АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 10/1690/118/2012
Головуючий по 1-й інстанції Зоріна Д.О.
Суддя-доповідач: Лісіченко Л. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2012 року
м.Полтава

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного
суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді Лісіченко Л.М

суддів: Нізельковської
Л.В., Кисіля А.М.

з участю: прокурора -
Саранчі О.Ю..

скаржника - ОСОБА_2

захисника - адвоката
ОСОБА_3 .

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на постанову
Крюківського районного суду м.
Кременчук Полтавської області від 20
лютого 2012 року.

Цією постановою відмовлено в
задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову
старшого помічника прокурора м.
Кременчук про відмову в порушенні
кримінальної справи від 22 серпня 2011
року стосовно завідуючої дошкільним
навчальним закладом №64 ОСОБА_4 за
відсутністю в її діях складу злочину,
передбаченого ст.ст.365; 367 КК України.

Як вбачається із матеріалів справи
ОСОБА_2 звернулась до Крюківського
районного суду м. Кременчук зі скаргою
на постанову старшого помічника
прокурора м. Кременчук про відмову в
порушенні кримінальної справи та
просили скасувати її, а матеріали
справи повернути до прокуратури м.
Кременчук для проведення додаткової
перевірки.

Скаргу обґрунтовувала тим, що висновки
старшого помічника прокурора м.
Кременчук про відсутність складу
злочину в діях завідуючої ДНЗ №64
ОСОБА_4 суперечить вимогам ч.1 ст.99 КПК
України

Відмовляючи у задоволенні скарги суд
мотивував своє рішення тим, що при
проведенні дослідчої перевірки за її
заявою повно, всебічно перевірені
обставини справи, а постанова про
відмову в порушенні кримінальної
справи є законною і обґрунтованою.

В принесеній апеляції ОСОБА_2 просить
скасувати постанову Крюківського
районного суду, а справу направити на
новий судовий розгляд, оскільки суд
провів розгляд справи формально, не
обґрунтував своє рішення, залишив поза
увагою її доводи і, не навівши даних,
які б спростовували наведені нею в
скарзі факти прийняв незаконну
постанову.

Так, вона вважає, що пояснення
працівників ДНЗ №64, на які посилається
суд як на такі, що спростовують
наведені у скарзі факти, є
неконкретними і «розмитими», у звязку з
чим цих працівників слід допитати
повторно.

Також скаржниця вважає, що судом не
зясовано чи існують матеріали роботи
комісії, яка проводила службову
перевірку у підсумковому документі та
дослідити їх і яким чином ці результати
спростовують її доводи.

На думку скаржниці прокуратура не
прийняла рішення в порядку ст.97 КПК
України щодо злочину, передбаченого
ст.356 КК України, на що суд не звернув
уваги.

Інші учасники процесу постанову не
оскаржували.

Заслухавши доповідача, доводи
апелянта-ОСОБА_5 та в її інтересах
захисника-адвоката ОСОБА_3, які
апеляційну скаргу підтримали і просили
скасувати постанову суду з підстав, у
ній наведених, думку прокурора, який
вважає постанову суду законною і
обґрунтованою, а апеляцію -
безпідставною, тому просив рішення
суду залишити без зміни, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляції, колегія суддів вважає, що
апеляція задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

З матеріалів справи убачається, що
ОСОБА_5 у квітні 2010 року звернулась до
прокуратури з заявою про порушення
кримінальної справи за ст.ст. 356, 365, 367 КК
України стосовно завідувача ДНЗ №64
ОСОБА_4, яка, на думку скаржниці,
перевищуючи свої службові
повноваження незаконно відсторонила
її доньку від відвідування дитсадка,
позбавивши дитину права на безкоштовну
та доступну дошкільну освіту,
гарантовану Конституцією України і
Законами України та вчинила
самоправство.

22.08.2011 року постановою старшого
помічника прокурора м. Кременчук в
порушенні кримінальної справи щодо
ОСОБА_4 за ст.ст. 365,367 КК України
відмовлено на підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК
України за відсутністю ознак вказаних
злочинів.

ОСОБА_2 оскаржила до суду вищевказану
постанову про відмову у порушенні
кримінальної справи, просила її
скасувати, а матеріали направити для
додаткової перевірки прокурору м.
Кременчук.

Постанову про відмову в порушенні
кримінальної справи від 22.08.2011 року
вона вважає незаконною, оскільки
дослідча перевірка по її заяві до
прокуратури була проведена неповно і
однобічно: по-перше - не в повній мірі
досліджені матеріали роботи комісії по
проведенню службової перевірки від 23
червня 2007 року; по-друге - не з'ясовано,
які саме дії, направлені на захист
інтересів її дочки були вчинені ОСОБА_4
після виявлення у малолітньої дитини
психічних розладів і тілесних
ушкоджень; не з'ясовано хто саме
ініціював звернення батьків від 15.05.2009
року з проханням не вносити ОСОБА_6 до
списку учнів першого класу.

Крім цього, на думку скаржниці, про
грубе порушення закону свідчить
тривале неприйняття прокуратурою
рішення за її заявою в порядку ст.97 КПК
України.

Відмовляючи у задоволенні скарги
ОСОБА_2 суд першої інстанції зазначив,
що проведена прокуратурою перевірка є
повною та об'єктивною і

колегія суддів вважає такі висновки
обґрунтованими.

Відповідно до ст.99 КПК України при
відсутності підстав до порушення
кримінальної справи прокурор, слідчий,
орган дізнання або суддя

своєю мотивованою постановою
відмовляють у порушенні кримінальної
справи, про що повідомляють
заінтересованих осіб.

Частиною 2 ст.94 КПК України визначено,
що кримінальна справа може бути
порушена тільки у тих випадках, коли є
достатні дані, які вказують на
наявність ознак злочину.

Такими достатніми даними вважається
фактичне існування доказів, які
підтверджують реальність конкретної
події злочину ( час, місце спосіб та
інші обставини здійснення злочину ).

З матеріалів справи убачається, що
будь-яких ознак злочинів, передбачених
ст.365,367 КК України в діях завідувача ДНЗ
№64 ОСОБА_4 при відстороненні
неповнолітньої ОСОБА_6, яка не пройшла
обовязковий медичний профілактичний
огляд, під час перевірки не
встановлено і у своїх скаргах ОСОБА_2 на
ці ознаки не вказує.

Так, згідно ст.8 Закону України «Про
боротьбу із захворюванням на
туберкульоз» передбачено, що
обовязковим профілактичним медичним
оглядам на туберкульоз підлягають діти
віком до 14 років - щороку.

Відповідно ж до ст.8 Закону України «Про
боротьбу із захворюванням на
туберкульоз» та ст.21 Закону України
«Про захист населення від інфекційних
хвороб» визначено, що особи, які
ухиляються або без поважної причини не
пройшли обовязковий профілактичний
медичний огляд на туберкульоз,
відсторонюються від роботи, а
неповнолітні, учні та студенти -
відсторонюються від відвідування
навчальних закладів.

У постанові про відмову в порушенні
кримінальної справи від 22.08.2011 року
прокурор зазначив, що дитячий
навчальний заклад не позбавляв ОСОБА_6
права на дошкільну освіту, а батькам
дитини було надано
розяснення-застереження про
можливість відсторонення дитини від
відвідування навчального закладу.

У своїй скарзі ОСОБА_2 цю обставину не
спростувала, а твердження у її скарзі,
що застереження містить погрозу, яка
могла бути реалізована, є
безпідставними.

Колегія суддів вважає переконливими та
належним чином обгрунтованими
висновки суду першої інстанції про те,
що наведені у скарзі ОСОБА_2 факти
спростовуються поясненнями
працівників дитячого навчального
закладу №64.

ОСОБА_2 дану обставину не заперечувала,
але вважає, що працівників ДНЗ №64 для
встановлення ознак злочину в діях
ОСОБА_4 усіх працівників слід допитати
повторно.

Дане твердження є нелогічним і не
узгоджується з вимогами
кримінально-процесуального закону.

Також, суд у постанові зазначив, що
викладені у постанові прокурора
висновки грунтуються на матеріалах
службової перевірки, проведеної
управлінням освіти виконкому
Кременчуцької міської ради, на
наслідками

якої прокурор дійшов про правомірність
дій адміністрації та працівників ДНЗ
№64.

Не погодившись із матеріалами
службового розслідування ОСОБА_2
вказує, що за її наслідками не
приймався підсумковий документ, який
необхідно витребувати дослідити під
час додаткової перевірки.

Однак, твердження скаржниці
спростовуються матеріалами дослідчої
перевірки, за наслідками якої
прокурорм винесена постанова про
відмову у порушенні кримінальної
справи, яка і є підсумковим документом.

Доводи апеляції ОСОБА_2 про
необхідність скасування постанови
суду та направлення справи на новий
судовий розгляд колегія суддів вважає
нелогічними і необгрунтованими,
оскільки апеляційна інстанція може
усунути неповноту судового розгляду
шляхом дослідження будь-яких
матеріалів справи, проте скаржниця та
її захисник таке клопотання не заявили.

Крім цього, відповідно до ст.27 КПК
України справи про злочини,
передбачені ст.356 КК України щодо дій,
якими заподіяно шкоду правам і
інтересам громадян, порушуються судом
не інакше як за скаргою потерпілого.
Дізнання і досудове слідство у цих
справах не проводяться.

Прокурор може порушити справу і при
відсутності скарги потерпілого у
виняткових випадках, визначених ч.3 ст.27
КПК України.

В той же час, у разі відсутності
виняткових підстав для порушення
кримінальної справи без скарги
потерпілого прокурор позбавлений
можливості прийняти рішення про
відмову у порушенні кримінальної
справи за ст.356 КК України, оскільки
така постанова може перешкодити
прийняттю рішення судом за наявності
скарги.

Як убачається з наданих матеріалів
перевірки ОСОБА_2 звернулась до
прокурора з заявою про порушення
кримінальної справи за ст.356 КК України
стосовно ОСОБА_4, тоді як повинна була
направити таку скаргу до суду в порядку
ст.27 КПК України.

Питання щодо спричинення чи
неспричинення тілесних ушкоджень
малолітній ОСОБА_6 знаходяться поза
межами оскарження і при винесенні
постанови про відмову в порушенні
кримінальної справи від 22.08.2011 року не
розглядались.

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів дійшла переконання, що
постанова суду є законною і
обгрунтованою, тому підстав для її
скасування не убачається.

Виявивши в ході розгляду справи за
скаргою ОСОБА_2 порушення
кримінально-процесуального закону
щодо строків розгляду розгляду заяв
громадян про вчинення злочинів,
визначених ст.97 КПК України, допущені
службовими особами прокуратури м.
Кременчук суд відреагував окремою
постановою в порядку ст.23-2 КПК України,
яка ніким з учасників процесу не
оскаржена.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Крюківського
районного суду м. Кременчук від 20
лютого 2012 року за її скаргою на
постанову старшого помічника
прокурора м. Кременчук від 22 серпня 2011
року про відмову в порушенні
кримінальної справи стосовно ОСОБА_4 -
без зміни.

Головуючий: Л. М. Лісіченко

Судді: