Провадження № 11-кп/792/302/15
Справа № 671/2234/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження №0000488 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Городоцького районного суду Хмельницької області від 10 березня 2015 року, -
в с т а н о в и л а :

Вироком Городоцького районного суду Хмельницької області від 10 березня 2015 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Волочиськ Хмельницької області, громадянина України, непрацюючого, не одруженого, з неповною середньою освітою, не судимого в силу ст.89 КК України, жителя АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.3 ст.187 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, крім житла.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України з врахуванням покарання, призначеного вироком Волочиського районного суду Хмельницької області від 06.01.2015 року, призначено остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Відповідно до ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку на 2 роки. Покладено обов`язки передбачені п.п.2,3, 4 ст.76 КК України.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахується з 10.03.2015 року, зрахувано в цей строк час перебування його під вартою з 12.09.2014 року по 09.03.2015 року, включно.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 , у вигляді тримання під вартою. залишено без зміни.

Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у рівних частках по 147,42 грн., з кожного, процесуальні витрати в сумі 294,84 грн. за проведення експертизи.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

За вироком суду 11.09.2014 року ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою між собою, вирішили вчинити крадіжку з житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_10 . Цього ж дня, близько 16.00 год., реалізовуючи свій злочинний зговір, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , переслідуючи корисливі мотиви, з метою наживи, підійшли до вищевказаного житлового будинку, де намотавши на руку кофту ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , розбив віконне скло, після чого проник у житловий будинок потерпілої, а ОСОБА_9 , в той час, чекав його на вулиці та спостерігав чи ніхто не йде, а в разі появи власниці будинку, мав про це повідомити ОСОБА_7 . Через декілька хвилин, до вищевказаного житлового будинку повернулась власниця ОСОБА_10 , а ОСОБА_9 , побачивши потерпілу, з місця події втік.

В подальшому у вищевказаному житловому будинку ОСОБА_7 був помічений потерпілою ОСОБА_10 , яка почала проганяти його зі свого будинку. В цей момент ОСОБА_7 , вийшовши за межі домовленості із ОСОБА_11 , вирішив вчинити напад на ОСОБА_10 з метою заволодіння її майном. Реалізовуючи свій умисел ОСОБА_7 схопив руками її за шию, та погрожуючи удушенням, яке є небезпечним для життя потерпілої, почав у останньої вимагати гроші та заволодів грошовими коштами в сумі 1325 грн., після чого вибіг з будинку. Через деякий час ОСОБА_9 та ОСОБА_7 зустрілись поблизу будинку ОСОБА_10 , та в подальшому поділились викраденими коштами.

Захисник ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , в поданій апеляційній скарзі, як вбачається з її змісту, вважає вирок місцевого суду незаконним та необґрунтованим, просить його змінити, перекваліфікувати дії її підзахисного на ч.1 ст.187 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням мінімального іспитового строку. Крім того, виключити з мотивувальної частини вироку вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння, як обставину, що обтяжує покарання, через відсутність вказаної обставини в обвинувальному акті. При призначенні покарання визнати пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Скасувати вирок в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь держави 147,42 грн. витрат на проведення експертизи, компенсувавши дані витрати за рахунок держави, через відсутність коштів у її підзахисного. Посилається на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування кримінального закону. Зокрема вказує на те, що матеріали кримінального провадження не містять доказів того, на викрадення якого майна був направлений умисел обвинувачених, що вказували про намір викрасти ікону, вартість якої не встановлювалась. Умисел викрадення грошей у ОСОБА_7 виник в будинку потерпілої, крадіжки вчинялись з певним проміжком часу. Вважає безпідставним посилання суду на відсутність пом`якшуючих покарання обставин, так як в обвинувальному акті зазначається, що такими може бути визнано щире каяття та визнання вини. Вказані обставини знайшли своє підтвердження і в суді першої інстанції.

Інші учасники вирок суду не оскаржували
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для зміни чи скасування вироку, через що залишає її без задоволення.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, ґрунтується на доказах, одержаних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні, належно оцінених судом, і вони є обґрунтованими.

