Справа 1-3 2007
Вирок

Іменем України

21 березня 2007
року Жашківський районний суд
Черкаської області

в складі:
головуючого судді Скрипник
В.Ф.

при
секретарі Рогоз Л.М.

з участю
прокурора Діхтяренко
М.В.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Жашків справу про обвинувачення
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Тальне Черкаської області, українця,
громадянина України, освіта середня спеціальна, працюючого ТОВ „СІВ"
м.Черкаси, одруженого, на утриманні 1 дитина, раніше не судимого, проживаючого
АДРЕСА_1

в скоєнні
злочину передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України,

Встановив:

Підсудний ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 біля
16 години, перебуваючи в будинку ОСОБА_3, матері колишньої спів жительки
підсудногоАДРЕСА_2, на грунті особистих неприязних стосунків, під час сварки,
яка виникла з приводу небажання підсудного відшкодувати збитки за пошкодження
під час ДТП автомобіля,
який належав ОСОБА_3, шляхом стиснення шиї руками, вчинив вбивство останньої,
після чого втік з місця скоєного.

Допитаний під час досудового слідства і в судовому засіданні підсудний
ОСОБА_2 в пред'явленому йому обвинуваченні за ст.115 ч.1 КК України вину свою
не визнав і показав, що дійсно ІНФОРМАЦІЯ_2 зайшов до будинку своєї колишньої
тещі ОСОБА_3, яка проживала АДРЕСА_2 і коли ОСОБА_3 стала ображати його і його
матір, виникла сварка, під час якої він, не пам'ятаючи, що з ним сталось, а
коли отямився, то ОСОБА_3 лежала на підлозі , а його руки були стиснуті у неї
на шиї. Вважає, що злочин вчинив у стані сильного душевного хвилювання.

Вина підсудного
ОСОБА_2 стверджується:

показаннями свідка ОСОБА_4 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 біля 16 години він разом
з підсудним ОСОБА_2 прийшли до ОСОБА_3, яка проживала АДРЕСА_2, так як ОСОБА_2
хотів забрати свої документи: військовий квиток і посвідчення та особисті речі.
ОСОБА_2 зайшов у будинок ОСОБА_3, де знаходився хвилин 30-40, а він знаходився
на подвір'ї, двері в хату були закриті, ніяких криків і шуму він не чув. Коли
ОСОБА_2 вийшов з хати, то щось невнятно
бурмотів, його трясло та плакав. Під час розмови, яка між ними виникла по
дорозі, ОСОБА_2 сказав, що він придушив ОСОБА_3, так як вона ображала його та
його матір, він не витримав і мабуть задушив ОСОБА_3 Цього ж вечора вони
залишили м.Тальне і поїхали у Казахстан;

показаннями
свідка ОСОБА_5 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в районному суді слухалась цивільна
справа за позовом ОСОБА_3 до її сина - підсудного ОСОБА_2 про відшкодування
збитків, заподіяних ним в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Повернувшись додому ввечері , побачила сина знервованим та висловлював наміри,
що щось собі зробить, потім пішов з дому і не повернувся. Ввечері вже від
працівників міліції вона взнала, що її син задушив ОСОБА_3;

показаннями
самого підсудного ОСОБА_2, допитаного 10 серпня 2002

року в якості обвинуваченого за ст.115 ч.2
п.12 КК України, який вину визнав частково і показав, що 6.04.1999 року біля 16
години він разом з ОСОБА_4 прийшли до ОСОБА_3, яка проживала АДРЕСА_2. Після
короткої розмови він з ОСОБА_3 зайшли в будинок, а ОСОБА_4 залишився чекати на
подвір'ї. Під час розмови в прихожій будинку, ОСОБА_3 стала ображати його та
батьків. Потім він не знає, що сталось, але ОСОБА_3 опинилась на підлозі, а
його руки були у неї на шиї. Він переніс ОСОБА_3 у кімнату і вийшов з будинку і
цього дня разом з ОСОБА_4 поїхали з місця постійного проживання (а.с.300-301,
т.1);

показаннями
підсудного ОСОБА_2допитаного 17 серпня 2002 року в якості обвинуваченого за
ст.115 ч.1 КК України, який свою вину
визнав частково, але будь-які покази дати відмовився (а.с.347, т.1);

- даними протоколу огляду місця події від
ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно якого на дивані, в одній із кімнат будинку АДРЕСА_2
виявлено труп ОСОБА_3 (а.с.3-5, т.1);

даними
висновку судово-медичної експертизи №161 від 11 травня 1999 року, згідно якого
смерть ОСОБА_3 наступила в результаті
механічної асфіксії шляхом стиснення шиї руками. Час настання смерті -
ІНФОРМАЦІЯ_2 у проміжку часу між 14 та 18 годинами (а.с. 11-15, т.1);

показаннями потерпілої ОСОБА_6, досліджених судом у сукупності з іншими
доказами про те, що в 1998 році вона стала співмешкати з підсудним ОСОБА_2 28
травня 1998 року він скоїв ДТП
і розбив автомобіль батьків. Після смерті батька її мати ОСОБА_3 стала
звертатись до сім'ї ОСОБА_2 з проханням повернути автомобіль, але ОСОБА_2 та
його батьки уникали розмов. Потім мати написала позовну заяву до суду про
стягнення з ОСОБА_2нанесених матеріальних збитків. Після цього між матір'ю та
ОСОБА_2 склалися неприязні відносини з приводу небажання ОСОБА_2відшкодувати
збитки за пошкодження автомобіля. 6.04.1999 року зранку був суд. Рішення судом
не було прийнято, справу відклали, так як ОСОБА_2 пообіцяв знайти таку ж саму
машину. Після обіду, близько 15 години до неї в лікарню зателефонувала мати,
яка була знервована і повідомила, що до неї прийшов ОСОБА_2 з хлопцем на ім'я
ОСОБА_4 і що ОСОБА_2 тероризує її, вимагає повернення якихось речей. Мати
передала слухавку ОСОБА_2, який після нетривалої розмови обірвав зв'язок. Після
цього вона намагалась по телефону зв'язатися з матір'ю, однак телефон не відповідав.
Близько 19 години від чоловіка ОСОБА_7 їй стало відомо, що мати мертва
(а.с.41-51, т.1);

показаннями
свідка ОСОБА_8, досліджених
судом, про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 біля 16 години вона бачила як ОСОБА_4 та ОСОБА_2
йшли в напрямку будинку ОСОБА_3 АДРЕСА_2 (а.с.34-36, т.1);

показаннями свідка ОСОБА_9, досліджених судом, про те, проживає
по-сусідству з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 біля 16 години вона бачила, як ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 зайшли в подвір'я ОСОБА_3, АДРЕСА_2. Приблизно через годину вони вийшли
з цього ж подвір'я і швидко пішли в напрямку центра міста. За весь час
перебування на подвір'ї свого будинку, до ОСОБА_3 ніхто крім вищевказаних
хлопців не приходив (а.с.37-39, т.1);

показаннями свідка ОСОБА_10, досліджених судом про те, що
як сусід ОСОБА_3 знав про неприязні відносини, які склались між нею та бувши
зятем ОСОБА_2, який розбив її автомобіль і не хотів відшкодувати збитки. В
розмові ОСОБА_3 повідомляла, що ОСОБА_2 погрожував їй вбивством. 6.04.1999 року
він о 18 годині 50 хвилин телефонував з будинку ОСОБА_3, але останню не бачив.
Лише ввечері під час огляду будинку ОСОБА_3 була виявлена на дивані мертвою,
про що він повідомив в міліцію (а.с.67-75, т.1);

показаннями
свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12,
досліджених судом про те,

що їх син ОСОБА_4 товаришував з ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_2 біля 18 години син разом з ОСОБА_2 зайшли до них додому, пробули
нетривалий час і пішли, після чого більше сина ОСОБА_4 вони не бачили
(а.с.76-81, 86-89, т.1);

показаннями
свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14, досліджених судом про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 близько
18 години ОСОБА_4 з хлопцем стояли на дорозі біля залізничного переїзду і
зупиняли транспорт в напрямку м.Умань (а.с.175-176, т.1);

даними протоколу
відтворення обстановки і обставин події від 20.07.2002 року, згідно якого
ОСОБА_4 показав місце в подвір'ї ОСОБА_3, де 6.04.1999 року чекав
ОСОБА_2(а.с.266, т.1);

даними протоколу відтворення обстановки і обставин події
від 15.08.2002 року, згідно якого підсудний ОСОБА_2 показав, що 6.04.1999 року
після обіду він разом з ОСОБА_4 прийшли до ОСОБА_3, де ОСОБА_4 залишився на
подвір'ї, а він з ОСОБА_3 зайшли всередину будинку. Під час розмови ОСОБА_3
стала ображати його та батьків. Він відчув ярість і хотів, щоб ОСОБА_3
замовкла. Що сталось потім, не пам'ятає. Коли прийшов у свідомість, то ОСОБА_3
лежала на підлозі прихожої, а він був схилений над тілом ОСОБА_3 Потім
вважаючи, що ОСОБА_3 жива, відніс її у кімнату і поклав на ліжко. Цього ж дня
він поїхав з міста (а.с.319-322, т.1);

