Справа № 11-735/07 р. Головуючий
суду 1 інстанції
ч.3 ст. 185, Значок
186 КК України Доповідач
апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2007
року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Миколаївської області в складі :

Головуючого: Карпія В.М.

суддів: Куценко О.В., Гулого В.П.

за участю:

прокурора Данчука В.М.

засудженого ОСОБА_1. розглянула у відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві матеріали
кримінальної справи за
апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 31 липня 2007 року, яким ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Миколаєва Миколаївської області, раніше
судимого 07.02.2003 року Миколаївським районним судом за ч. 1 ст. 309 КК
України на 1 рік позбавлення волі, з звільненням від відбування покарання з
випробуванням, з іспитовим строком 1 рік засуджено за ч.3 ст. 185 КК України на
3 роки 6 місяців позбавлення волі. За ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки
позбавлення волі.

На
підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання
більш суворим, визначено ОСОБА_1. 4 роки позбавлення волі.

На
підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно визначено ОСОБА_1. за сукупністю
злочинів за вказаним вироком та вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва
від 03.05.2007 р. 5 років позбавлення волі.

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Новоселівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, раніше не
судимого засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

За
вироком суду ОСОБА_1. та ОСОБА_2.
визнано винними в тому, що вони 13 березня 2007 року, приблизно о 5 годині,
будучи в стані алкогольного сп'яніння, перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_1, за
попередньою змовою між собою, з застосуванням насильства, що не є небезпечним
для життя і здоров'я потерпілого ОСОБА_3., що виразилося в нанесенні ударів
руками в область голови і ногами в область тулуба, відкрито викрали: куртку
вартістю 500 грн., гроші в сумі 300 грн., спричинивши майнову шкоду потерпілому
ОСОБА_3 на загальну суму 800 грн. Заволодівши викраденим залишили місце
злочину.

Крім
того за вироком суду ОСОБА_1. визнано винними в тому, що він 13 березня 2007
року, приблизно в 0 годин, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння,
повторно, проник в будинок АДРЕСА_2, звідки таємно викрав мобільний телефон
"Нокіа - 3220" вартістю 700 грн., стартовий пакет
"Київстар", що перебував у телефоні, вартістю 50 грн., гаманець
вартістю 50 грн. та гроші в розмірі 8 грн., спричинивши ОСОБА_4. майнову шкоду
на загальну суму 808 грн.

В
апеляції засуджений ОСОБА_1 не оспорюючи фактичні обставини та кваліфікацію
вчиненої ним крадіжки, заперечував щодо вчинення ним грабежу. Вказує, що
ОСОБА_2. він
раніше не знав, не домовлявся з останнім щодо вчинення грабежу, не наносив
удари потерпілому ОСОБА_3, нічого у нього не викрадав. Просить пом'якшити
призначене йому покарання, обґрунтовуючи тим, що він раніше не судимий, є
годувальником матері, яка хворіє та молодшої сестри, яка перебуває в інтернаті.

Інших
апеляцій на вирок суду від учасників судового розгляду не надходило.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення засудженого на підтримку апеляції, думку прокурора
про залишення апеляції без задоволення, а вироку без зміни, вивчивши матеріали
кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що
апеляція підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Висновки
суду про доведеність вини ОСОБА_1. у таємному викраденні чужого майна, повторно, з проникненням у
житло, за який його

також було
засуджено, відповідає фактичним обставинам справи, обґрунтовані сукупністю
розглянутих у судовому засіданні й наведених у вироку доказів, яким суд дав
належну оцінку. Дії засудженого за ч.3 ст. 185 КК України кваліфіковані
правильно. Фактичні обставини та кваліфікація скоєного за ч.3 ст. 185 КК
України в апеляції засудженим ОСОБА_1. не оспорюється.

Дослідивши
в судовому засіданні докази, суд, за обставин, викладених у вироку, дійшов
правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1. у відкритому викраденні
майна ОСОБА_3. поєднаного з насильством, що не є небезпечним для здоров'я
потерпілого, за попередньою змовою з ОСОБА_2, повторно.

Так, з
показань потерпілого ОСОБА_3., які останній давав в ході досудового слідства та
які були оголошені в судовому засіданні, видно, що 13 березня 2007 року, біля 5
години, після спільного розлиття спиртних напоїв з ОСОБА_1., ОСОБА_2 та ОСОБА_5 біля
магазину розташованого на перехресті вулиці Чигрина та проспекту Жовтневому в
м. Миколаєві, за пропозицією ОСОБА_1. пішли в двір будинку № 215 по вул. Чкалова. Там без будь-якого
приводу ОСОБА_2. наніс
удар кулаком в обличчя від якого він упав на землю. Після чого його почали бити
ногами, хто саме він не бачив, оскільки було темно і він прикрив обличчя
руками. В процесі побиття з нього зняли куртку, оглянув кармами сорочки, забрали
300 грн. Вирвавшись він втік.

З
показань засудженого ОСОБА_2, які він давав в ході досудового слідства та
підтвердив у судовому засіданні, видно, що 13 березня 2007 року, приблизно о 5
годині, після спільного розпиття спиртних напоїв з потерпілим, ОСОБА_1. та
ОСОБА_5, з ініціативи ОСОБА_1. йшли дворами з сторони вул. Чигрина в напрямку
вул. Чкалова. На шляху
ОСОБА_1 запропонував забрати у потерпілого гроші. Коли між ним та потерпілим
ОСОБА_3. виник конфлікт, він наніс йому удар кулаком в обличчя, а ОСОБА_1
знімав куртку. Потім ОСОБА_1 дав йому та ОСОБА_5 гроші, після чого ОСОБА_1 десь
зник. Через деякий час їх затримали співробітники міліції.

Свідок
ОСОБА_5 в судовому засіданні підвередив факт нанесення ОСОБА_2 удару ОСОБА_3.,
факт передачі йому та ОСОБА_2. ОСОБА_1. грошових коштів, які, як він
здогадувався належали ОСОБА_3. Крім того показав, що потерпілий ОСОБА_3., після
того, як ОСОБА_1 піднімав його з землі, кричав, що його б'ють і грабують.

Данними
протоколу огляду місця подій (а.с. 4) підтверджується факт знайдення біля
будинку № 215 -А по вул. Калова, тобто на місці вчинення злочину, куртки
потерпілого.

Данні,
які наведені в протоколі очних ставок між потерпілим ОСОБА_3. та засудженим
ОСОБА_2 (а.с. 31), між потерпілим ОСОБА_3. і засудженим ОСОБА_1.
(а.с. 32), між потерпілим ОСОБА_3. та свідком ОСОБА_5 (а.с. 33) та між свідком
ОСОБА_5 і засудженим ОСОБА_1. (а.с. 38) підтверджують показання потерпілого,
які наведено вище.

Сам
засуджений ОСОБА_1 підтвердив у судовому засіданні факт нанесення ОСОБА_2 удару
потерпілому ОСОБА_3 вночі 13 березня 2007 року. Також підтвердив, що дійсно
після нанесеного ОСОБА_2 удару ОСОБА_3 намагався підняти останнього з землі,
однак, він вислизнув з куртки і втік.

На
підставі викладеного, є обґрунтованими висновки суду щодо вчинення ОСОБА_1.
вище зазначеного злочину. Його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК
України.

Доводи в
апеляції засудженого ОСОБА_1. щодо відсутності попереднього зговору на вчинення
грабежу з засудженим ОСОБА_2 та не заволодіння майном потерпілого ОСОБА_3., є
необгрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, які
обґрунтовані сукупністю розглянутих у судовому засіданні й наведених у вироку
доказів.

Твердження
апелянта щодо нанесення потерпілому ОСОБА_3 лише одного удару ОСОБА_2, є
безпідставними. Виходячи з показань потерпілого ОСОБА_3. які останній давав в
ході досудового слідства та які були оголошені в судовому засіданні, після
нанесення йому удару ОСОБА_2 кулаком в обличчя, після якого він впав на землю,
його почали бити ногами, хто саме він не бачив, оскільки було темно і він
прикрив обличчя руками.

Покарання
засудженому ОСОБА_1. призначено з додержанням вимог ст. 65 КК України, у межах
установлених санкціями статей за якими кваліфіковано його дії, з урахуванням
ступеню тяжкості вчинених ним злочинів (вчинення тяжких злочинів), даних про
його особу, який характеризується за місцем проживання негативно.

Підстав
для пом'якшення призначеного засудженому ОСОБА_1. покарання, про що просить в
апеляції останній, колегія суддів не вбачає.

Разом з
тим з вступної частини вироку підлягає виключенню посилання на судимість
ОСОБА_1. за вироком
Миколаївської районного суду

Миколаївської
області від 07.02.2003 року за ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки, ОСОБА_1, як
видно з матеріалів справи (а.с. 91), за постановою Миколаївського районного
суду Миколаївської області від 21.09.2003 року звільнений від покарання за
вказаним вироком в силу акту амністії, тобто, враховуючи вимоги ст. 89 КК
України, він є таким, що не має судимості.

Хоча у
вступній частини вироку вказувалась судимість ОСОБА_1. за вироком Миколаївської
районного суду Миколаївської області від 07.02.2003 року за ч. 1 ст. 309 КК
України, однак, як видно з мотивувальної частини вироку, вказана обставина не
була визнана як обтяжуюча, не мала правових наслідків при призначенні ОСОБА_1.
покарання, а тому колегія суддів вважає, що виключення з вступної частини
вироку посилання на вказану судимість не є підставою для пом'якшення ОСОБА_1.
покарання.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

З
вступної частини вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 липня
2007 року виключити посилання на судимість ОСОБА_1 за вироком Миколаївського
районного суду Миколаївської області від 07 лютого 2003 року за ч. 1 ст. 309 КК
України.

В решті
вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 липня 2007 р. у відношенні
ОСОБА_1 залишити без зміни.