Посилання в апеляції на те, що місцевий суд розглянув справу не об`єктивно, а висновки, викладені у вироку суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що призвело до невірної кваліфікації дій ОСОБА_7 та призначення надто суворого покарання, безпідставні.

Ці заперечення проти звинувачення детально розглядались судом першої інстанції та спростовані наступними доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_10 показала, що повернувшись 11.09.2014 року близько 16 год. додому, виявила під ліжком ОСОБА_7 та наказала йому покинути будинок. Проте той взяв її за шию, і погрожуючи задушити, наказав віддати гроші, що вона змушена була зробити і віддала йому 1325 грн.

Суд обґрунтовано визнав показання потерпілої достовірними, оскільки вони підтверджуються наявними у справі доказами, зокрема даними:

- звукозапису здійснення оперативно-технічних заходів проведених з 21.09.2014 року по 22.09.2014 року в приміщенні ІТТ Волочиського РВ УМВС України в Хмельницькій області, на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Хмельницької області від 17.09.2014 року, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_7 пояснює, що дійсно був помічений ОСОБА_10 під час проникнення до її будинку (т.1 а.с.41);

- протоколу огляду місця події господарства потерпілої від 12.09.2014 року, з якого слідує, що біля будинку ОСОБА_10 виявлено спортивну чоловічу кофту чорно-сірого кольору та розбите скло у вікні будинку (т.1 а.с.52);

- висновку експерта (дактилоскопічної експертизи) №60 від 18.09.2014 року, відповідно до якого слід пальця руки, найбільшими розмірами 20Х29 мм, вилучений при огляді місця події 12.09.2014 року по факту розбійного нападу на ОСОБА_10 , залишений великим пальцем лівої руки ОСОБА_7 (т.1 а.с.77);

- протоколу проведення слідчого експерименту від 22.09.2014 року, з якого слідує, що ОСОБА_7 вказує яким чином він 11.09.2014 року проник до будинку ОСОБА_10 , як тримав її за шию та заволодів її майном (т.1 а.с.95);

- протоколу проведення слідчого експерименту від 07.10.2014 року, з якого слідує, що ОСОБА_10 вказує яким чином 11.09.2014 року на неї був здійснений розбійний напад, як ОСОБА_7 душив її за шию та вимагав гроші (т.1 а.с.103);

- протоколу проведення слідчого експерименту від 07.10.2014 року, відповідно до якого ОСОБА_9 вказує яким чином 11.09.2014 року він разом з ОСОБА_7 заволоділи майном ОСОБА_10 , як ОСОБА_7 через вікно проникав у будинок потерпілої (т.1 а.с.120);

Наведеними доказами підтверджується показання потерпілої про обставини скоєного на неї нападу, характер застосованого насильства та корисливий мотив дії злочинця.

Обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував вчинення розбою щодо потерпілої ОСОБА_10 , проте вказував, що умисел на заволодіння грішми в нього виник під час перебування в будинку потерпілої і він її не погрожував, що задушить, якщо вона не дасть йому гроші.

Обвинувачений ОСОБА_9 підтвердив, що в нього з ОСОБА_7 була домовленість на заволодіння майном потерпілої, у вказаний у вироку день та час.

Уся сукупність зібраних у справі доказів була ретельно проаналізована судом першої інстанції, що дало можливість дійти обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні розбою, тобто нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, вчиненого з проникненням у житло.

Дії ОСОБА_7 за ч. 3ст. 187 КК України кваліфіковані правильно.

Твердження в апеляційній скарзі захисника про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_7 з ч.3 ст.187 КК України на ч.1 ст.187 КК України, за відсутності в його діях такої кваліфікуючої ознаки цього злочину, як проникнення в житло, колегія суддів до уваги не приймає.

З огляду на показання обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , вони не заперечували, що останній проникав в житло ОСОБА_10 з метою таємного викрадення ікони, тобто, чужого майна.

В апеляційній скарзі не оспорюється факт вчинення ОСОБА_7 розбійного нападу відносно потерпілої ОСОБА_10 та що його дії, розпочаті як крадіжка, були продовжені, як розбій.

Посилання апелянта на те, що умисел ОСОБА_7 , на заволодіння грішми потерпілої виник під час перебування в її будинку, коли він вчиняв крадіжку ікони, не впливає на кваліфікацію його дій саме за ч.3 ст.187 КК України, за такою кваліфікуючою ознакою цього злочину, як проникнення в житло, оскільки незалежно від того, яким саме майном мав намір заволодіти обвинувачений, він проникав в житло ОСОБА_10 саме з цією метою.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.22 Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №10 „Про судову практику у справах про злочини проти власності якщо дії, розпочаті як крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення, сховище, переросли у грабіж чи розбій, вчинене слід кваліфікувати відповідно за частиною третьою ст. 186 або частиною третьою стаття 187 КК України.

А тому, посилаючись на абз.3 п.22 вказаної постанови Пленуму, захист не врахував роз`яснень, які містяться в абз.4 цього пункту.

Зазначені обставини не дають колегії суддів підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_7 на ч.1 ст.187 КК України, і призначення, за вказаною нормою закону, мінімального покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Доводи апеляційної скарги про необхідність виключення з мотивувальної частини вироку вчинення ОСОБА_7 злочину в стані алкогольного сп`яніння, як обставину, що обтяжує покарання, з підстав відсутності такої в обвинувальному акті, колегія суддів до уваги не приймає.

В суді першої інстанції обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_7 стверджували, що перед вчиненням злочину вживали алкогольні напої.

Згідно з приписами п.13 ч.1 ст.67 КК України вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння є обставиною, яка обтяжує покарання.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди, зокрема, можуть не визнати окремі обставини такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставини ті, які не зазначено в обвинувальному висновку».

Тому суд обґрунтовано визнав обтяжуючою покарання обвинуваченого обставину - вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Також є необґрунтованими і твердження апелянта про необхідність скасування вироку в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь держави 147.42 грн. витрат на проведення судової дактилоскопічної експерти та компенсації їх за рахунок Державного бюджету України.

Згідно із Законом України «Про судову експертизу» проведення експертних досліджень державними спеціалізованими установами здійснюється за рахунок замовника.

Відповідно до положень ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

А відтак, колегія суддів не вбачає правових підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від стягнення з нього процесуальних витрат.

Крім того, не заслуговують на увагу і посилання захисту на те, що при призначенні покарання обвинуваченому не були враховані обставини, які пом`якшують його покарання, згідно із ст. 66 КК України, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

З показань ОСОБА_7 обвинуваченого вбачається, що він частково визнає вину, заперечує показання потерпілої ОСОБА_10 з приводу виловлювання ним погроз задушити її, в разі відмови дати гроші.

А тому, у суду першої інстанції не було підстав вважати, що ОСОБА_7 кається у вчиненому, оскільки щире каяття припускає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини й готовності нести кримінальну відповідальність, а відповідно не мало місце активне сприяння розкриттю злочину.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, його особи, обставин що обтяжують покарання, відсутності обставин, що його пом`якшують.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому, врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані, що характеризують його особу, обтяжуючі покарання обставини.

Колегія суддів вважає, що покарання, призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.3 ст.187 КК України, в межах санкції статті інкримінованого йому злочину, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, і не вбачає підстав для його зміни та призначення більш м`якого покарання.

До такого висновку колегія суддів приходить, з врахуванням того, що ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий злочин, в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку, які є обтяжуючими покарання обставинами, його негативної характеристики та відсутності пом`якшуючих покарання обставин.

Порушення кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою скасування або зміну вироку, колегія суддів не вбачає.

З врахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Вирок Городоцького районного суду Хмельницької області від 10 березня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Ухвала підлягає касаційному оскарженню до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня проголошення, а засудженим яким утримується під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2