Справа № 761/96/15-к
Провадження №1-кп/761/293/2015
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2015 року
Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального правопорушення, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0013794 від 10 грудня 2014 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новопсков, Новопсковського району, Луганської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, має захворювання на ВІЛ-інфекцію та хронічний вірусний гепатит, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживав у АДРЕСА_2 , раніше судимого:

· вироком Новопсковського районного суду Луганської області від 31.12.1999 року за ч.3 ст. 81 КК України 1960 року на 3 роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 46-1 КК України 1960 року з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;
· вироком Марковського районного суду Луганської області від 20.11.2002 року за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 186 ч.1 ст. 296, ст. 69, ч.1 ст. 70 КК України на 3 роки обмеження волі. звільненого від відбування покарання умовно-достроково 18.02.2005 року з невідбутим строком 10 місяців 4 дні;
· вироком Святошинського районного суду м.Києва від 22.06.2006 р. за ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 309 КК України на 10 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання умовно-достроково 11.03.2014 року з невідбутим строком 2 роки 3 місяці 19 днів

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

10 грудня 2014 року, приблизно о 16 годині 25 хвилин, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_6 знаходилися по вул. Щербакова, 45 в м. Києві, де зустрілися з наглядно знайомим ОСОБА_5 .
Зустрівшись з ОСОБА_5 , у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_5 та знаходилося у останнього при собі.
Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 , переслідуючи корисливий мотив з метою особистого збагачення, підійшов до ОСОБА_5 та з метою позбавлення останнього можливості чинити опір, наніс йому декілька ударів по голові. Від отриманих ударів ОСОБА_5 впав на землю. Позбавивши таким чином можливості чинити подальший опір ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, відкрито викрав мобільний телефон марки «Самсунг», вартістю 5000 гривень, в якому знаходилася сім-карта мобільного оператора «Лайф» з номером НОМЕР_1 , вартістю 15 гривень, на балансовому рахунку якої було 50 гривень. Мобільний телефон був у чохлі вартістю 250 гривень, а також грошові кошти в сумі 250 гривень, що належить ОСОБА_5 , а всього на загальну суму 5565 гривень.
А всього ОСОБА_3 , відкрито викрав чуже майно із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що належить ОСОБА_5 , на загальну суму 5565 гривень, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальної шкоди.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 186 КК України визнав частково.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав суду показання про те, що він у грудні 2014 року напередодні подій через свого знайомого ОСОБА_6 передав потерпілому ліхтарик для продажу, однак на наступний день ОСОБА_6 повідомив, що потерпілий за нього гроші не віддав, а віддав розламаний ліхтарик, який не працював. 10.12.2014 року він разом з ОСОБА_6 зустрівся з потерпілим, оскільки він мав віддати йому 600 грн. за ліхтарик. При цьому він під час розмови з потерпілим двічі вдарив його ліхтариком у голову Потерпілий ОСОБА_5 віддав тільки 240 грн. та запропонував піти з ним додому для отримання решти коштів, на що він не погодився. Сказав потерпілому, щоб він віддав у заставу телефон та пішов за грошима додому. Чекав до вечора поки повернеться потерпілий з грошима, однак він не повернувся. Після цього він продав телефон, який забрав у потерпілого, а грошима розпорядився на власний розсуд. На меті не мав пограбувати потерпілого, а лише поверути гроші за поламаний ліхтарик.

Окрім часткового визнання вини ОСОБА_3 , його винність також у повному обсязі підтверджується показаннями потерпілого, свідків, отриманих від них у судовому засіданні, а саме:

· показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який надав суду показання про те, що взимку 2014 року, точної дати він не пам*ятає, йому зателефонував його знайомий ОСОБА_7 та запропонував зустрітись для того, щоб віддати йому борг 200 грн. Зустріч відбулась в другій половині дня, ОСОБА_7 на зустріч прийшов із своїм товаришем, який почав пред*являти до нього претензії щодо того, що він зламав ліхтарик, який вчора залишив у нього ОСОБА_7 для підзарядки, а тому має віддати за нього 600 грн. У ході конфлікту обвинувачений вдарив його по голові, а потім викрав у нього мобільний телефон «Самсунг» із чохлом, навушники та гаманець, у якому було 250 грн., після чого з місця події втік. Заподіяну йому шкоду оцінює в 5560 грн., однак матеріальних претензій до обвинуваченого не має ;
· показаннями свідка ОСОБА_8 , який надав суду показання про те, що в грудні 2014 року, він перебував біля станції метро «Академмістечко». До нього підійшов раніше невідомий йому чоловік, який є обвинуваченим по вказаній справі, та запропонував йому купити мобільний телефон за вигідною ціною, на що він погодився. Після розрахунку обвинувачений передав йому мобільний телефон «Самсунг» із чохлом та навушниками до нього. Через декілька днів його знайшли працівники міліції та він їм добровільно віддав телефон з навушниками та чохлом, оскілки вони виявились викраденими.

