Справа № 127/4784/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.06.2015 місто Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 11.01.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000128 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Полонне, Полонського району, Хмельницької області, українця, громадянства України, з середньою освітою, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 11 січня 2015 року приблизно о 07 годині 05 хвилин, керуючи технічно-справним автомобілем марки «МАЗДА», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині дороги вулиці Коцюбинського в місті Вінниці в напрямку вулиці 50-річчя Перемоги, в районі перехрестя з вулицею Папаніна, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу на якому перебувала пішохід ОСОБА_6 , яка перетинала проїзну частину зліва-направо по ходу руху автомобіля, не прийняв міри до зменшення швидкості та зупинки транспортного засобу, не надав перевагу в русі пішоходу, внаслідок чого з необережності допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 . Внаслідок вказаного пішохід ОСОБА_6 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 156 від 02.03.2015, отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, забійної рани тім`яної ділянки, забійної рани ділянки носа, закритого перелому хірургічної шийки правої плечової кістки, закритого перелому зовнішнього виростку правої великогомілкової, закритого перелому обох кісточок правого гомілково-ступневого суглобу. Дані травми належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки не являлись небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами.
Відповідно до висновку судово - автотехнічної експертизи № 107а від 26.02.2015 року: «в діях водія автомобіля «МАЗДА» ОСОБА_4 вбачається невідповідність дій вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди».
Таким чином, водій ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 1.5, 4.16а, 18.1 Правил дорожнього руху України, де вказано:
п. 1.5 - «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 4.16 (а) - «пішохід має право: а) на перевагу під часу переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора»;
п. 18.1 - «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
Порушення вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав та суду пояснив, що 11.01.2015 року він керував технічно справним автомобілем «Мазда» та рухався по вул. Коцюбинського в напрямку від залізнодорожнього вокзалу в лівому ряду. Рухався з дозволеною швидкістю, біля 7.00 години, на вулиці ще було темно, а тому пішохода він побачив приблизно за 15 м, проте загальмувати швидко він не зміг, оскільки в той день йшов дощ, в результаті чого на пішохідному переході проїзної частини допустив наїзд на потерпілу. Потерпіла рухалась по пішохідному переході, він її побачив в той час коли вона пересікла половину дороги та вийшла із-за автомобіля, який стояв за переходом з включеним вогнем лівого повороту. Цивільний позов потерпілої визнав частково, зазначив, що сплачував кошти за її лікування, намагався примиритись. Цивільний позов прокурора визнав в повному обсязі.
Потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що 11.01.2015 року о 07 год. ранку вона йшла на роботу. По дорозі вона переходила дорогу по нерегульованому пішохідному переході, по вул. Коцюбинського біля ТЦ «Квартал». Йшла спокійно, бачила світло фар машини, що рухалась від вокзалу, а потім відчула удар та втратила свідомість. Опритомніла, коли приїхала карета швидкої допомоги. В подальшому перебувала в лікарні, де лікування їй оплачував ОСОБА_4 , проте коли її виписали з лікарні, лікування продовжила, проте ОСОБА_4 більше коштів не надавав. На даний час самостійно пересуватися не може, лише в присутності сторонніх осіб, не може самостійно піти в магазин, щоб купити собі продукти, не може самостійно в повній мірі обійти себе, в зв`язку зі струсом мозку часто підіймається тиск. Цивільний позов до ОСОБА_4 підтримала в повному обсязі та просила його задоволити.
З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що 11.01.2015 року в ЄРДР зареєстровано відомості, згідно яких 11.01.2015 року біля 07:05 год. водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки «Мазда», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Коцюбинського, у м. Вінниці в напрямку вул. 50-річчя Перемоги, в районні перехрестя з вул. Папаніна допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка перетинала проїзну частину вул. Коцюбинського, з ліва на право по напрямку руху транспортного засобу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження.
Згідно з висновком експерта №156 від 02.03.2015 у ОСОБА_6 , згідно наданих медичних документів, під час перебування на стаціонарному лікуванні у Вінницькій МКШ ШМД з 11.01.2015 року по 21.01.2015 року були виявлені тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана тім`яної ділянки, забійна рана ділянки носа; закритий перелом хірургічної шийки правої плечової кістки, закритий перелом зовнішнього виростка правої великогомілкової, закритий перелом обох кісточок правого гомілково-ступневого суглобу. Вказані ушкодження у ОСОБА_6 виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), по давності утворення відповідають строку ДТП, вказаному у постанові про призначення судово-медичної експертизи - 11.01.2015 року, за ступенем тяжкості належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такі, що не являлись небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувались загрозливими для життя явищами, а закриті переломи правої плечової кістки, зовнішнього виростка правої великогомілкової, обох кісточок правого гомілково-ступневого суглобу за своїм характером спричинили тривалий (більше 21 доби) розлад здоров`я.
Відповідно до висновку експерта №107а від 26.02.2015 року, в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «МАЗДА», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.п.12.2, 18.1 Правил дорожнього руху України. Питання, як повинен був діяти пішохід в даній дорожній обстановці, експертом не досліджувалось, так як спеціальних пізнань в галузі автотехніки не потрібно, і може бути вирішене органами слідства(суду) самостійно відповідно до вимог викладених у розділі 4 «Обов`язки і права пішоходів» Правил дорожнього руху України. Безпечна швидкість руху автомобіля «МАЗДА», д.н.з. НОМЕР_1 , по умовам видимості дороги становила 92.8-111.6 км/год. У дорожній ситуації, що склалася, водій автомобіля «МАЗДА», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортній події шляхом виконання вимог п.18.1 Правил дорожнього руху України. У дорожні ситуації, що склалася, в діях водія автомобіля «МАЗДА», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України, яка з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до висновку №056 від 11.01.2015 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у ОСОБА_4 ознак сп`яніння не виявлено, тверезий.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля марки «Mazda» державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору є ОСОБА_4 , який згідно посвідчення водія НОМЕР_2 має право керування автомобілем.
Згідно довідки МКЛ ШМД № 61/26/244 від 19.02.2015, ОСОБА_6 перебувала на лікуванні в хірургічному відділенні Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги з 11.01.2015 року по 21.01.2015 року. Середня вартість одного ліжко-дня 231,96 грн. Фактично проведено 10 ліжко-днів, тому вартість лікування хворого склала 2319,60 грн.
Постановою про приєднання до справи речового доказу від 11.01.2015 року автомобіль марки «Мазда», д.н.з. НОМЕР_1 , який був оглянутий 11.01.2015 року під час огляду місця пригоди приєднано до кримінального провадження №0000128 та залишено для подальшого зберігання на території штраф майданчику ВДАІ м. Вінниці УМВС України у Вінницькій області.
Відповідно до розписки від 25.02.2015 року автомобіль марки «Мазда», д.н.з. НОМЕР_1 переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 .
Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Аналіз вказаних доказів, а саме показань обвинуваченого, потерпілої, висновків експертиз свідчить, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена стороною обвинувачення. Так, суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ у справі показання обвинуваченого, який в судовому засіданні визнав, що дійсно 11.01.2015 року порушив правила дорожнього руху, а саме не надав перевагу пішоходу, яка перетинала дорогу по нерегульованому пішохідному переході та допустив на неї наїзд. Вказані показання повністю узгоджуються з показаннями потерпілої у справі, яка підтвердила, що наїзд на неї стався коли вона переходила дорогу по нерегульованому пішохідному переході. Суд приймає до уваги, що винуватість обвинуваченого підтверджується висновком експерта, згідно якого у дорожні ситуації, що склалася в діях водія автомобіля «МАЗДА», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України, яка з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди, а висновком судово-медичної експертизи підтверджено заподіяння в наслідок злочину потерпілій середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Таким чином, вказані докази є достатніми для висновків суду про наявність в діях ОСОБА_4 складу злочину та надання правової кваліфікації дій обвинуваченого.
Суд, оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 кваліфікує його дії за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно довідок Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І. Ющенка та ВОНД Соціотерапія ОСОБА_4 на обліках у вказаних закладах не перебуває.
З характеристики № 6 від 04.03.2015 року вбачається, що ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За час проживання скарг від сусідів та мешканців будинку на ОСОБА_4 в ТОВ «ЖЕО», не надходило.
Згідно вимоги ІЦ УМВС України у Вінницькій області від 10.02.2015 року вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив необережний злочин невеликої тяжкості, вину у вчиненні злочину визнав, є пенсіонером.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
З урахуванням конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, який вчинив необережний злочин, вину визнав, оплатив лікування потерпілої, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є пенсіонером, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді штрафу з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. При цьому суд враховує, що призначення іншого основного покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, з огляду на положення ст. 57, 61 КК України є неможливим.
При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування шкоди завданої злочином, а саме моральної шкоди в сумі 60000,00 гривень суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до п. 9 ППВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Потерпілою на обґрунтування зазначеного вказано, що на даний час постійно перебуває вдома, обмежена у пересуванні, емоційно та душевно страждала, хвилювалась, втратила довіру до оточуючих людей, обвинувачений не намагається компенсувати моральні страждання, часто проявляється біль в області голови та носа, не може самостійно рухатись, часті запаморочення в голові та втрата свідомості.
Зазначене переконує суд у тому, що потерпіла в зв`язку із злочинними, неумисними діями обвинуваченого зазнала душевних та фізичних страждань, що зумовлює висновок суду про заподіяння потерпілій моральної шкоди.
Разом з тим, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходячи з засад розумності та справедливості вважає, що сума в 60000 гривень є завищеною та приходить до висновку, про необхідність задоволення позову в цій частині частково в сумі 15000 гривень.
Крім того, суд вважає за необхідне вирішити питання процесуальних витрат у справі.
Так, згідно ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу. До вказаних витрат, згідно ч. 2 ст. 120 КПК України, належать витрати на правову допомогу, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором та їх несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно ст. 124 КПК України, що регулює розподіл процесуальних витрат, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
З квитанції №12 від 14.01.2015 року вбачається, що потерпілою ОСОБА_6 сплачено за правову допомогу адвокату ОСОБА_7 4000,00 гривень, що зумовлює стягнення зазначених процесуальних витрат з обвинуваченого на її користь.
Щодо цивільного позову прокуратури м. Вінниці в інтересах держави в особі Міської клінічної лікарні швидкої допомоги до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Враховуючи приписи ст. 1206 ЦК України та вимоги ППВСУ№ 11 від 07.07.95 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» суд дійшов висновку про задоволення позову прокуратури м. Вінниці в інтересах держави в особі Міської клінічної лікарні швидкої допомоги до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення в сумі 2319,60 гривень.
Крім того, з обвинуваченого слід стягнути судові витрати у справі, які згідно з довідкою до висновку експерта в кримінальному провадженні від 26.02.2015 року № 107а становлять 491,04 гривень.
Також, вирішити питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 286 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 3400,00 гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи у кримінальному провадженні в сумі 491,04 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 15000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 витрати на правову допомогу в сумі 4000 грн.

В решті вимог цивільного позову відмовити.

Цивільний позов Прокуратури м.Вінниці в інтересах держави в особі Міської клінічної лікарні швидкої допомоги до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення задоволити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_6 в сумі 2319,60 гривень.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме автомобіль марки «Мазда», д.н.з. НОМЕР_1 переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , залишити ОСОБА_4 .

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: