Справа № 404/1607/15-к
Номер провадження 1-кп/404/164/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 березня 2015 року Кіровський районний суд міста Кіровограда у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кіровського районного суду міста Кіровограда матеріали кримінального провадження № 0001229 відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Кіровограді, громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 222, ч. 4 ст. 358 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

27.04.2012 року, точного часу органом досудового слідства, не встановлено, до відділення «Кіровоградської регіональної дирекції» ПАТ «ВТБ Банк», яке знаходиться по вулиці Жовтневої Революції, 16, к.1 в місті Кіровограді, звернувся ОСОБА_3 для одержання грошового кредиту.

На підтвердження своєї платоспроможності, що є необхідною умовою для отримання кредитних коштів, ОСОБА_3 надав до вищевказаної банківської установи завідомо неправдиву інформацію, а саме: довідку про доходи від 19.04.2012 року № 132 виданої «Інгульська шахта» Державного підприємства Східний гірничо-збагачувальний комбінат», у якій містилася завідомо недостовірна інформація про те, що він нібито працює на зазначеному підприємстві на посаді апаратника і за період з жовтня 2011 року по березень 2012 року, отримав заробітну плату на загальну суму 19420 грн. 01 коп.

На підставі наданої ОСОБА_3 довідки, яка є документом з завідомо неправдивою інформацією про місце його роботи та отриману ним заробітну плату, 27.04.2012 року між директором відділення «Кіровоградської регіональної дирекції» ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № R2В, відповідно до якого ОСОБА_3 одержав кошти по договору кредиту в сумі 50000 грн.

Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого, ОСОБА_3 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю. Вказав, що дійсно умисно вчинив злочин за обставин, викладених у обвинувальному акті. При цьому пояснив суду, що 27.04.2012 року він звернувся до відділення «Кіровоградської регіональної дирекції» ПАТ «ВТБ Банк» з метою отримання грошового кредиту, надав для підтвердження своєї удаваної платоспроможності довідку про доходи від 19.04.2012 року № 132 з «Інгульська шахта» Державного підприємства Східний гірничо-збагачувальний комбінат», у якій містилася недостовірна інформація про те, що він нібито працює на зазначеному підприємстві на посаді апаратника і за період з жовтня 2011 року по березень 2012 року, отримав заробітну плату на загальну суму, 19420 грн. 01 коп. У вчиненому розкаюється.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного злочину підтверджується дослідженими судом доказами, а саме:

Результатами почеркознавчої експертизи № 17 від 10.02.2015 року, згідно висновку якої, підпис розташований у графі «Керівник ОСОБА_7 » у довідці про доходи № 132 від 19.04.2012 року, виконаний не ОСОБА_7 , а іншою особою, з наслідуванням підпису ОСОБА_7 . Відповісти на запитання, чи виконано підпис ОСОБА_8 , не представляється можливим. (а.к.п. 156)

Результатами технічної експертизи № 41 від 11.02.2015 року, згідно висновку якої, зображення досліджувального відтиску круглої печатки розташованого у графі «Керівник», довідки про доходи № 132 від 19.04.2012 року, нанесено струменевим способом з використанням кольорової множинної техніки. (а.к.п. 165)

Довідкою № 132 від 19.04.2012 року, в якій зазначені доходи ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на посаді апаратника «Інгульська шахта» Державного підприємства Східний гірничо-збагачувальний комбінат» за період з жовтня 2011 року по березень 2012 року, на загальну суму, 19420 грн. 01 коп. (а.к.п. 116)

Листом № 10/2239 від 15.07.2013 року, згідно змісту якого, ОСОБА_3 , на посаді апаратника «Інгульська шахта» Державного підприємства Східний гірничо-збагачувальний комбінат», не працював, та відповідно довідка про доходи № 132 від 19.04.2012 року йому не надавалася. (а.к.п. 37)

Анкетою заявою із завідомо неправдиво внесеною особисто ОСОБА_3 інформацією при його опитуванні про: місце роботи на посаді апаратника «Інгульська шахта» Державного підприємства Східний гірничо-збагачувальний комбінат», яку він власноруч завірив своїм підписом. (а.к.п. 89).

Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 222 КК України, визнається судом доведеним.

Суд, розглядаючи кримінальне провадження у межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 222 КК України, як надання завідомо неправдивої інформації банку з метою одержання кредиту за відсутності ознак злочину проти власності.

Водночас ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення і за ч. 4 ст. 358 КК України, а саме у тому, що 27.04.2012 року, точного часу не встановлено, до відділення «Кіровоградської регіональної дирекції» ПАТ «ВТБ Банк», яке знаходиться на вулиці Жовтневої Революції, 16, к. 1 в м. Кіровограді, звернувся ОСОБА_3 з метою отримання грошового кредиту. Для підтвердження власної платоспроможності, що є необхідною умовою для отримання кредитних коштів, ОСОБА_3 надав до вищевказаної банківської установи завідомо підроблений документ, а саме неправдиву довідку про доходи від 19.04.2012 року № 132 з «Інгульська шахта» Державного підприємства Східний гірничо-збагачувальний комбінат», в якій містилася недостовірна інформація про те, що він нібито працює на зазначеному підприємстві на посаді апаратника і протягом 6 місяців отримав заробітну плату у розмірі 19420 грн. 01 коп. Використавши підроблений документ 27.04.2012 року між директором відділення «Кіровоградської регіональної дирекції» ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №R2В, відповідно до якого ОСОБА_3 отримав кредитні кошти в сумі 50000 грн.

ОСОБА_3 необхідно виправдати за ч. 4 ст. 358 КК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу зазначеного кримінального правопорушення, з наступних підстав:

Обставини кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_3 , повністю охоплюються об`єктивною стороною ч. 1 ст. 222 КК України, а дії обвинуваченого не утворюють ідеальної сукупності злочинів, передбачених ч. 1 ст. 222 та ч. 4 ст. 358 КК України.

Частина 1 ст. 222 та частина 4 ст. 358 КК України рівною мірою передбачають караність діяння обвинуваченого. Тобто, одиничні злочинні дії обвинуваченого підпадають під ознаки вказаних кримінально-правових норм, створюючи для кваліфікації правопорушення конкуренцію норм права.

Надання банку завідомо неправдивої інформації у вигляді підробленого документу з метою одержання кредиту охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 222 КК України, оскільки остання найбільшою мірою відображає специфіку і особливості даного злочинного діяння, тобто є спеціальною нормою, яка, при конкуренції норм, має перевагу, а тому підлягає застосуванню.

З урахуванням викладеного в діях обвинуваченого відсутній склад злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, оскільки за «використання завідомо підробленого документу з метою одержання кредиту», передбачена відповідальність спеціальною нормою права статтею 222 КК України.

При призначенні ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 222 КК України суд враховує, що він вчинив закінчений злочин невеликої тяжкості, особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, осудний, на обліку у лікарів: нарколога і психіатра, не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують призначення покарання обвинуваченому, є його щире каяття.

Відсутні обставин, що обтяжують призначення покарання обвинуваченому.

Суд призначає обвинуваченому безальтернативне покарання у виді штрафу.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року (із змінами внесеними 12.06.2009 року) «Про практику призначення судами кримінального покарання», судам роз`яснено, що згідно ст. 55 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою підсудного або із заняттям ним певною діяльністю. Якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину. До інших осіб, які були співучасниками злочину, не пов`язаного з їх діяльністю чи займаною посадою, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю не застосовується з наведенням у вироку відповідних мотивів. У такому випадку посилатися на статтю 69 КК не потрібно.

Як убачається з обставин справи, обвинувачений на час вчинення даного кримінального правопорушення не займав будь-яких посад, які пов`язані з матеріальною відповідальністю. Вчинення ним даного кримінального правопорушення не було пов`язане з його офіційною трудовою діяльністю, виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на підприємствах, організація, установах незалежно від форми власності.

Таким чином, додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 222 КК України, у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю до обвинуваченого ОСОБА_3 судом, в силу ст. 55 КК України, не застосовується.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 , висловилася про можливість призначення покарання її підзахисному у виді штрафу, розмір якого у відповідності до ст. 69 КК України, необхідно зменшити нижче від найнижчої межі. Зазначене твердження сторони захисту не може бути взято до уваги, оскільки матеріали кримінального провадження не містять сукупності декількох обставин, що пом`якшують призначення покарання обвинуваченому, а також можуть свідчити про істотне зниження ступеня тяжкості вчиненого ним злочину. Так, ОСОБА_3 будучи працездатним, офіційно не працевлаштований. Не розпочав відшкодування шкоди від злочину протягом тривалого часу. Ухилився від відповідей на запитання суду: ким, де, як виготовлена довідка від 19.04.2012 року № 132.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому, не обирався.

Процесуальні витрати на залучення експертів підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави, що відповідає вимогам ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 222 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Виправдати ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 358 КК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного кримінального правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз на загальну суму 885 грн. 04 коп.

Документи, визнані речовими доказами по кримінальному провадженню та долучені до його матеріалів, - залишити у матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд міста Кіровограда.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1