даними
протоколів впізнання від 22.07.2002 року, згідно яких свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 впізнали
ОСОБА_4, який 6.04.1999 року разом з ОСОБА_2 близько 16 години заходили до
подвір'я ОСОБА_3 (а.с.268,269, т.1);

- даними висновку судово-психіатричної експертизи №399
від 14.08.2002 року, згідно якого на період вчинення вбивства у підсудного
ОСОБА_2не відмічалось будь-якого тимчасового розладу психічної діяльності, він
діяв цілеспрямовано та послідовно, з урахуванням реальних обставин, що свідчить
про його здатність на той час усвідомлювати свої дії та керувати ними
(а.с.313-316, т.1);

даними висновку повторної комплексної психолого-психіатричної експертизи
від 21.11.2006 року, згідно якого підсудний ОСОБА_2 ознак межових психічних
розладів не проявляє, на момент вчинення злочину яким-небудь психічним розладом
не страждав, за своїм психічним станом на період вчинення злочину повністю
усвідомлював значення своїх дій і керувати ними та не знаходився в стані
фізіологічного афекту, а також в іншому емоціональному стані, який відіграв
вирішальний вплив на його свідомість і діяльність. Емоціональний стан
підсудного ОСОБА_2в досліджуваний період необхідно розцінювати як емоціональне
збудження, яке знизило волевий контроль за поведінкою, перешкоджало пошуку
раціонального виходу із склавшоїся ситуації, але не досягала глибини
фізіологічного афекту і не здійснювало суттєвого впливу на його свідомість і
діяльність (а.с. 116-122, т.2).

Доводи
підсудного ОСОБА_2, про те, що з боку потерпілої мала місце тяжка образа на
його адресу нічим об'єктивно не підтверджується крім суб'єктивних показань його самого, які є
способом самозахисту.

Із матеріалів справи вбачається, що підсудний ОСОБА_2
протиправно, без згоди потерпілої ввійшов в її будинок, незважаючи на тривалу
сварку з нею, що мала місце за декілька годин до цього після судового засідання
за позовом потерпілої до нього. Саме тому підсудний ОСОБА_2 передбачав
можливість нового конфлікту і сварки з потерпілою та був готовий для цього,
будучи агресивно налаштована ним. Таким чином, у діях підсудного ОСОБА_2не
могло бути раптовості виникнення стану сильного душевного хвилювання, так як
такий стан з'являється лише як безпосередня реакція на подію, яка сталася
несподівано для людини.

Суд вважає, що мотивом скоєння злочину є сварка між
підсудним ОСОБА_2 та потерпілою ОСОБА_3, яка виникла між ним та ОСОБА_3 із-за
не врегулювання майнового спору в суді.

Аналізуючи
зібрані по справі докази, суд вважає, що пред'явлене обвинувачення доказано.

Дії підсудного
ОСОБА_2суд кваліфікує за ст.115 ч.1 КК України, як вбивство, тобто умисне
протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Призначаючи покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу
винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Пом'якшуючими відповідальність обставинами суд враховує
наявність на утриманні неповнолітньої дитини, яку він щойно усиновив, а також
задовільний стан здоров'я підсудного ОСОБА_2та його щире каяття.

Обтяжуючою відповідальність обставиною суд враховує вчинення злочину щодо
особи похилого віку.

З врахуванням даних про особу підсудного ОСОБА_2, який вчинив особливо тяжкий
злочин, суд вважає призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі, яке
буде йому необхідне й достатнє для його виправлення.

Враховуючи вищевказані пом'якшуючі обставини винятковими у сукупності з
даними, що позитивно характеризують підсудного в даний час, суд вважає
застосувати до нього вимоги ст.69 КК України, призначивши йому покарання нижче
від найнижчої межі, встановленої у санкції статті Особливої частини цього
Кодексу.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_15 про стягнення з підсудного ОСОБА_2 на її
користь моральної шкоди суд вважає залишити без розгляду із-за відсутності
обґрунтування її на час розгляду справи.

Судових витрат і
речових доказів немає.

Керуючись
ст.ст.323,324 КПК України, суд

Засудив:

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні злочину передбаченого ст.115 ч.1 КК
України і призначити покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України у
вигляді 5 (п'ять) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити підписку
про невиїзд, а строк відбуття покарання - з часу звернення вироку до виконання.

Зарахувати ОСОБА_2 в строк відбуття покарання час утримання його під вартою
з 17 листопада 2001 року по 6 червня 2003 року включно.

На вирок може
бути подана апеляція до Черкаського апеляційного суду через Жашківський районний
суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.