Апеляційний суд Кіровоградської області
Провадження № 11-кп/781/704/15 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач у ІІ інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.07.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0002029 стосовно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника - адвоката ОСОБА_8 та прокурора Світловодської міськрайонної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_9 на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.05.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець міста Світловодськ Кіровоградської області, раніше судимий:
- 7.06.1999 року Світловодським міським судом за ч. 3 ст. 140 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 09.03.2005 року Зарічним районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;
- 15.11.2005 року Світловодським міським судом за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років 9 місяців позбавлення волі;
- 05.04.2013 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,
засуджений за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 квітня 2013 року, та за сукупністю вироків призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Вирішено долю речових доказів.
В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеним вироком ОСОБА_10 визнаний винним у вчиненні таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло та сховище, за таких обставин.

Так, 25 грудня 2014 року, близько 21 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , прийшов до території домоволодіння АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_11 . Знаходячись біля вказаного будинку, ОСОБА_12 звернув увагу на те, що по його зовнішньому вигляду в будинку ніхто не проживає. У зв`язку з тим, що ОСОБА_7 не маючи постійного джерела доходів у ОСОБА_7 з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, виник злочинний задум направлений на таємне повторне викрадення будь-якого майна з вказаної території домоволодіння, для подальшої його реалізації, з метою особистого збагачення.
Реалізуючи свій злочинний намір та діючи цілеспрямовано з прямим умислом, ОСОБА_7 через отвір в паркані проник на територію домоволодіння АДРЕСА_1 . В ході огляду домоволодіння ОСОБА_7 помітив на його території сарай, з якого вирішив викрасти будь-яке майно для власного збагачення. Продовжуючи свій злочинний задум ОСОБА_7 підійшов до сараю та утримуючись за ручку вхідних дверей шляхом ривку вирвав металеві скоби з основи дерев`яної рами, тим самим відчинив вищевказані двері.
Продовжуючи свій злочинний умисел до кінця, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання негативних наслідків, скориставшись тим, що його дії нікому не помітні проник до приміщення сараю де помітив наступне майно, яке і вирішив викрасти, для подальшої реалізації: три сталеві бочки об`ємом 200 літрів, вартістю 50 гривень за кожну; дві сталеві труби діаметром 50 мм. довжиною 3 метри, вартістю 56 гривень. 33 копійки за кожну; шість сталевих кутників, розміром 50х50 мм., довжиною 3 метра, вартістю 33 гривні 50 копійок за кожен.
Таємно повторно викравши у такий спосіб чуже майно, ОСОБА_7 з місця злочину зник та вище перелічені сталеві вироби переніс до себе до дому, а саме до будинку АДРЕСА_1 . Тим самим ОСОБА_7 викраденим майном розпорядився на свій власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 519 гривень 99 копійок.
Крім того, 27 грудня 2014 року, близько 18 години 00 хвилин, ОСОБА_7 , проходив повз будинок АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_13 . Знаходячись біля вказаного будинку, ОСОБА_7 звернув увагу на те, що по його зовнішньому вигляду в будинку ніхто не проживає. У зв`язку з тим, що ОСОБА_7 не маючи постійного джерела доходів відчував гостру потребу у грошових коштах, у ОСОБА_7 з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, виник злочинний задум направлений на таємне повторне викрадення будь-якого майна з вказаного будинку, для подальшої його реалізації, з метою особистого збагачення.
Реалізуючи свій злочинний намір та діючи цілеспрямовано з прямим умислом, доводячи свій злочинний задум до кінця ОСОБА_7 через хвіртку проник до території домоволодіння вищезазначеного будинку. Знаходячись на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 , на землі знайшов цеглину, яку вирішив використати як знаряддя вчинення злочину. Після чого ОСОБА_7 взявши цеглину підійшов до вхідних дверей будинку АДРЕСА_2 та діючи цілеспрямовано, бажаючи настання негативних наслідків вдарив по навісному замку, тим самим зірвав його та відчинив вхідні двері будинку. Зайшовши до будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_7 в приміщенні будинку виявив дитячу коляску «ТАКО» зеленого кольору, вартістю 576 гривень, яку і вирішив викрасти з метою власного збагачення.
Таємно повторно викравши у такий спосіб чуже майно, ОСОБА_7 з місця злочину зник та дитячу коляску «ТАКО» переніс до себе до дому, а саме до будинку АДРЕСА_1 . Тим самим ОСОБА_7 викраденим майном розпорядився на свій власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 576 гривень.
Крім того, 29 грудня 2014 року ОСОБА_7 перебував вдома за адресою: будинок АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що ОСОБА_7 не маючи постійного джерела доходів, у ОСОБА_7 з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, виник злочинний задум направлений на таємне повторне викрадення будь-якого майна з території домоволодіння АДРЕСА_1 , для подальшої його реалізації, з метою особистого збагачення.
Реалізуючи свій злочинний намір та діючи цілеспрямовано, ОСОБА_7 близько 22:00 години 29 грудня 2014 року прибув до будинку АДРЕСА_1 , доводячи свій злочинний задум ОСОБА_7 , через отвір в паркані проник до території домоволодіння вищезазначеного будинку. Знаходячись на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_1 , ОСОБА_7 підійшов до вікна будинку вдаривши його ліктем розбив скло віконної рами. Після чого ОСОБА_7 діючи цілеспрямовано з прямим умислом, бажаючи настання негативних наслідків через отвір розбитого вікна проник до приміщення будинку АДРЕСА_1 .
Перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_7 в кімнаті будинку виявив наступне майно, яке і вирішив викрасти, для подальшої реалізації: телевізор марки: «Оріон», придбаний в 2004 році, вартістю 240 гривень; телевізор марки «Фотон-234», придбаний в 2004 році, вартістю 300 гривень; електрообігрівач «Ровно», придбаний в 2010 році, вартістю 330 гривень. Таємно повторно викравши у такий спосіб чуже майно, ОСОБА_7 з місця злочину зник, викраденим розпорядився на свій власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 870 гривень.
В своїй апеляційній скарзі, та в доповненнях до неї, обвинувачений ОСОБА_7 , не погоджуючись із вироком місцевого суду, просить прийняти законне рішення, посилаючись на те, що він взяв з нежитлового будинку 2 радянські телевізори, ржавий залізний бочок, та радянський обігрівач, який був зламаний, та що цей будинок не є приватною власністю ОСОБА_11 , а тому вважає, що потерпіла невстановлена. Також звертає увагу на те, що він не міг викрасти три сталеві бочки об`ємом 200 літрів, дві сталеві труби діаметром 50 мм довжиною 3 метри та шість сталевих кутників, оскільки це, на його думку, фізично не можливо. Також, у своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить викликати до апеляційного суду ОСОБА_14 , ОСОБА_11 для допиту та встановлення права власності, та щоб остання пояснила, як вона разом із ОСОБА_13 потрапили в його помешкання та забрали дитячу коляску.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок міскрайонного суду, а кримінальне провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю достатніх доказів для доведення винуватості його підзахисного, скасувавши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що суд у своєму вироку послався на докази, які повинні бути визнані недопустимими, оскільки вони отриманні з порушенням норм КПК України. Так, зокрема, огляд місця події від 05 січня 2015 року в домоволодіння ОСОБА_14 , огляд місця події від 30 грудня 2014 року та від 05 січня 2015 року в домоволодінні обвинуваченого ОСОБА_7 проводився без дозволу суду, в порушення вимог ч. 2 ст. 234 КПК України, а тому докази, що були отримані внаслідок цих оглядів, необхідно визнати недопустимими. Також, на думку захисника, не можуть вважатись допустимими доказами і висновки експерта оцінювача, які були надані 13 січня 2015 року за результатами проведення трьох експертиз, через те, що на дослідження експерта направлялись предмети, які відповідно до вищевказаних протоколів огляду місця події були виявлені та вилучені під час огляду житла з порушенням норм КПК України. Крім того апелянт вважає що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні клопотання обвинуваченого про виклик та допит експерта, тому що роз`яснення або ж доповнення експерта за своєю суттю можуть бути джерелом доказів. Крім того захисник звертає увагу на те, що в ході проведення 30.12.2014 року огляду місця події в домоволодінні АДРЕСА_3 понятою виступила потерпіла ОСОБА_11 , а при проведенні 05.01.2015 року в цьому ж будинку огляду місця події в якості понятої взяла участь потерпіла ОСОБА_13 , що згідно вимог ч. 7 ст. 233 КПК України забороняється.

