Справа № 128/722/15-к
Провадження №11-кп/772/516/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянув «13» липня 2015 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження № 0000057 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 серпня 2014 року щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженці м. Вінниці, громадянина України,
українця, із вищою освітою, військовослужбовця
військової служби польова пошта НОМЕР_1 ,
маючого військове звання лейтенант, проживаючого
за адресою :

АДРЕСА_1 , розлученого,
маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не
судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 410 КК України.
За участю сторін кримінального провадження:
прокурорів: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_6
захисника-адвоката: ОСОБА_8
за апеляційною скаргою старшого прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України капітана юстиції ОСОБА_7 , апеляційною скаргою із доповненнями захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 25 березня 2015 року, -
В с т а н о в и в :
Вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 25 березня 2015 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 410 КК України та призначено йому покарання у виді шести років позбавлення волі.
Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 168 грн.
Вирішена доля речових доказів.
Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_6 , маючи військове звання лейтенанта , 12 травня 2014 року на підставі мобілізаційної директиви Генерального штабу ЗС України від 07.05.2014 року № 0360, розпорядження військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 08.05.2014 року № 53 дск «Про поставку військовими комісаріатами Вінницької області мобілізаційних ресурсів до військової частини НОМЕР_1 » наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 12.05.2014 року № 57 був призваний на військову службу під час мобілізації.
Цією же датою 12 травня 2014 року наказом командира військової частини польова пошта В НОМЕР_2 ( на даний момент дислокується в АДРЕСА_2 ) № 2 обвинуваченого лейтенанта ОСОБА_6 призначено на посаду помічника командира батальйону з фінансово-економічної роботи начальника фінансово-економічної служби військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
17 липня 2014 року між військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому військова частина польова пошта НОМЕР_1 перебувала на фінансовому забезпеченні, та помічником командира батальйону з фінансово-економічної роботи начальником фінансово-економічної служби військової частини польова пошта В НОМЕР_2 обвинуваченим лейтенантом ОСОБА_6 укладено договір про повну матеріальну відповідальність, згідно умов якого обвинувачений, окрім іншого, зобов`язаний дбайливо ставитися до переданого йому на зберігання або інших цілей матеріальних цінностей, коштів і вживати заходів для попередження збитків.
Згідно до положень ст.ст. 82-84 та ст. 88 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пунктів 3.1.9, 3.2.21 « Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», затвердженого наказом МО України від 16.07.1997 року № 300, пункту 3.3. « Положення про фінансове господарство військової частини Збройних Сул України «, затвердженого наказом МО України від 12.11.2010 року № 590 , «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженої наказом МО України від 11.06.2008 року № 260 помічник командира батальйону з фінансово-економічної роботи начальник фінансово-економічної служби військової частини польова пошта В НОМЕР_2 обвинувачений лейтенант ОСОБА_6 відповідав за організацію та ведення фінансового господарства військової частини, забезпечення коштами потреб частини та був зобов`язаний організувати і вести фінансове господарство, військової частини згідно з чинним законодавством України, дотримуватися фінансової дисципліни, забезпечувати контроль за витрачанням коштів, ощадливо ставитися до державних коштів, своєчасно задовольняти особовий склад частини грошовим забезпеченням (заробітною платою) та іншими виплатами, передбаченими чинним законодавством України, забезпечувати зберігання доручених коштів, доповідати командиру військової частини про одержання готівки.
Проте обвинувачений лейтенант ОСОБА_6 , будучи службовою особою помічником командира батальйону з фінансово-економічної роботи начальником фінансово економічної служби військової частини польова пошта В НОМЕР_2 , на якого покладено виконання адміністративно-господарських функцій щодо управління та розпорядження державним майном грошовими коштами військової частини, достовірно знаючи порядок нарахування та виплати забезпечення військовослужбовцям, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, всупереч інтересам служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зловживаючи своїм службовим становищем, в період часу з 21 липня 2014 року по 22 серпня 2014 року, привласнив військове майно грошові кошти військової частини виділенні ІНФОРМАЦІЯ_4 на виплату грошового забезпечення та винагороди за участь в проведенні Антитерористичної операції військовослужбовцям військової частини польова пошта НОМЕР_1 на загальну суму 213 000 грн., чим спричинив державі в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальну шкоду на вказану суму.

Так, з метою своєчасного грошового забезпечення військовослужбовців військової частини польова пошта НОМЕР_1 , які несуть службу в зоні проведення Антитерористичної операції зокрема, частини військовослужбовців в кількості 80 чоловік, які виявили бажання отримувати грошове забезпечення з каси військової частини, службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 було визначено спосіб доставки грошових коштів до місця дислокації військової частини для проведення виплат, а саме шляхом здійснення перерахування бюджетних коштів на картковий рахунок помічника командира батальйону з фінансово-економічної роботи начальника фінансово-економічної служби військової частини польова пошта НОМЕР_1 обвинуваченого ОСОБА_6 № НОМЕР_3 , який в подальшому, оприбуткувавши кошти військовій частині, мав провести виплату коштів особовому складу батальйону згідно роздавальних відомостей з каси частини.
