Справа № 11а - 847/2007 р. Головуючий у 1 інстанції: Спурза М.В.
Категорія ст.128 КК України Доповідач:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2007 року колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого: Пайонкевича Т.Т. судців: Яременко О.Д., Гаврилова М.М. з участю
прокурора: Ходачкевича Ю.І., розглянувши
у відкритому судовому
засіданні в м.
Львові кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_1 та адвоката
ОСОБА_2 в інтересах потерпілого ОСОБА_3на вирок Турківського районного
суду Львівської області від 31 липня
2007 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком
перекваліфіковані дії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. народження, не судимого,
неодруженого, не працюючого, з ч.1 ст.122 КК України на ст.128 КК України і
засуджено до 2 років обмеження волі. На підставі ст.75 КК України його
звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки.

Запобіжний захід
засудженому залишено підписку про невиїзд і стягнуто з нього на користь потерпілого
ОСОБА_31000 грн. моральної шкоди та 257,5 грн. матеріальної шкоди.

За вироком суду
26 червня 2005 року о 3 год.
ночі на дорозі біля магазину приватного підприємця ОСОБА_3 в с Верхнє Висоцьке
Турківського району Львівської області ОСОБА_3 став грубіянити, запросив
ОСОБА_1 відійти з ним в сторону, копнув
його в стегно, штовхнув і ОСОБА_1 впав. На прохання заспокоїтись потерпілий
вдарив ОСОБА_1 по обличчю і тоді у відповідь ОСОБА_1 штовхнув ОСОБА_3, який
впав на коліна, внаслідок чого отримав перелом правого надколінника, синець на
обличчі і садно на спині, що відноситься до тілесних ушкоджень середнього
ступеня тяжкості. При цьому ОСОБА_1 був в стані алкогольного сп'яніння.

В апеляції
засуджений ОСОБА_1 наголошує на тому, що діяв в стані необхідної оборони, не
вийшов за її межі, тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам і не
підтверджуються дослідженими доказами і просить вирок скасувати і справу
провадженням закрити.

В апеляції
адвокат ОСОБА_2. зазначає, що суд не дав належну оцінку суперечливим показам
засудженого і свідків з його сторони, не звернув увагу на те, що потерпілий давав однозначні і послідовні покази
протягом досудового і судового слідства, заяву про злочин написав в день
його вчинення, а засуджений подав заяву лише на 8-й день, на те, що потерпілий
не міг впасти на коліна, коли засуджений пхав його в груди і він мав впасти на
спину і що інші тілесні ушкодження потерпілий не міг отримати від падіння, що
висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи і він не в

2

повній мірі оцінив заподіяні потерпілому фізичні і
моральні страждання, визначивши незначну суму відшкодування, тому просить вирок
скасувати, а справу повернути в суд на новий розгляд.

Заслухавши
доповідача, засудженого ОСОБА_1 який підтримав апеляцію, міркування прокурора
про законний і обгрунтований вирок, вивчивши матеріали кримінальної справи,
колегія суддів вважає, що апеляції задоволенню не підлягають.

Матеріалами
справи, зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами винуватість ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого
йому злочину при вказаних у вироку обставинах повністю доведена.

Так, засуджений ОСОБА_1, не заперечуючи факт перебування у
нетверезому стані, показав, що 26 червня 2005 року о 3 год. ночі до їх
компанії підійшов ОСОБА_3, відкликав його в сторону, почав грубити, копнув
ногою і вдарив рукою. У відповідь ОСОБА_1 відпихнув потерпілого і той впав на
коліна і, на його думку, тоді і отримав травму коліна. Наведені покази
стверджуються показами свідків . ОСОБА_4., ОСОБА_5., протоколом очної ставки,
висновком повторної судово-медичної експертизи, іншими матеріалами справи.
Згадані свідки попереджувались про кримінальну відповідальність, суттєвих
розбіжностей чи суперечностей в їх показах немає, вони узгоджуються з іншими
матеріалами справи, не спростовані під час досудового і судового слідства, тому
суд вірно взяв їх за основу, а доводи з цього приводу, викладені в апеляції
адвоката ОСОБА_2 в інтересах потерпілого, є безпідставними.

Наведені покази
спростовують покази потерпілого ОСОБА_6 про його безпричинне побиття
засудженим.

Разом з тим
судом встановлено, що потерпілий відкликав засудженого в сторону, де під час
розмови між ними розпочався конфлікт, що потерпілий ОСОБА_6отримав поряд із
переломом правого надколінника ще синець на обличчі і садно на спині (а.с.
97-101) і, враховуючи первинні покази засудженого ОСОБА_1 про те, що він двічі
вдарив потерпілого перед тим, як
відштовхнути (а.с.7), його твердження в апеляції про те, що він діяв в
стані необхідної оборони і лише відштовхнув ОСОБА_3, є надуманими і такими, що
не відповідають фактичним обставинам справи.

Отже, судом
правильно і повно встановлені фактичні обставини справи, вірно кваліфіковані дії засудженого і належним чином
обгрунтовано рішення про часткове задоволення цивільного позову в
частині морального відшкодування з урахуванням того, що конфлікт виник з вини
потерпілого.

Призначаючи
покарання, суд відповідно з вимогами ст. 65 КК України врахував ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який позитивно характеризується, його
хворобливий стан та визначив його необхідним й достатнім для виправлення і
попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для задоволення апеляцій колегія суддів не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 362, 366 КПК України, колегія судців

УХВАЛИЛА:

Апеляції засудженого
ОСОБА_1 та адвоката ОСОБА_2 в інтересах потерпілого ОСОБА_3залишити без
задоволення, а вирок Турківського районного суду Львівської області від 31
липня 2007 року - без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом шести місяців
з моменту набрання нею законної сили