АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/179/15 Справа № 702/1365/14-к Категорія: ч. 1 ст. 213 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого-судді суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Монастирищенського району ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця,

громадянина України, уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України на 100 годин громадських робіт.

В порядку ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів,

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він, діючи умисно, з метою отримання прибутку від здійснення операцій з металобрухтом, достовірно знаючи про дію Законів України «Про металобрухт» та «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», в порушення вимог ч. 4 Закону України «Про металобрухт», не будучи у встановленому законом порядку зареєстрованим як суб`єкт господарювання, не маючи спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», з березня 2014 року за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 займався заготівлею від населення металобрухту, що виражається у збиранні, купівлі та зберіганні для подальшої реалізації ним кольорових та чорних металів, тобто непридатних для прямого використання виробів або частин виробів.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , вважаючи вирок районного суду незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, ухваливши по справі новий вирок, яким виправдати його за відсутністю в діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. ст. 213 КК України.

Посилається на те, що судом першої інстанції під час судового розгляду, в порушення вимог ч. 1 ст. 357 КПК України, безпосередньо не досліджені докази в даному кримінальному провадженні. Вважає, що оскільки органом досудового розслідування та судом не встановлено факт того, що вилучене у нього під час обшуку за місцем проживання майно (конкретні речі) придбане ним у конкретних осіб саме як металобрухт для подальшого його реалізації, а судом у вироку не наведено жодних належних, достатніх та допустимих доказів його вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, то він, у відповідності до п. 1 ч. 7 ст. 284 КПК України, підлягає виправдуванню, з постановленням відповідного виправдувального вироку.

При цьому, просить з метою усунення неповноти судового розгляду дослідити речові докази в даному кримінальному провадженні.

Не оспорюючи встановлених фактичних обставин справи, які суд визнав доведеними і правильність кваліфікації дій обвинуваченого, прокурор у кримінальному провадженні порушує питання про скасування вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого у зв`язку з відсутністю обставин, які пом`якшують покарання.

Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 213 КК України у виді 200 годин громадських робіт.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_8 в підтримку поданої ОСОБА_7 апеляційної скарги та залишення без задоволення апеляційних вимог прокурора в повному обсязі, міркування прокурора, який не підтримав апеляційні вимоги прокурора у кримінальному провадженні та просив залишити без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого, останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 про винесення відносно нього виправдувального вироку за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони до задоволення не підлягають виходячи з наступного.

Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за який він засуджений, відповідають фактичним обставинам справи, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні, яким суд дав обґрунтовану і правильну правову оцінку, відповідно до ст. 94 КПК України.

Не зважаючи на невизнання ОСОБА_7 своєї вини у пред`явленому йому обвинуваченні, його винуватість у здійсненні операцій з брухтом кольорових і чорних металів без державної реєстрації та без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством, підтверджується дослідженими в судовому засіданні судом першої інстанції та наведеними у вироку доказами, яким дана правильна правова оцінка.

А саме, показаннями допитаних в судовому засіданні свідків, зокрема:

Як показав свідок ОСОБА_10 , приблизно 18.09.2014 року вона була залучена в якості понятої при проведенні обшуку в домоволодіння ОСОБА_7 . В ході проведення даної слідчої дії, в її присутності, в присутності іншого понятого та ОСОБА_7 , слідчий з іншими працівниками міліції оглянули подвір`я, будинок, гараж і підсобне приміщення, а перед оглядом було оголошено ухвалу про обшук. Під час обшуку виявлено біля 2400 кг чорного металобрухту та біля 100 кг кольорового. Про те, що дані речі є металобрухтом свідчив їх стан, зокрема залізо було іржаве, речі були старі і непридатні до користування, погнуті, зламані. Кольорові метали зважувались на домашніх вагах, а чорний метал возили автомобілем важити на хлібоприймальне підприємство. Вона особисто була присутня при зважуванні автомобіля ЗІЛ, бачила як проводились розрахунки зваженого металобрухту без ваги автомобіля, також підписувала протокол, до змісту якого у неї зауважень не було. Джерело отримання наявного металобрухту обвинувачений пояснив тим, що він його назбирав, так як в нього хворіє дружина і потрібні кошти на лікування. Вивіски про прийом металобрухту на домоволодінні обвинуваченого, вона не бачила.

Свідок ОСОБА_11 показав, що він також був залучений дільничним інспектором в якості понятого при вилученні металу в домоволодінні обвинуваченого, яке знаходиться в с. Сатанівка. Під час проведення обшуку слідчий зачитав ухвалу суду про обшук і попросив обвинуваченого показати домоволодіння. При проведенні обшуку в якості понятого також була присутня секретар сільської ради, слідчий, експерт, дільничний та ще два працівники міліції. У гаражі обвинуваченого було багато металобрухту, зокрема домашня техніка, яка була в непридатному для використання стані. Також, було вилучено кольоровий металобрухт, який важили на електронних вагах обвинуваченого. Чорний металобрухт завантажили на автомобіль і відвезли зважувати на хлібоприймальне підприємство, однак при цьому він присутнім не був. При проведені обшуку складалися документи, які він підписав. Обвинувачений пояснював, що даний металобрухт сам збирав. Також, серед металобрухту була табличка з надписом «Прийом чорного і кольорового металу, горіхів і зернят». Серед зважуваних предметів з металобрухту також важилися мотори, їх вагу слідчий ділив на вагу чорного та кольорового металобрухту, не розбираючи мотори окремо на ці дві складові. Приблизно це відбувалось так, що важився мотор в цілому, слідчий із загальної ваги частину записував на рахунок чорного металу, а частину відносив до кольорового.

Залучений в якості свідка ОСОБА_12 показав, що з 2010 року він працює на посаді старшого дільничного Монастирищенського РВ УМВС України по селу Сатанівка. До нього неодноразово надходили скарги про те, що ОСОБА_7 займається збором та реалізацією металобрухту в АДРЕСА_1 . З метою перевірки вказаних даних він, протягом весни - літа 2014 року приходив до помешкання обвинуваченого, однак ніякого металобрухту виявлено не було. Коли ж до нього в черговий раз звернулися з подібною скаргою, він склав рапорт, за наслідками якого було проведено обшук в домоволодінні ОСОБА_7 .. При проведенні обшуку безпосередньо він займався залученням понятих та організовував відвантаження металобрухту. При обшуку було виявлено картонний листок на якому було написано про прийом горіхів та зернят, а на зворотній стороні про металобрухт. Металобрухту було багато і він був різний: холодильники, пральні машини, листки металу та інше. Про те, що це металобрухт, свідчив стан речей: вони були ржаві, погнуті. Обвинувачений казав, що дані речі він назбирав сам. Металобрухт після зважування відвезли на штрафмайданчик райвідділу.

Допитана в суді ОСОБА_13 показала, що у вересні 2014 року до неї, як до сільського голови с. Сатанівка, звернулися працівники міліції з приводу обшуку в домоволодінні ОСОБА_7 , однак оскільки вона на той період часу перебувала у відпустці, питанням проведення обшуку займалася секретар сільської ради ОСОБА_10 , яка виконувала обов`язки сільського голови. Від жителя села ОСОБА_14 та інших вона чула, що ОСОБА_7 займається прийомом металобрухту. Особисто вона не бачила, чи він займається прийомом металобрухту.

Свідок ОСОБА_14 підтвердив ті обставини, що він двічі протягом 2014 року здавав чорний металобрухт обвинуваченому ОСОБА_7 . Металобрухт останній важив на вагах у своєму домоволодінні. За металобрухт він заплатив йому гроші.

Як показав свідок ОСОБА_15 , він від жителів села чув, що ОСОБА_7 займається прийомом металобрухту. Починаючи з пізньої весни, приблизно з травня 2014 року, бачив у нього на подвір`ї купи металобрухту, які то з`являлися, то зникали. Також, він допомагав йому одного разу вантажити металобрухт на причіп від легкового автомобіля, але чий це причіп та куди дівся металобрухт, йому невідомо. Оголошень про прийом металобрухту на домоволодінні обвинуваченого не бачив.

ОСОБА_16 , допитаний в якості свідка показав, що до нього звернувся з проханням ОСОБА_17 допомогти попутнім транспортом завезти та здати металобрухт в трьох мішках в с. Сатанівку. Вказаний металобрухт вони здали ОСОБА_7 , на якого вказав житель села як на особу, що займається металобрухтом. Він, своїми вагами, які знаходились в його домоволодінні, разом з ОСОБА_17 зважили металобрухт, за що отримали кошти в сумі 66 грн. Коли приїхали до домоволодіння ОСОБА_7 , бачили табличку з написом номеру телефону, більше на ній надписів ніяких не було. Свідок заперечив, що він разом з ОСОБА_17 здавали металобрухт на прохання працівників міліції.

Аналогічні показання дав свідок ОСОБА_17 , додавши, що в середині серпня 2014 року назбирав три неповні мішки чорного металобрухту, який, разом з ОСОБА_16 , здав обвинуваченому, отримавши від останнього 70 грн.

Свідок ОСОБА_18 підтвердила ті обставини, що ОСОБА_7 з весни 2014 року займається скупкою металобрухту.

Згідно протоколу обшуку від 18.09.2014 року, який проводився за участю понятих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , в домоволодінні ОСОБА_7 було виявлено та вилучено металобрухт чорного і кольорових металів. Ці обставини також підтвердила в судовому засіданні і свідок ОСОБА_10 , яка була залучена при проведенні даної слідчої дії в якості понятої.

Суд дав правильну юридичну оцінку і показанням ОСОБА_11 в частині його відсутності при зважуванні вилученого у ОСОБА_7 металобрухту. Ці обставини не можуть бути підставою для визнання протоколу даної слідчої дії недопустимим доказом, оскільки при проведенні обшуку даний свідок був присутній в якості понятого і особисто підписав процесуальний документ про наявність металобрухту.

Вилучений під час обшуку металобрухт чорного і кольорових металів 16.10.2014 року оглянуто за участю понятих ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , після чого оформлено протокол відповідної слідчої дії.

Згідно акта судово-психіатричного експерта №543 від 22.10.2014 року, ОСОБА_7 є осудним.

Аналіз наведених доказів в їх сукупності з доказами, на які маються посилання у вироку суду, свідчить про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за який він засуджений і його дії за 1 ст. 213 КК України кваліфіковано правильно.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі та в судовому засіданні під час апеляційного розгляду на те, що він не вчиняв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 213 КК України, оскільки не здійснював операцій з брухтом кольорових і чорних металів, об`єктивно не підтверджені та спростовуються доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження, дослідженими в судовому засіданні, які є достовірними, послідовними, узгоджуються між собою та спростовують його доводи, а тому розцінюються колегією суддів як намагання обрати ОСОБА_7 такий спосіб захисту.

На думку колегії суддів не є спроможними доводи апелянта про те, що вилучений під час обшуку в його будинковолодінні металобрухт є його власністю і не являється предметом злочину, оскільки дані твердження спростовуються показаннями свідків, які спростовують наведені доводи ОСОБА_7 . Окрім того, під час обшуку було вилучено у нього саме металобрухт, що свідчить про те, що він займався його прийомом та продажем, та про те, що металобрухт протягом літа 2014 року неодноразово вивантажувався та вивозився обвинуваченим, а доказів того, що метал, який визнаний в якості речових доказів належать саме обвинуваченому, суду не надано.

Покарання суд першої інстанції призначив обвинуваченому, виходячи з вимог ст.ст. 50, 65 КК України з врахуванням характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним правопорушення, особи обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, за відсутності обтяжуючих його покарання обставин і вірно призначив останньому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 213 КК України у виді громадських робіт, що, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

З огляду на те, що прокурор не підтримав апеляційні вимоги прокурора у кримінальному провадженні, апеляційний суд, діючи в межах ст. 404 КПК України, не вдається в обґрунтування доводів, викладених прокурором в апеляційній скарзі, щодо призначення обвинуваченому більш суворого покарання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду є обґрунтованим і законним, будь-яких, передбачених ст. 409 КПК України підстав для його скасування чи зміни, при перевірці справи в апеляційному порядку, не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Вирок Монастирищенського районного суду Черкаської області від 16 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора прокуратури Монастирищенського району ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції вступає в законну силу з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :