УХВАЛА

Іменем України

18 травня 2007 року апеляційний суд
Житомирської області у складі:

головуючого
- судді Романова О.В.,

суддів: Зав'язуна С.М. та Слісарчука Я.А.,

секретар: Поліщук Т.О.,

з участю:

прокурора Кулика B.П,

слідчого СУ УМВС

України в Житомирській області Колоса В.В.,

обвинуваченого ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому
засіданні апеляцію обвинуваченого ОСОБА_1 на постанову Корольовського районного
суду м.Житомира від 23 квітня 2007 року, якою відносно

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця смт. Ємільчино Житомирської області,
громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого в
АДРЕСА_1, раніше судимого:

20.06.2000 року Ємільчинським районним судом за ст. 140 ч. 2, 46-1 КК
України до 1 року позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік;

04.03.2003 року
Новоград-Волинським районним судом за ст.ст. 185 ч. З, 75, 76 п.п.2,3,4 КК
України до 3 років позбавлення волі з іспитовим терміном 2 роки;

19.05.2003 року Ємільчинським районним судом за ст.ст. 186 ч. 2, 69, 296 ч.
2, 70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

19.09.2003 року
Новоград-Волинським районним судом за ст.ст. 296 ч. 2, 71, 75 КК України до 4
років позбавлення волі з іспитовим терміном на 3 роки;

продовжено
строк тримання під вартою до чотирьох місяців.

Органами
досудового слідства ОСОБА_1. обвинувачується по ч.2 ст.149 КК України в тому,
що він, у листопаді 2005 року за попередньою змовою з невстановленими слідством
особами ввів в оману ОСОБА_2, запропонувавши їй послуги з працевлаштування в м.Москва, перевіз останню в м.Москву, де
здійснив її оплатну передачу невстановленим особам для подальшої сексуальної
експлуатації.

Справа №10-78 Головуючий
у суді 1-ї інстанції Кочетов
Л.Г.

Категорія ч.2
ст.149 КК України Суддя-доповідач Зав'язуй
С.М.

2

У кінці травня 2006 року ОСОБА_1.
за попередньою змовою з невстановленими
слідством особами, запропонував ОСОБА_3. високооплачувану роботу в м. Твер, тим
самим увівши його в оману. Отримавши згоду, ОСОБА_1. сприяв переміщенню
ОСОБА_3. в м. Твер, де здійснив його оплатну передачу невстановленим особам для
подальшої примусової праці.

На початку
червня 2006 року ОСОБА_1. за попередньою змовою з невстановленими слідством
особами, запропонував ОСОБА_4 високооплачувану роботу в м. Твер, тим самим
увівши його в оману. Отримавши згоду, ОСОБА_1. сприяв переміщенню ОСОБА_4 в м.
Твер, де здійснив його оплатну передачу невстановленим особам для подальшої
примусової праці.

05.02.2007 року відносно ОСОБА_1 була обрана міра запобіжного заходу у
вигляді тримання під вартою.

Постановою
Корольовського районного суду м.Житомира від 23 квітня 2007 року продовжено
термін утримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_1 до чотирьох місяців, оскільки ОСОБА_1. перебуваючи на волі може
перешкодити встановленню істини по справі, ухилитися від слідства та
суду, продовжити займатися злочинною діяльністю, за злочин, у скоєнні якого він
обвинувачується, передбачено покарання у
вигляді позбавлення волі на строк понад три роки, по справі необхідно
додатково виконати певні слідчі дії.

В апеляції обвинувачений ОСОБА_1. просить скасувати постанову суду, оскільки
його участь у вчиненні злочину недоведена, а справа відносно нього порушена без
достатніх підстав. Також вказує на те, що за час перебування під вартою з ним
не було проведено жодної слідчої дії.

Заслухавши
доповідача, міркування прокурора про відмову в задоволенні апеляції, слідчого з
обґрунтуванням необхідності продовження ОСОБА_1 строку тримання під вартою, заслухавши доводи обвинуваченого ОСОБА_1, ознайомившись
з наданими слідчим матеріалами кримінальної справи, апеляційний суд залишає
апеляцію обвинуваченого ОСОБА_1 без задоволення з таких підстав.

Постановою суду
Корольовського районного суду м.Житомира від 23 квітня 2007 року продовжено термін утримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_1 до чотирьох місяців в межах строку передбаченого
ст. 165-3 КПК України. Постанова набрала законної сили та ніким не
скасована.

Відповідно до
ст. 165-3 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу, чи
у разі неможливості закінчення розслідування справи в частині доведеного
обвинувачення, слідчий за погодженням з відповідним прокурором, або прокурор, звертається до суду з поданням про
продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Судом у повній мірі перевірені наведені в поданні причини для продовження строку
тримання ОСОБА_1 під вартою. Матеріалами справи підтверджена наявність обставин
та фактів, що ще належить дослідити. У зв'язку із цим, проведення слідчих дій
потребує певного часу. Перевірені також підстави, що вказують на причетність
ОСОБА_1 до вчиненого злочину та вказують на необхідність збереження йому
запобіжного заходу - тримання під вартою. До уваги взята також тяжкість злочину
у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_1.,

3

враховані дані
про його особу, з'ясовані підстави та достатність доказів для взяття його під варту, інші обставини, які мають значення при
розгляді подання слідчого. Судом прийняте рішення з дотриманням
вимог ст.ст. 148,155,156,165-3 КПК України, підстави для
його скасування відсутні.

На
підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст.365, 366 КПК
України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Корольовського районного суду м.Житомира від
23 квітня 2007 року, щодо нього - без зміни.