В своїй апеляційній скарзі прокурор Світловодської міськрайонної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_9 просить скасувати вирок районного суду та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі статті 71 КК України приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що ОСОБА_7 раніше був неодноразово судимий за умисні корисні злочини проти власності, вчинив дане кримінальне правопорушення під час іспитового строку, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний корисний злочин проти власності, який відноситься до категорії тяжких.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 які просили задовольнити їх апеляційні скарги, прокурора, підтримав апеляційну скаргу прокурора, та заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що вони задоволенню не підлягають, з таких підстав.
Суд першої інстанції обґрунтовано визнав обвинуваченого

ОСОБА_7 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки вина останнього підтверджується доказами, які суд першої інстанції дослідив під час судового розгляду, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_11 в судовому засіданні суду першої інстанції, яка показала, що ОСОБА_7 викрав з її домоволодіння металеві бочки, труби та кутники, а також два телевізори та електрообігрівач з будинку, це їй стало відомо коли вона виявила свої речі на подвір`ї у ОСОБА_14 , яка пояснила, що придбала вказані вироби з металу у ОСОБА_7 , матеріальних претензій до ОСОБА_7 не має, так як свої речі отримала від працівників міліції.;
- показаннями потерпілої ОСОБА_13 в судовому засіданні, з яких вбачається. що в домоволодінні ОСОБА_7 вона виявила свій дитячий візок, який напередодні був викрадений з її домоволодіння;
- показаннями свідка ОСОБА_14 в суді першої інстанції вбачається, що взимку, точної дати вона не пам`ятає, придбала у ОСОБА_7 три металеві бочки, які планувала використати для зберігання зерна, а також металеві труби та кутники, які планувала використати у своєму господарстві, зазначені речі були вилучені в подальшому працівниками міліції, оскільки вони були викрадені у потерпілих;
- показаннями свідка ОСОБА_15 в судовому засіданні, відповідно до яких, вона брала участь в якості понятої в ході огляду місця події, в ході якого з домоволодіння ОСОБА_7 були вилучені викрадені у жителів села Павлівка речі, зокрема дитячий візок;
- протоколом огляду місця події від 31 листопада 2014 року та фототаблиці до нього, які були оглянуті в судовому засіданні, та з яких вбачається, що з домоволодіння АДРЕСА_1 було вчинено крадіжку майна ОСОБА_11 , на фотографіях видно, що двері до сараю вибиті та знаходяться на підлозі (а.с.66-70);
- протоколом огляду місця події від 05 січня 2015 року, з якого вбачається, що у домоволодінні ОСОБА_14 було виявлено та вилучено 3 металеві бочки, 3 труби, шість кутників довжиною 3 метри, які остання придбала у ОСОБА_7 (а.с.71-80)4
- протоколом огляду місця події від 30 грудня 2014 року, з якого вбачається, що з домоволодіння АДРЕСА_1 були викрадені речі ОСОБА_13 (а.с.101-103);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 15 січня 2015 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_14 впізнала на фотознімку №2 ОСОБА_7 як особу, яка 26 грудня 2014 року продала їй металеві вироби;
- протоколом проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозапису від 29 січня 2015 року, який був переглянутий в судовому засіданні, та з якого вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 добровільно, в присутності свого захисника, розповів та показав на місці про обставини викрадення чужого майна з домоволодіння потерпілої ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_13 (а.с.155-156).
Крім того, під час судового розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду даного кримінального провадження в апеляційному суді Кіровоградської області, обвинувачений ОСОБА_7 визнав те, що саме він вчинив викрадення майна з домоволодінь потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , але не погодився лише з кількістю викраденого майна, та висловив сумнів щодо наявності в останніх підтверджуючих документів на це майно.
Але, на думку колегії суддів, зазначені сумніви обвинуваченого не дають підстав вважати, що викрадене ОСОБА_7 майно не належить потерпілим, оскільки воно знаходилось в приміщенні, яким вони постійно володіли та користувались. Кількість же викраденого обвинуваченим майна підтверджується послідовними показаннями самих потерпілих та іншими вищевикладеними доказами по справі.
Також не підлягають задоволенню апеляційні вимоги захисника щодо визнання недопустимими доказами тих доказів, які були отримані під час проведення оглядів місця події від 05.01.2015 року.