Крім того, винність обвинуваченого та сам факт події кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами, дослідженими у судовому засіданні:

· протоколом огляду місця події від 10.12.2014 року, з долученими до нього фотознімками, відповідно до якого було оглянуто земельну ділянку по АДРЕСА_3 . При цьому під час огляду вказаної земельної ділянки було виявлено коробку синього кольору з-під ліхтарика, частини ліхтарика у пошкодженому стані, елемент живлення до нього, а поряд з ними на землі виявлено сліди бурого кольору схожі на кров;
· висновком експерта № 3475 від 16.12.2014 року, відповідно до якого у ОСОБА_5 було виявлено легкі тілесні ушкодження, які могли утворитись від ушкодження голови тупим предметом 10.12.2014 року;
· протоколом пред*явлення речей для впізнання від 15.12.2014 року із фотознімками до нього, відповідно до якого у приміщенні 3-го ВМ Шевченківського РУ у присутності 2х понятих ОСОБА_5 було пред*явлено для впізнання мобільні телефони і який по зовнішнім ознаками упізнав свій мобільний телефон, який у нього 10.12.2014 року викрав ОСОБА_3 ;
· протоколом огляду предмету від 15.12.2014 р. із фотознімками до нього, відповідно до якого у приміщенні 3-го ВМ Шевченківського РУ у присутності 2х понятих було оглянуто мобільний телефон марки «Самсунг» із чохлом, навушники марки «Косс»;
· протоколом пред*явлення особи для впізнання від 15.12.2014 р. із фотознімками до нього, відповідно до якого ОСОБА_8 упізнав обвинуваченого ОСОБА_3 як особу, яка 10.12.2014 року близько 18:30 год. біля станції метро «Академмістечко» продав йому мобільний телефон «Самсунг» із навушниками марки «Косс»;
· протоколом пред*явлення особи для впізнання від 15.12.2014 р. із фотознімками до нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_5 упізнав обвинуваченого ОСОБА_3 як особу, яка 10.12.2014 року по вул.Щербакова, 45 у м.Києві нанесла йому тілесні ушкодження та відкрито викрав його мобільний телефон «Самсунг» та гаманець з грошима в сумі 250 грн.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров*я потерпілого, викрадення чужого майна (грабіж).

При цьому, визнаючи обвинуваченого винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_3 щодо подій, які передували вчиненню ним кримінального правопорушення та, з його слів, сприяли його вчиненню (ушкодження його майна, домовленість про повернення грошей за майно тощо), оскільки вони жодним чином не впливають на кваліфікацію вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення та не свідчать про наявність пом*якшуючих обставин, які б суд міг врахувати при призначенні покарання останньому.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким кримінальним правопорушенням, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченого, мотивацію злочину, а саме те, що ОСОБА_3 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні злочини, вчинив нове кримінальне правопорушення будучи умовно-достроково звільненим від відбування покарання за попереднім вироком, не працює, під наглядом у лікаря нарколога або психіатра не перебуває, утриманців не має, має ряд невиліковних захворювань, а також враховує умови його життя та інші особливості особи ОСОБА_3 .

Обставин, які б пом*якшували або обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин скоєння кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його молодого віку та стану здоров`я, суд вважає необхідним і достатнім покаранням для його виправлення й попередження вчинення ним нових злочинів, покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією закону, за яким визнав його винним.

При призначенні покарання обвинуваченому суд також враховує, що останній був засуджений вироком Святошинського районного суду м.Києва від 22.06.2006 р. за ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 309 КК України на 10 років позбавлення волі, та звільнений від відбування покарання умовно-достроково 11.03.2014 року, з невідбутим строком 2 роки 3 місяці 19 днів, а тому у відповідності до ч.4 ст. 81, ч.1 ст. 71 КК України вважає за необхідне частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком суду.

Питання про речові докази суд виіршує у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Судові витрати у провадженні відсутні.

Цивільний позов у провадженні не заявлявся

Запобіжний захід відносно засудженого залишити застосованим до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Святошинського районного суду м.Києва від 22.06.2006 р., яким ОСОБА_3 було засуджено за ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 309 КК України на 10 років позбавлення волі, звільнено від відбування покарання умовно-достроково 11.03.2014 року з невідбутим строком 2 роки 3 місяці 19 днів, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 (п*яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання, з 14 квітня 2015 року.

Залишити засудженому ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у провадженні не заявлявся.

Судові витрати у провадженні відсутні.

Речові докази по справі, а саме мобільний телефон марки «Самсунг N-7000» IMEI: НОМЕР_2 , навушники «Koss», приєднані до матеріалів кримінального провадження відповідно до постанови від 15.12.2014 року та передані на зберігання до камери схову Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.Києві повернути у володіння потерпілого ОСОБА_5

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1