Ухвала

іменем україни

18 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_3,

суддів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

при секретарі ОСОБА_6,

за участю прокурора ОСОБА_7

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь в кримінальному провадженні, на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 10 липня 2014 року.

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2014 року засуджено

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, уродженку м. Одеси, , таку, що не має судимості та проживає в АДРЕСА_1,

за ч. 1 ст. 190 КК України до 1000 грн штрафу.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та на неї покладені обов'язки згідно з пунктами 2-4 ст. 76 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10 липня 2014 року вирок суду щодо ОСОБА_1 залишено без змін.

Судом у вироку зазначено, що органами досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що вона, будучи згідно наказу № 1-15 від 02 липня 2013 року службовою особою - ведучим спеціалістом сектору контролю за експлуатацією об'єктів торгівлі та сфери послуг відділу дозволів та узгоджень Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, пообіцяла за грошову винагороду в розмірі 1000 доларів США приватному підприємцю ОСОБА_2, який мав заборгованість по сплаті оренди торгового павільйону в розмірі 6000 грн, не вносити його до списку боржників, торгові площі яких підлягають демонтажу, та пообіцяла вирішити питання розширення та реконструкції належного йому торгового павільйону, на що він погодився.

09 серпня 2013 року о 09.20 год. ОСОБА_2, виконуючи попередні домовленості, прибув до приміщення Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, розташованої по вул. Преображенська, 60 в м. Одесі, де в робочому кабінеті ОСОБА_1 передав їй неправомірну вигоду у виді 1000 доларів США, що за курсом НБ України на той час становило 7993 грн, після чого її було затримано працівники міліції.

Ці дії ОСОБА_1 судом кваліфіковано за ч.1 ст.190 КК України.

В касаційній скарзі прокурор просить скасувати постановлені щодо ОСОБА_1 судові рішення, які, на його думку, постановлені з істотним порушенням кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням кримінального закону, і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Стверджує, що змінюючи обвинувачення ОСОБА_1, суд дав неправильну оцінку дослідженим доказам та дійшов помилкового висновку про кваліфікацію її дій за ч. 1 ст. 190 КК України. Вважає доведеним, що ОСОБА_1 вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 368 КК України. Звертає увагу на порушення судом вимог ст. 374 КПК України, а саме, що вирок судом постановлений та проголошений 24 квітня 2014 року, а не 25 березня 2014 року. Стверджує, що ухвала суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

На касаційну скаргу прокурора засуджена ОСОБА_1 подала заперечення. Просить залишити постановлені щодо неї судові рішення без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення через її необґрунтованість. Вважає, що суди дали правильну оцінку дослідженим у провадженні доказам і висновки суду ґрунтуються на вимогах кримінального та кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора на підтримку касаційної скарги прокурора з підстав, викладених у ній, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів провадження, органами досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України, а саме, у одержанні службовою особою неправомірної вигоди у значному розмірі, і органами досудового слідства до суду був направлений відповідний обвинувальний акт.

Не погоджуючись із пред'явленим ОСОБА_1 обвинуваченням за ч. 2 ст. 368 КК України, суд, дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, дійшов висновку про правильність кваліфікації її дій за ч. 1 ст. 190 КК України.

Однак, змінивши пред'явлене ОСОБА_1 обвинувачення, суд в порушення вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України не виклав у мотивувальній частині вироку формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Суд обмежився лише викладенням доказів та показань, наданих засудженою та свідками в провадженні, а також змісту обвинувачення ОСОБА_1 органами досудового слідства.

Апеляційний суд, перевіряючи дане кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, на порушення судом вимог ст. 374 КПК України уваги не звернув.

Виходячи з того, що вирок і ухвала апеляційного суду постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, вони підлягають скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Що ж стосується наведених у касаційній скарзі прокурора доводів про необґрунтовану кваліфікацію дій засудженої за ч. 1 ст. 190 КК України, то вони підлягають перевірці під час нового судового розгляду цього кримінального провадження, за наслідками якого суд має постановити законне і обґрунтоване, належним чином умотивоване рішення відповідно до чинного кримінального та кримінального процесуального закону.

На підставі викладеного, керуючись статті 436-438 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 10 липня 2014 року щодо ОСОБА_1 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_3 ОСОБА_5