Так, колегія суддів не вбачає порушень норм КПК України під час проведення огляду місця події від 05.01.2015 року, оскільки огляд житла, в якому тимчасово, без будь-якої реєстрації та документального оформлення, мешкав обвинувачений ОСОБА_7 , фактично не проводився, а обвинувачений сам добровільно видав на подвір`ї домоволодіння пластмасову задню кришку від телевізора «Фотон», чотири телевізійні плати та електрообігрівач «Ровно», які він раніше викрав з домоволодіння ОСОБА_11 .

Також відсутні порушення норм кримінального процесуального законодавства України, на думку колегії суддів, і під час огляду місця події від 05.01.2015 року, так як свідок ОСОБА_14 добровільно видала на подвір`ї свого домоволодіння ті металеві вироби, які вона купила у обвинуваченого ОСОБА_7 , і огляд її житла, та будь-яких інших приміщень її домоволодіння не проводився.

Не може погодитись колегія суддів і з запереченнями захисника щодо правомірності проведення експертиз, під час яких було оцінено майно, що було викрадено обвинуваченим ОСОБА_7 з домоволодінь потерпілих. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження зазначені експертизи проводились з дотримання норм КПК України на підставі постанов слідчого про проведення товарознавчих експертиз, а тому відсутні будь-які підстави сумніватись в їх законності.

Не є переконливими й ствердження захисту щодо того, що обвинувачений фізично не міг викрасти металеві вироби з домоволодіння ОСОБА_11 , оскільки свідок ОСОБА_14 підтвердила в судовому засіданні суду першої інстанції те, що ці металеві вироби приніс їй саме обвинувачений ОСОБА_7 особисто.

Відсутні підстави для повторного допиту в апеляційному суді потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , а також свідка ОСОБА_14 , як на тому наполягає обвинувачений в своїй апеляційній скарзі, оскільки вказані особи належним чином були допитані під час судового розгляду в суді першої інстанції, а тому відсутні підстави для їх повторно допиту.

Крім того, колегія суддів вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, підтверджується і іншими доказами, які були досліджені місцевим судом, та які не оспорюються захисником обвинуваченого, зокрема вищевикладеними показаннями потерпілих, свідків, протоколом проведення слідчого експерименту із застосуванням відеозапису.

Порушень кримінального законодавства, які б вплинули на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, колегія суддів не вбачає.

Кваліфікація обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України є правильною, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло та сховище.

Тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які закріплені у ст. 65 КК України, та належним чином врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, в тому числі й ті обставини, на які посилається в своїй апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 , через що обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, та визначивши остаточно покарання на підставі вимог ст. 71 КК України.
Тим самим відсутні підстави й для задоволення апеляційної скарги прокурора та призначення обвинуваченому ОСОБА_7 більш суворішого на шість місяців покарання.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника - адвоката ОСОБА_8 та прокурора Світловодської міськрайонної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21.05.2015 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області вступає в законну силу з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той же строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4