Справа №1-1/11 12.02.2014 12.02.2014 24.07.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2014 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю прокурора ОСОБА_4
засудженого - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на постанову Баштанського районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2013 року, якою
- відмовлено в поновленні строку на касаційне оскарження вироку Баштанського районного суду Миколаївської області від 04.11.2011 року та ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 19.01.2012 року.

ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з матеріалів справи, вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 04.11.2011 року ОСОБА_5 засуджений за ст. 122 ч.1 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України він звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 19.01.2012 року апеляцію ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок суду без змін.
Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 11.11.2013 року ОСОБА_5 звільнено від покарання у виді 2 років обмеження волі.
Провадження №11/784/32/14 Головуючий суду першої інстанції: ОСОБА_6
Категорія: ст. 122 ч.1 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
ОСОБА_5 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Баштанського районного суду Миколаївської області від 04.11.2011 року та ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 19.01.2012 року.
Відмовляючи в задоволенні вказаного клопотання, суд послався на те, що ОСОБА_5 був присутній під час оголошення ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 19.01.2012 року (в ухвалі помилково зазначена дата 19.01.2011 року), а 09.02.2012 року особисто отримав копію ухвали. Тому, на думку суду, ОСОБА_5 мав можливість вчасно оскаржити постановленні рішення.
В апеляції ОСОБА_5 просить постанову скасувати та направити справу на новий судовий розгляд. Посилається на те, що не мав можливості вчасно подати касаційну скаргу через тяжку хворобу його батька, якому він надавав допомогу. Також вказує, що захисником було невірно складено касаційну скаргу, про що йому було роз`яснено в постановах Вищого спеціалізованого суду України, а подальші уточнення були направлені захисником невчасно, у зв`язку з чим його касаційну скаргу визнано такою, що не підлягає розгляду. Посилається і на те, що він подав до суду клопотання про фіксацію технічними засобами судового засідання про поновлення строку на касаційне оскарження, однак такого фіксування не відбувалось. Просить скасувати постанову суду та направити справу на новий судовий розгляд.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 на підтримку апеляції, думку прокурора про законність та обґрунтованість постанови, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.
За змістом ст.384 КПК України (в ред.1960 року) подача касаційних скарг на судові рішення є не обов`язком особи, а її правом, яке обмежене певним строком, визначеним ст.386 КПК України 1960 року.
Відповідно до положень ч.2 ст.386 КПК України (в ред.1960 року), касаційні скарги на судові рішення, зазначенні у ч.2 ст.383 КПК України 1960 року, можуть бути подані протягом трьох місяців з моменту набрання ними законної сили.
Тобто, в даному випадку перебіг строку на касаційне оскарження розпочався з дати перегляду вироку суду першої інстанції в апеляційному порядку - 19.01.2012 року.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 був присутній в судовому засіданні апеляційного суду, під час розгляду його апеляції на вирок суду від 04.11.2011 року. Ухвала апеляційного суду від 19.01.2012 року також була оголошена в його присутності.
З матеріалів справи також слідує, що копію ухвали апеляційного суду від 19.01.2012 року ОСОБА_5 отримав особисто 09.02.2012 року на підставі заяви, з якою звернувся до суду 07.02.2012 року (т.2 а.с.219).
Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 11.11.2013 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_5 звільнено від покарання у виді 2 років обмеження волі.
З клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження ОСОБА_5 звернувся до суду лише 28.11.2013 року, тобто через 1 рік 9 місяців з моменту проголошення ухвали.
Посилання апелянта на юридичну необізнаність та недостатню кваліфікацію його захисника, а також на хворобу батька, в даному випадку, не є підставами для поновлення строку на касаційне оскарження. ОСОБА_5 проживає з батьком і матір`ю, яка також могла надавати допомогу по лікуванню батька, особисто засуджений не хворів і наведені ним в клопотанні причини не перешкоджали йому вчасно оскаржити рішення суду, в тому числі, шляхом укладення угоди про надання правової допомоги з іншим захисником.
До поважних причин пропуску строку на касаційне оскарження відносяться обставини, що об`єктивно перешкодили учаснику процесу вчасно подати скаргу. Проте, ОСОБА_5 таких даних, які б свідчили про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень, не навів.
Згідно ч.4 ст.353 КПК України 1960 року за результатами розгляду клопотання суд виносить ухвалу, постанову, якою відновляє пропущений строк або відмовляє у його відновленні і визнає апеляцію такою, що не підлягає розгляду.
Розглянувши клопотання з дотриманням зазначених положень закону, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у його задоволенні, оскільки засудженим не наведено доводів на підтвердження поважності причини пропуску строку.
Посилання ОСОБА_5 на те, що під час розгляду його клопотання не здійснювалась фіксація судового засідання технічними засобами, є неспроможними, оскільки зазначене спростовуються журналом судового засідання від 19.12.2013 року, що міститься в матеріалах клопотання.
Також в наданих матеріалах міститься диск із звукозаписом судового засідання, який також спростовує твердження апелянта про те, що фіксування судового засідання 19.12.2013 року не здійснювалось.
Те, що з технічних причин неможливе відтворення звукозапису, не свідчить про порушення процесуальних прав ОСОБА_5 або про неправильність рішення суду першої інстанції.
Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови суду, про що просить апелянт.
Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України (в ред. 1960 року) апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :
Апеляцію засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а постанову Баштанського районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2013 року, якою ОСОБА_5 відмовлено в поновленні строку на касаційне оскарження вироку Баштанського районного суду Миколаївської області від 04.11.2011 року та ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 19.01.2012 року залишити без змін.
Судді
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3