Справа № 206/1525/15-к
Провадження № 1-кп/206/106/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"26" березня 2015 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника-адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в підготовчому провадженні в залі суду в місті Дніпропетровську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000456 від 05 березня 2015 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, працюючого вантажником у ТОВ «Укрсплав», не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно військового квитка, серія НОМЕР_1 від 15.12.1998 р. на підставі картки дослідження та медичного огляду військовозобов`язаного військово-лікарської комісії Синельниківського ВК Дніпропетровської області визнаний придатним до військової служби в Збройних Силах України.

05.04.2000 р. ОСОБА_4 , на підставі наказу Міністерства оборони України № 48 від 22.02.2000 р. звільнений (демобілізований) у запас Збройних сил України, має військове звання старший сержант, був поставлений на облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 як військовозобов`язаний.

Згідно ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями;

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, зазначений Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

На підставі ст. 9 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язані це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»:

- мобілізаційна підготовка - це комплекс організаційних, політичних, економічних, фінансових, соціальних, правових та інших заходів, які здійснюються в мирний час з метою підготовки національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту

інформації України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України, інші військові формування), сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій до своєчасного й організованого проведення мобілізації та задоволення потреб оборони держави і захисту її території від можливої агресії, забезпечення життєдіяльності населення в особливий період;

- мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться

відкрито чи приховано.

- ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»:

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації

п. 1. Громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до військових комісаріатів (військовозобов`язані Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України) для постановки на військовий облік та визначення призначення на воєнний час;

п. 3. Під час мобілізації та переведення Збройних Сил України,

інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на штати воєнного часу громадяни (крім тих, які проходять службу у військовому резерві) зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти військових комісаріатів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках або розпорядженнях військових комісарів (військовозобов`язані Служби безпеки України - керівників органів, де вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту). Резервісти зобов`язані з`явитися до військових частин у строки, визначені командирами військових частин, в яких вони проходять службу у військовому резерві.

На виконання Указу Президента України № 15/2015 від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію», 19.02.2015 р. військовозобов`язаний ОСОБА_4 за повісткою прибув до Індустріально- ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження медичного огляду та подальшого призову за мобілізацією.
Того ж дня, ОСОБА_4 в приміщені Індустріально-Самарського ОРВК м. Дніпропетровська пройшов дослідження і медичний огляд військовозобов`язаного та згідно довідки ВЛК № 536 визнаний придатним до проходження військової служби та під розписку отримав повістку про необхідність явки 23.02.2015 р. до ОРВК, з метою подальшого направлення для проходження військової служби.

Однак в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 та Указу Президента України № 15/2015 від 14 січня 2015 року «Про додаткові заходи щодо забезпечення проведення часткової мобілізації у 2015 році», військовозобов`язаний ОСОБА_4 , 23.02.2015 р. з метою ухилення від призиву за мобілізацією, умисно, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призиву на військову службу під час мобілізації, належним чином попереджений про необхідність та обов`язковість явки до Індустріально- ІНФОРМАЦІЯ_3 (м. Дніпропетровськ, вул. Осіння, 8), за повісткою не з`явився, тим самим без поважних причин ухилився від призову за мобілізацією.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.366 КК України, тобто ухилення від призову за мобілізацією.
19 березня 2015 року між прокурором прокуратури Самарського району м. Дніпропетровська ОСОБА_3 , якому на підставі ст..37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000456, та обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 467,469 та472 КПК України , укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ст.336 КК України. ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік, поклавши обов`язки передбачені п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_4 .
Розглядаючи в порядку ст..314 ч.3 п.1 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.ст.468,469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України , просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просить вказану угоду з прокурором затвердити та призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст..336 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст..12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст..474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст..473 ч.2 КПК України , та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.
Враховуючи викладене, те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором прокуратури Самарського району м. Дніпропетровська ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.
За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст.336 КК України, тобто ухилення від призову за мобілізацією, а тому його дії кваліфікує за ст.336 КК України , за якою належить призначити йому, узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості, міру покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік, поклавши обов`язки передбачені п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 342 ,350 ,373 ,374 , 474- 475 КПК України, суд
З А С У Д И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19 березня 2015 року між прокурором прокуратури Самарського району м. Дніпропетровська ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №.0000456.
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст..336 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 19 березня 2015 року покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не скоїть нового злочину, зобов`язавши його відповідно до п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 - не застосовувався.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України , до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1