18.07.2014 року з рахунку Вінницького ОВК до Вінницької філії Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» ( далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») Головним управлінням Державної казначейської служби України у Вінницькій області були перераховані грошові кошти в розмірі 1 172 905 грн. 36 коп. для проведення виплат військовослужбовцям військової частини польова пошта В НОМЕР_2 грошового забезпечення за липень 2014 року. Вказані кошти ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» були перераховані на карткові рахунки військовослужбовців, в тому числі на картковий рахунок обвинуваченого ОСОБА_6 в розмірі 229 859 грн. 25 коп. для проведення виплати грошового забезпечення 80 військовослужбовцям через касу військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , шляхом видання коштів наручно, під підпис в роздавальних відомостях.
Аналогічним чином, 28.07.2014 року з рахунку Вінницького ОВК до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Головним управлінням Державної казначейської служби України у Вінницькій області були перераховані грошові кошти в розмірі 1 199 119 грн. 23 коп. для проведення виплати військовослужбовцям військової частини польова пошта НОМЕР_1 грошової винагороди за участь в проведенні Антитерористичної операції за червень 2014 року. Вказані кошти ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» були перераховані на карткові рахунки військовослужбовців, в тому числі на картковий рахунок обвинуваченого ОСОБА_6 в розмірі 173 579 грн. 15 коп., для проведення виплати грошової винагороди за участь в проведенні Антитерористичної операції військовослужбовцям через касу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , шляхом видачі коштів наручно, під підпис в роздавальних відомостях.
Так, обвинувачений ОСОБА_6 в липні 2014 року на належний йому картковий рахунок отримав з Вінницького ОВК бюджетні кошти на загальну суму 403 435 грн. 40 коп. для проведення виплати грошового утримання військовослужбовцям військової частини польова пошта В НОМЕР_2 .
Проте, 20 липня 2014 року о 10 год. 32 коп., обвинувачений ОСОБА_6 , будучи службовою особою помічником командира батальйону з фінансово-економічної роботи начальником фінансово-економічної служби військової частини польова пошта В НОМЕР_2 , на яку покладено виконання адміністративно-господарських функцій щодо управління та розпорядження державним майном грошовими коштами військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи вдома за адресою : АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, маючи умисел на привласнення військового майна грошових коштів військової частини польова пошта НОМЕР_1 , зловживаючи службовим становищем, усвідомлюючи, що він чинить протиправно, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з банківської картки № НОМЕР_3 , зареєстрованої на його ім`я, на якій знаходилось грошове утримання військовослужбовців військової частини польова пошта НОМЕР_1 , використовуючи Інтернет платіжну систему « LigPay » з свого власного мобільного телефону НТС Desire 700 dual перерахував 10 000 грн. на свій рахунок в онлайн Букмекерській конторі «ПариМатч».
Продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на привласнення військового майна грошових коштів військової частини польова пошта В НОМЕР_2 , обвинувачений ОСОБА_6 , знаходячись на території Донецької області: 21.07.2014 року о 18 год.20 хв.; 30.07.2014 року о 20 год. 48 хв.; 03.08.2014 року о 16 год. 31 хв.; 04.08.2014 року о 10 год. 54 хв.; 12.08.2014 року о 15 год. 51 хв.; 20.08.2014 року о 15 год. 32 хв.; 22.08.2014 року о 13 год. 27 хв.; 22.08.2014 року о 16 год. 34 хв.; 22.08.2014 року о 17 год.09 хв., повторно, провів такі ж самі дії і у той же спосіб, перерахувавши грошові кошти військової частини на загальну суму 61 566 грн.
Крім того, продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на привласнення військового майна грошових коштів військової частини польова пошта В НОМЕР_2 , обвинувачений ОСОБА_6 22.07.2014 року о 12 год. 18 хв.; 29.07.2014 року о 12 год. 42 хв. та 30.07.2014 року о 14 год. 37 хв., повторно перерахував 97 000 грн. через термінал самообслуговування «ПриватБанк», який розташований за адресою : проспект Леніна, буд. 121 в м. Маріуполь Донецької області на свій рахунок в онлайн Букмекерській конторі «ПариМатч».
Також, 21.07.2014 року обвинувачений ОСОБА_6 : погасив прострочене кредитне зобов`язання перед ПриватБанк» на суму 10 542 грн.66 коп.; 1 000 грн. на погашення кредиту в банку Райфайзен Банк Аваль»; 1 000 грн. сплатив заборгованість по аліментам на утримання малолітньої дитини; 20 391 грн. 34 коп. віддав борг своєму знайомому ОСОБА_9 .
Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 30.07.2014 року, перебуваючи в м. Маріуполь Донецької області на привласнені гроші придбав транспортний засіб марки BMW318 номерний знак НОМЕР_4 № кузова НОМЕР_5 ) за 21 000 грн. і витратив на придбання білету до м. Маріуполя Донецької області 500 грн.

Таким чином, в період часу з 21 липня 2014 року по 22 серпня 2014 року, обвинувачений ОСОБА_6 своїми умисними, злочинними діями, привласнив військове майно грошові кошти військової частини виділенні ІНФОРМАЦІЯ_4 на виплату грошового забезпечення та винагороди за участь у проведенні Антитерористичної операції військовослужбовцям військової частини польова пошта НОМЕР_1 на загальну суму 213 000 гривень, чим спричинив державі в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальну шкоду на вказану суму.
В своїй апеляційній скарзі старший прокурор військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України капітан юстиції ОСОБА_7 ставить питання про скасування вироку Вінницького районного суду Вінницької області від 25 березня 2015 року щодо ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 410 КК України, у зв`язку з невідповідністю позначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.
Ухвалити новий обвинувальний вирок, яким визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 410 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на 9 років.
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 не врахував значну суспільну небезпеку вчиненого, а саме, що ОСОБА_6 вчинив злочин в умовах особливого періоду та проведення Антитерористичної операції на Сході держави
В своїй апеляційній скарзі із доповненнями захисник-адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 ставить питання про скасування вироку Вінницького районного суду Вінницької області від 25 березня 2015 року відносно ОСОБА_6 , в зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, неправильним застосуванням кримінального закону, що потягло за собою призначення несправедливого суворого покарання ОСОБА_6 , та в зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, та тим, що судом допущено істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону, а саме, порушення правил підсудності.
Призначити новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції в порядку правильності підсудності.
Змінити запобіжний захід ОСОБА_6 з тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Свої вимоги захисник-адвокат ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 мотивує тим, що згідно постанови старшого прокурора Військової прокуратури Вінницького гарнізону ОСОБА_7 , від 29 грудня 2014 року визначено підслідність даного кримінального провадження за 31 військовою прокуратурою, хоча військовим прокурором за 31 військової прокуратури було визначено місце розслідування за військовою прокуратурою Вінницького гарнізону, проте підсудність передбачена вимогами ч. 1 ст. 32 КПК України, крім того підсудність може бути визначена вищестоящим судом, а не прокурором.
Також захист вважає, що зобов`язання ОВК перед ОСОБА_6 не були виконані, навпаки військовим комісаром Комісаріату полковником ОСОБА_11 , та начальником відділу фінансового забезпечення ОСОБА_12 безпідставно та в порушення вимог нормативних актів були перекинуті цільові кошти на власний рахунок ОСОБА_6 , дані обставини не можуть свідчити про правильність кваліфікації дій його підзахисного.
Також, як вважає захист, у обвинуваченого ОСОБА_6 відсутня вина, коли ПАТ КБ «Приват Банк» самостійно, без відома ОСОБА_6 , списав з карткового рахунку останнього 10 542 грн. 66 коп., за прострочений кредит.
Крім того, суд першої інстанції при призначенні покарання його підзахисному не врахував Всі пом`якшуючі його вину обставини, а саме, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, щиро розкаявся у скоєному, добровільно відшкодував завдані збитки в сумі 45 000 гривень, по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітнього сина, тобто у суду були всі обставини призначити його підзахисному покарання із застосуванням ст. 69-1 КК України та не позбавляти волі, оскільки виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства.
Також в апеляційній скарзі із доповненнями захист зазначає, що суд не роз`яснив обвинуваченому право на репліку та суддя при проголошені вироку суду зазначив, що він може бути оскаржений до апеляційного суду Донецької області, що є неприпустимим
В запереченнях старший прокурор військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України Капітан юстиції ОСОБА_7 зазначає, що 12 січня 2015 року військовим прокурором 31 військової прокуратури визначено підслідність кримінального провадження щодо ОСОБА_6 за військовою прокуратуроюВінницького гарнізону, тому вважає, що твердження адвоката щодо непідсудності даного кримінального провадження Вінницькому районному суду є невірним та не підлягають для прийняття до уваги при розгляді кримінального провадження.
Також прокурор зазначає, що привласненні та витраченні ОСОБА_6 грошові кошти для багатьох військовослужбовців, які проходять військову службу в умовах проведення Антитероритичної операції, були останнім заробітком та надією на існування членів їх сім`ї, а завдані збитки в розмірі 45 000 гривень були відшкодовані лише через 5 місяців після скоєного злочину.
Захисник-адвокат ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 в запереченнях на апеляційну скаргу прокурора зазначає, що апеляційна скарга прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону ОСОБА_7 , як безпідставна та не обґрунтована підлягає залишенню без задоволення. Посилаючись в своїх запереченнях, на Закон України № 270-У1 від 15.04.2008 року, з метою гуманізації кримінальної відповідальності Кримінальний Кодекс України доповнено ст. 69-1 , яка передбачає, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених п. 1 ( з`явлення зі зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину) та п.2 ( добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди), частини 1 ст. 66 КК України, відсутніх обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні підсудним своєї вини, строк покарання не може перевищити двох третин максимального троку або розміру найбільш суворого покарання, передбаченого відповідною санкцією статті ( санкцією частини статті) Особливої частини Кримінального Кодексу України.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню, через м`якість призначеного покарання; думку обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали свою апеляційну скаргу із доповненнями, заперечивши проти апеляції прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Твердження захисника-адвоката ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, що судом порушено правило підсудності, не відповідає дійсності.
Злочин обвинувачений ОСОБА_6 вчинив 20 липня 2014 року по місцю свого проживання: АДРЕСА_1 , подальші епізоди були скоєнні в м. Маріуполь Донецької області, де неможливо проводити розгляд справ, в зв`язку з проведенням антитерористичної операції.
Кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 розглядалось відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Суд першої інстанції, заслухавши думку учасників судового провадження, при відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались.
Судом першої інстанції з`ясовувалось, чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_6 , представник потерпілого ОСОБА_13 та прокурор зміст обставин, переконався у добровільності їх позицій та роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.410 КК України визнав у повному обсязі, дав щирі пояснення, та детально розповів при яких обставинах скоєний ним злочин, зазначаючи, що мав намір відігратись у букмекерській конторі «ПариМатч», та повернути грошові кошти. У скоєному щиро розкаювався, відшкодував частину завданих матеріальних збитків.
Таким чином обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового слідства кримінальному правопорушенні, погодився із кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор, потерпілий не висловлювали жодного заперечення щодо встановлених обставин, тому суд обґрунтовано розглядав кримінальне провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.
В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово зазначав, що свою вину він визнає у повному обсязі, частково відшкодував завдані збитки, лише при умові, що судом буде призначена йому міра покарання не пов`язана із позбавленням волі. Хоча в апеляційній скарзі із доповненнями захисника-адвоката ОСОБА_8 в його інтересах і зазначається, що його вина недоведена, однак свою вину у вчиненні інкримінованого злочину він визнає, також стверджує про намір відігратись, щоб повернути грошові кошти.
Дані обставини свідчать, що обвинувачений ОСОБА_6 , розуміючи, усвідомлюючи, та впевнившись у зібранні досудовим слідством беззаперечних доказів його вини у вчиненні інкримінованого йому злочині, передбаченого ч. 2 ст. 410 КК України, свою вину в судовому засіданні в першій інстанції визнав добровільно у повному обсязі, про дані обставини і свідчить визнання його вини і в суді апеляційної інстанції. Висунення обвинуваченим ОСОБА_6 умов, призначення йому покарання не пов`язаного із позбавленням волі, спростовують всі сумніви щодо визнання винуватості вини обвинуваченим ОСОБА_6 та добровільності його намірів розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку.
Захисник-адвокат ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі із доповненнями дає аналіз доказам зібраним під час досудового слідства, які не були предметом дослідження в судовому засіданні.
Разом з тим, в своїй апеляційній скарзі із доповненнями захисник-адвокат ОСОБА_14 зазначає, що в скоєному його підзахисний ОСОБА_6 розкаявся у повному обсязі, частково відшкодував збитки, позитивно характеризується по місцю проживання, має на утриманні малолітню дитину, тому просив призначити покарання із застосуванням ст. 69-1 КК України, та призначити ст. 75 КК України, умовну міру покарання з іспитовим строком, що відповідно не узгоджується із доводами викладеними в доповненнях до апеляційної скарги.
Міра покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначена з врахуванням характеру та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого ОСОБА_6 , який щиро розкаявся у скоєному, свою вину визнав у повному обсязі, а також із врахуванням всіх пом`якшуючих його вину обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в місцях позбавлення волі.
Твердження захисника-адвоката ОСОБА_8 в доповненнях до апеляційної скарги, що суддя, проголошуючи вирок оголосив, що судове рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду не є порушенням, яке може потягнути за собою скасування судового рішення.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу старшого прокурора військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України капітана юстиції ОСОБА_7 та апеляційну скаргу із доповненнями захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 25 березня 2015 року щодо ОСОБА_6 , - залишити без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_6 який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_15
Згідно з оригіналом: