (т. 1, а. с. 166).
Згідно протоколу огляду від 23.11.2014 року оглянуто речі, у які був вдягнений ОСОБА_15 під час нападу на магазин, а саме штани світло-сірого кольору, куртку чорного кольору, олімпійку з капюшоном, пара кросівок (т. 1, а. с. 194-196). Обвинувачений ОСОБА_15 в суді підтвердив, що він був у вказаному одязі під час нападу.
Відповідно до протоколу огляду предмета від 24.11.2014 року в приміщенні Октябрського РВ громадянин ОСОБА_22 видав працівникам міліції золотий ланцюжок, 585 проби (т. 1, а. с. 202-203).
Згідно з актом про застосування службової собаки у результаті проведеної роботи, коли собака вивів з приміщення магазину та звернув ліворуч в арку, там було знайдено медичну маску (т. 1, а. с. 181).
Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи № 1029 від 30.12.2014 року встановлено, що на двох ділянках медичної маски, яка була виявлена під час огляду місця події, знайдено піт без домішок крові: на одній ділянці виявлений антиген А, піт у цьому сліді може походити від ОСОБА_12 ; на другій ділянці виявлені антиген А і В, піт у цьому сліді може походити від особи (осіб), виділенням якого (яких) характерні виявлені антигени. Походження поту в цьому сліді тільки від ОСОБА_12 виключається, виявлення антигену А можливе лише за рахунок домішок його поту (т. 1, а. с. 223-226).
Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця та Свідоцтвом платника єдиного податку підтверджується, що ОСОБА_6 є суб`єктом господарювання (т. 1, а. с. 184, 185).
08.02.2011 року між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , продавцем ювелірних виробів, укладено трудовий договір, який зареєстрований у Полтавському центрі зайнятості (т. 1, а. с. 192).
Згідно даних інвентаризації станом на 13.11.2014 року встановлено недостача ювелірних виробів на суму 185 345,35 грн. (т. 1, а. с. 72-77).
Ксерокопія коробки підтверджує наявність у ОСОБА_24 пістолету (т. 1, а. с. 70-71).
З переглянутого в судовому засіданні відеозапису з камер відеоспостереження з приміщення аптеки «Тріоль» по вул. Фрунзе у м. Полтаві вбачається, що 11.11.2014 року о 16.53 год. ОСОБА_12 , вдягнений у чорну куртку з капюшоном та чорні штани з білими лампасами, та з рюкзаком за плечима, заходить до приміщення аптеки, де придбав 3 медичні маски та 3 пари гумових рукавичок, що підтверджене обвинуваченими ОСОБА_12 та ОСОБА_15 у суді. Також відеозаписом камери відеоспостереження біля аптеки «Тріоль» по вул. Фрунзе у м. Полтаві зафіксовано, що 11.11.2014 року в той час коли ОСОБА_12 купує медичні маски та гумові рукавички, його на вулиці чекають ОСОБА_15 та ОСОБА_14 (т. 1, а. с. 162-163).
Із відеозапису з камери відеоспостереження біля торгового будинку «Світ сім`ї», що по АДРЕСА_9 , вбачається, що 11.11.2014 року о 17.06 год. по тротуару проходить троє хлопців, а саме ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 . При цьому ОСОБА_12 обтирає руки (т. 1, а. с. 164-165). Як пояснив останній у суді після перегляду відеозапису, він обтирав курточку від тальку, що залишився на його руках після примірювання гумових рукавичок.
Під час слідчого експерименту кожен з обвинувачених у присутності захисників добровільно відтворив обстановку та обставини вчинення розбійного нападу, супроводжуючи це відтворенням тих дій, які вони вчинили 12.11.2014 року (т. 1, а. с. 170-178).
Під час слідчого експерименту обвинувачений ОСОБА_14 в присутності адвоката чітко вказував місце, де спочатку перебували всі обвинувачені, у подальшому показував місце, куди він ходив, щоб зустріти автомобіль таксі, а також, як він заїхав на цьому автомобілі у двір, та як була поставлена машина, готова для швидкого виїзду з подвір`я. Крім того, він вказав місце на подвір`ї, де перебували ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , чекаючи його на таксі, а побачивши його, вирушили до магазину. При цьому вказані ним обставини кримінального правопорушення повністю узгоджуються з обставинами, що зазначені ОСОБА_12 та ОСОБА_15 під час слідчого експерименту, що підтверджується переглянутими в суді відеозаписами даної слідчої дії, проведеної з кожним з обвинувачених (т. 1, а. с. 143-148).
Аналізуючи вказані докази, суд приходить до висновку, що вони є належними та допустимими.
Суд критично оцінює показання обвинувачених у тій частині, що ОСОБА_14 не брав участі у вчиненні даного злочину, а дізнався про нього після скоєння, оскільки така позиція ОСОБА_14 є способом захисту від пред`явленого обвинувачення і викликана бажанням уникнути кримінальної відповідальності, а з боку обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_15 обумовлена метою допомогти обвинуваченому ОСОБА_14 уникнути відповідальності за вчинене.
Вказана позиція обвинувачених є неспроможною і спростовується викладеними вище доказами в їх сукупності, а саме показаннями свідків, протоколами слідчих (розшукових) дій, висновком експертизи та речовими доказами, які є обґрунтованими, послідовними та такими, що логічно узгоджуються як між собою, так і з матеріалами кримінального провадження.
Така позиція суду ґрунтується на наступному.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а також із показань самих обвинувачених, останні є гарними друзями, знають один одного вже досить тривалий час. ОСОБА_12 та ОСОБА_15 зазначали, що у них не було таємниць один від одного.
Суд бере до уваги те, що всі троє обвинувачених мешкали в одному гуртожитку за адресою: АДРЕСА_10 , при цьому ОСОБА_12 та ОСОБА_14 проживали разом у кімн. 28, та кожного дня до них приходив ОСОБА_15 , який проживав у кімн. 15. Вказані обставини підтверджують також свідки ОСОБА_29 мати ОСОБА_12 та ОСОБА_31 дівчина ОСОБА_14 .
У ході допиту ОСОБА_12 та ОСОБА_15 неодноразово повторювали, що спочатку вони зустрічалися, а потім телефонували ОСОБА_14 . У судовому засіданні під час перегляду відеозапису слідчого експерименту, ОСОБА_12 повідомив, що в нього телефону не було, теж саме стверджував і ОСОБА_15 . Однак на запитання прокурора стосовно того, хто телефонував ОСОБА_14 , обвинувачені не могли чітко відповісти. У подальшому ОСОБА_12 сказав, що нібито було скинуто безкоштовне повідомлення ОСОБА_14 , оскільки у них не було грошей.
Суперечливі показання обвинувачених у цій частині, ставлять під сумнів їх слова про те, що ОСОБА_14 приїхав пізніше від них.
У ході судового розгляду обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , підтверджуючи суду, що ОСОБА_12 купувалося 3 пари медичних рукавичок та масок, не могли пояснити суду чітко мету купівлі такої кількості рукавичок та масок. Спочатку вони стверджували, що хотіли залучити для вчинення нападу на магазин ОСОБА_14 і третя пара призначалася для нього, потім заявили, що просто купували про запас. З приводу медичних рукавичок у ході судового слідства установлено, що в той день, коли вони були придбані, а саме 11.11.2014 року, ОСОБА_12 їх приміряв, що не заперечується ним та фактично підтверджується відеозаписом, на якому видно, як останній витирав руки об свою куртку. ОСОБА_12 пояснив, що приміряв рукавички, але намагався це зробити так, щоб ОСОБА_14 цього не бачив, та приміряв їх, не виймаючи рук із кишені куртки.
Вказані показання ОСОБА_12 є неспроможними, тому що подібні маніпуляції здійснити однією рукою у кишені практично неможливо, а тим більше непомітно для присутніх поруч людей.
Крім того обвинувачений ОСОБА_15 під час перегляду відеозапису слідчого експерименту за його участю у суді спочатку давав показання, що повністю підтверджували дані слідчого експерименту, а також ті показання, які він давав під час його проведення. Однак потім він почав давати суперечливі показання і зрештою сказав, що заплутався.
Показання ОСОБА_15 та ОСОБА_12 стосовно того, що останній 11.11.2014 року після відвідання аптеки залишив ОСОБА_15 та ОСОБА_14 у дворах, а сам поїхав за пістолетом, також є неправдивими. Переглянуті у судовому засіданні відеозаписи засвідчили, що ОСОБА_12 після 16.53 год. вийшов із аптеки, а вже о 17.06 год. вони утрьох пройшли повз торгового будинку «Світ сім`ї». За такий короткий проміжок часу з`їздити за пістолетом і повернутися назад ОСОБА_12 не міг.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_12 та ОСОБА_15 , чекаючи у подвір`ї будинків біля магазину «Срібний світ» коли ОСОБА_14 викличе таксі, пішли до магазину вчиняти злочин лише після того, як переконалися, що ОСОБА_14 забезпечена можливість для втечі з місця вчинення злочину.
Судом встановлено, що протягом 11.11.2014, 12.11.2014 та 13.11.2014 року обвинувачені тривалий час перебували разом. Вказане підтверджується показаннями самих обвинувачених, відеозаписами, дослідженими в суді, та показаннями свідків, які вказують на узгоджену поведінку всіх співучасників вчинення злочину
Суд також бере до уваги показання свідка ОСОБА_22 стосовно того, що під час передачі коштів за золото ОСОБА_12 в присутності ОСОБА_15 та ОСОБА_14 повідомив, що вони пограбували ювелірний магазин. Враховуючи обставини, за яких було здійснено дане повідомлення, зокрема безпосередню близькість ОСОБА_15 та ОСОБА_14 до свідка при передачі коштів, для свідка було однозначно зрозуміло, що саме ці особи брали участь у пограбуванні магазину.
Твердження сторони захисту, що невірно встановлено розмір заподіяної злочином шкоди, є необґрунтованим.
