Провадження № 1-кп/734/133/15 Справа № 734/1935/15-к
28 липня 2015 року смт. Козелець
Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:
Головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умані Черкаської області, українця, громадянина України, військовослужбовця військової служби за контрактом, військове звання солдат, водія-слюсаря взводу забезпечення навчального процесу роти забезпечення навчального процесу військової частини НОМЕР_1 , не одруженого, із середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя військової частини польова пошта НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
в с т а н о в и в:
13 травня 2014 року солдат ОСОБА_5 призваний на строкову військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 . За наказом №108 від 30 травня 2014 року командира військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_5 призначений на посаду механіка водія вказаної військової частини та зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення. 17 січня 2015 року солдат строкової військової служби ОСОБА_5 уклав короткостроковий контракт на проходження військової служби у лавах Збройних Сил України. 21 жовтня 2014 року солдата ОСОБА_5 за наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 208 призначено на посаду водія-слюсаря взводу забезпечення навчального процесу роти забезпечення навчального процесу.
Відповідно до наказу начальника 169 Навчального центру від 30 січня 2015 року №54ДСК із 30 січня 2015 року військову частину НОМЕР_2 переведено на штат воєнного часу та присвоєне умовне найменування - військова частина польова пошта НОМЕР_1 .
Відповідно до ст.ст. 17 і 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Відповідно до ст.ст. 1 і 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни.
У відповідності до вимог ст.ст. 11, 16 і 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби за контрактом повинен: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
В порушення вище вказаних вимог солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини польова пошта НОМЕР_1 АДРЕСА_2 , приблизно о 8 годині 22 червня 2015 року умисно, з метою ухилення від військової служби, не одержавши дозволу відповідного начальника, самовільно залишив територію військової частини і повернувся до військової частини 4 липня 2015 року. Під час самовільного залишення військової частини солдат ОСОБА_5 проводив час на власний розсуд за межами військової частини. При цьому, обов`язків військової служби не ніс, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебуває за межами військової частини польова пошта НОМЕР_1 приховував. Під час незаконного перебування за межами указаної військової частини солдат ОСОБА_5 до органів місцевої влади і військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити, тобто солдат ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину, в умовах особливого періоду, який відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 1126-VII, розпочався 17 березня 2014 року.
Таким чином, солдат ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, - самовільне залишення військової частини в умовах особливого періоду.
4 липня 2015 року між військовим прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_3 і підозрюваним ОСОБА_5 , у присутності захисника ОСОБА_4 , укладена угода про визнання винуватості у відповідності ст. 472 КПК України. Згідно вказаної угоди прокурор ОСОБА_3 і підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 4 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. При цьому, підозрюваний ОСОБА_5 визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України. За вказаною угодою підозрюваному ОСОБА_5 узгоджене покарання із застосуванням ст.ст. 69 і 60 КК України у виді арешту строком на 3 (три) місяці з відбуванням покарання на гауптвахті відділення ВСП (смт. Десна Козелецького району Чернігівської області) Чернігівського зонального відділу. В угоді викладені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання цієї угоди.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином. Обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання. Суд дійшов висновку про те, що угода від 4 липня 2015 року про визнання винуватості між військовим прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_3 і підозрюваним ОСОБА_5 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України і Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін або інших осіб.
Вивчивши угоду про визнання винуватості, вислухавши думки прокурора ОСОБА_3 і захисника ОСОБА_4 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 4 липня 2015 року, укладеної між військовим прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_3 і підозрюваним ОСОБА_5 , призначивши обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання за ч. 4 ст. 407 КК України, із застосуванням ст.ст. 69 і 60 КК України, у виді арешту строком на 3 (три) місяці з відбуванням покарання на гауптвахті відділення військової служби правопорядку ( АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 .
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує визнання вини і щире каяття у вперше вчиненому кримінальному правопорушенні (злочинові), активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (злочину), що є обставинами, які пом`якшують покарання. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відсутні. При цьому, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину) і особу винного, який задовільно характеризується за місцем проходження військової служби, і вважає необхідним за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), з урахуванням особи винного, призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у виді арешту, із застосуванням ст.ст. 69 і 60 КК України.
Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 і 475 КПК України, суд
з а с у д и в:
затвердити угоду від 4 липня 2015 року про визнання винуватості, укладену між військовим прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_3 і підозрюваним ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 407 КК України, із застосуванням ст.ст. 69 і 60 КК України, у виді арешту строком на 3 (три) місяці з відбуванням покарання на гауптвахті відділення військової служби правопорядку ( АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати із моменту його фактичного затримання.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів із моменту проголошення, у разі не подання апеляції. Вирок може бути оскаржений із підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Чернігівської області через Козелецький районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів із дня проголошення.

Суддя