Справа № 487/1309/15-к
Провадження № 1-кп/487/220/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження № 0005564 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні бару, розташованому на 9-му поверсі готелю Турист за адресою: м. Миколаїв вул. Генерала Карпенка, 46, вчинив звідництво для розпути, з метою наживи, при наступних обставинах:

Так, 10.12.2014 року приблизно о 19-30 годин ОСОБА_4 в барі готелю Турист познайомився з ОСОБА_5 та порушуючи моральні засади суспільства, в частині встановлення зв`язків між людьми, для задоволення їх статевих потреб, усвідомлюючи небезпечність вчинюваних дій, які дістали виявлення у сприянні добровільному сексуальному спілкуванні раніше незнайомих між собою осіб, умисно надав посередницькі послуги в розпуті, а саме: сприяв добровільному спілкуванні та вчиненні розпусних дій, раніше незнайомих між собою осіб протилежної статі.

Маючи умисел на звідництво для розпути, з корисливих мотивів, шляхом посередництва у знайомстві та організації зустрічі відвідувача готелю з особою, яка займається розпутою, для сприяння добровільним інтимним стосункам між ними, погодився на прохання ОСОБА_5 організувати йому зустріч для надання сексуальних послуг з особою, яка займається розпутою.

Того ж дня, приблизно о 22-10 годин, ОСОБА_4 , знаходячись в барі готелю Турист, з власного мобільного телефону НОМЕР_1 здійснив дзвінок на номер НОМЕР_2 , який раніше отримав від незнайомого йому таксиста та повідомив останню про перебування в готелі Турист відвідувача, який бажає познайомитись для отримання послуг сексуального характеру.

Після цього ОСОБА_4 , перебуваючи біля входу в готель Турист, зустрівши раніше викликану ОСОБА_6 , яка займається розпутою, діючи умисно, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на звідництво для розпути, сприяючи добровільним сексуальним стосункам незнайомих між собою осіб, познайомив ОСОБА_5 , який знаходився в приміщенні бару з ОСОБА_6 , яка займається розпутою.

Після цього ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні бару готелю Турист розташованому за адресою: м. Миколаїв, вул. Генерала Карпенка, 46, отримав від ОСОБА_5 , грошову винагороду за надання послуг звідництва для розпути в сумі 100 грн.

Перед отримання добровільних послуг сексуального характеру ОСОБА_7 передав ОСОБА_6 в якості оплати за сексуальні послуги грошові кошти в сумі 600 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 302 КК України, тобто звідництво для розпути, вчинене з метою наживи.

11.02.2015 року в данному кримінальному провадженню № 0005564 між прокурором прокуратури Заводського району м. Миколаєва ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до даної угоди прокурор прокуратури Заводського району м. Миколаєва ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0005564 і обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди, щодо формулювання підозри, всіх істотних для данного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 .

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинення кримінального злочину, передбаченого ч.2 ст. 302 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі, зі звільненням від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік та відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 2,3, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винувасті, суд виходить з наступного:

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 302 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України віднесено до злочинів середньої тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що він цілком розуміє характер обвинувачення та повністью визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 302 КК України. Крім того зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 ч. 2 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затверджені угоди.

Суд, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, прогроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість укладення угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі, що відповідає санкції ч.2 ст. 302 КК України, зі звільненням від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України з з іспитовим строком 1 рік та відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 2,3, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 11.02.2015 року укладену між прокурором прокуратури Заводського району м. Миколаєва ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0005564 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 302 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 302 КК України, за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 11.02.2015 року покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі, зі звільненням від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік та відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 2,3, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження вироку визначені ч.2 ст. 473 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1