Суд не бере до уваги висновок про вартість майна № 3012/4 від 30.12.2014 року, згідно якого вартість ланцюга з золота 585 проби становить 2299 грн., булавки з камінням 585 проби 247 грн., оскільки вказаним висновком вартість цих речей вирахувана (т. 1, а. с. 205-216), виходячи із закупівельної ціни на дорогоцінні метали в брухті за грам без ПДВ 334,70 грн.
Відповідно до ст. 623 ЦК України розмір шкоди визначається з урахуванням ринкових цін.
Згідно зі ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
На підставі викладеного, оцінивши досліджені по справі докази у їх сукупності, колегія суддів вважає їх об`єктивними і достатніми, які узгоджуються між собою, та такими, що доводять винність ОСОБА_12 , ОСОБА_15 у вчиненні розбійного нападу за попередньою змовою, винність ОСОБА_14 у пособництві у вчиненні розбійного нападу.
Колегія суддів кваліфікує дії обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_15 за ч. 4 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням у інше приміщення, спрямований на заволодіння майном у великому розмірі, вчинений групою осіб.
При кваліфікації дій ОСОБА_14 колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним Кодексом.
Відповідно до ч. 5 ст. 27 КК України пособником є особа, яка порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню злочину іншими співучасниками, а також особа, яка заздалегідь обіцяла переховати злочинця, знаряддя чи засоби вчинення злочину, сліди злочину чи предмети, здобуті злочинним шляхом, придбати чи збути такі предмети, або іншим чином сприяти приховуванню злочину.
Згідно з ч. 2 ст. 29 КК України організатор, підбурювач та пособник підлягають кримінальній відповідальності за відповідною частиною статті 27 і тією статтею (частиною статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає злочин, вчинений виконавцем.
Оскільки ОСОБА_14 безпосередньо у вчиненні розбійного нападу участь не брав, однак своїми діями сприяв іншим співучасникам зникненню з місця події злочину, колегія суддів приходить до висновку, що його дії підлягають кваліфікації за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України як пособництво у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаного з проникненням у інше приміщення, спрямованого на заволодіння майном у великому розмірі, вчиненого групою осіб.
При призначенні покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, особи обвинувачених, з яких ОСОБА_12 та ОСОБА_15 в силу ст. 89 КК України несудимі, обвинувачений ОСОБА_14 вперше притягується до кримінальної відповідальності, всі є особами молодого віку, характеризуються позитивно. Суд бере до уваги хворобливий стан здоров`я ОСОБА_15 , що підтверджується консультативним висновком обласної ЛКК № 427 від 13.10.2010 року.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинувачених, судом не встановлено.
З урахуванням викладених обставин суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченим покарання мінімального строку, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 187 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
При вирішенні питання цивільного позов суд виходить із положення ст. 1166 ЦК України, згідно якого майнова шкода,завдана неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, що її завдала. Розмір шкоди визначається з урахуванням ринкових цін (ст. 623 ЦК України).
При стягненні моральної шкоди суд виходить із засад виваженості, розумності та справедливості, враховує глибину моральних страждань потерпілої особи, які виразились у стражданнях, пов`язаних із подією злочину та втратою майна у великому розмірі, їй довелося змінити місцезнаходження магазину, орендувати інше приміщення, а понесені збитки не дозволяють вчасно розрахуватись із постачальниками-виробниками, внаслідок чого страждає репутація потерпілої як надійного та ділового партнера.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення заявленого по справі цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 185 345,35 грн. та моральної шкоди в сумі 15 000 грн.
Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, колегія суддів,
засудила:
ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, і призначити йому покарання 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Початок строку відбуття покарання рахувати з 10.04.2015 року.
Зарахувати в строк відбуття покарання перебування обвинуваченого під вартою з 23.11.2014 року по 10.04.2015 року.
Запобіжним заходом до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_12 залишити тримання під вартою.
ОСОБА_15 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, і призначити йому покарання 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Початок строку відбуття покарання рахувати з 10.04.2015 року.
Зарахувати в строк відбуття покарання перебування обвинуваченого під вартою з 23.11.2014 року по 10.04.2015 року.
Запобіжним заходом до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_15 залишити тримання під вартою.
ОСОБА_14 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 187 КК України, і призначити йому покарання 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Початок строку відбуття покарання рахувати з 10.04.2015 року.
Зарахувати в строк відбуття покарання перебування обвинуваченого під вартою з 23.11.2014 року по 10.04.2015 року.
Запобіжним заходом до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_14 залишити тримання під вартою.
Цивільний позов задовольнити повністю. Стягнути солідарно з ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 на користь ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) матеріальну шкоду в розмірі 185 345,35 грн. та моральну шкоду в розмірі 15 000 грн.
Стягнути на користь держави з ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 солідарно 289,68 гривень витрат на залучення експерта.
Зразки крові та слини разом з контрольним зразком марлі знищити (т. 1, а. с. 227);
Диски з відеозаписами зберігати при матеріалах кримінального провадження; золотий ланцюжок та булавку з каменем повернути потерпілій ОСОБА_6 ; одяг повернути ОСОБА_15 ; медичну маску знищити (т. 1, а. с. 228-229).
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1