Справа № 444/390/15-к
Провадження № 1-кп/444/54/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2015 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду провадження № 0000078 по обвинуваченні

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Підліски, Кам`янко-Бузького району, Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, зі слів розлученого, з середньою технічною освітою, офіційно не працюючого, раніше не судимого, ІПН НОМЕР_1 , зі слів військовозобов`язаного, на обліку в Франківському райвійськкоматі міста Львова,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
11 листопада 2008 року о 16 годині 00 хвилин громадянин ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки Део-Ланос реєстраційний номер НОМЕР_2 та рухаючись ним по автодорозі сполученням Львів-Рава-Руська, при проїзді ділянки даної автодороги в районі 12 км.+175м. поблизу с. Гряда Жовківського району, Львівської області, грубо порушив вимоги Розділу 1 п.п. 1.2, 1.3, 1.4.. 1.5, Розділу 8 п .8.1., Розділу 10 п.10.1., Розділу 11 п.11.2, Розділу 12 п.п. .12.1, 12.3, Розділу 14 п.14.2 в), та вимоги горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 додаток 2 Розділу 34 Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не врахував дорожню обстановку і стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, на ділянці дороги, де була нанесена на дорожнє полотно вузька суцільна лінія горизонтальної дорожньої розмітки, пересікши її, без причин технічного характеру, виїхав на смугу зустрічного руху, перед тим не переконавшись, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів, а з моменту виникнення небезпеки для руху у вигляді автомобіля Део-Ланос реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався у зустрічному напрямку по смузі руху на яку він виїхав, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, і такими своїми діями створив аварійну обстановку, що призвело до зіткнення.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля Део-Ланос державний номер НОМЕР_3 громадянин ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої вертлюгової западини та сідничної кістки тазу, подряпини та обличчі справа, які відносяться до ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 112/09 від 05.03.2009 року.

Обвинувачений в судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, визнав свою вину повністю, щиро розкаявся, та пояснив, що 11 листопада 2008 року о 16 годині 00 хвилин він, керуючи автомобілем марки Део-Ланос, та рухаючись ним по автодорозі сполученням Львів-Рава-Руська, поблизу с. Гряда Жовківського району, Львівської області, під час здійснення обгону не помітив зустрічний автомобіль Део-Ланос, що призвело до ДТП.

При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, на підставі та в порядку, встановленому ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, що підлягають доказуванню, оскільки проти цього не заперечили учасники судового провадження і такі обставини ніким не оспорюються. Зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є добровільною. При цьому їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У судовому засіданні було досліджено:
- протокол № 251 від 11.11.2008 року, згідно якого ОСОБА_3 тверезий (а.п. 34, 34 зворот);

- розрахунок вартості проведення дослідження № 1/63 від 04.02.2009 року, згідно якого загальна вартість дослідження становить 703 гривні 80 копійок (а.п. 39);

- розрахунок вартості проведення дослідження № 1/164 від 11.03.2009 року, згідно якого загальна вартість дослідження становить 703 гривні 80 копійок (а.п. 45);

- свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , згідно якого батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 (а.п. 72);

- характеристика, видана ЛКП Сонячне 29.01.2015 року, згідно якої ОСОБА_3 характеризується посередньо (а.п. 83);

- довідка Львівського ОДКНД № 478 від 04.02.2015 року, згідно якої ОСОБА_3 на обліку в наркологічному диспансері не перебуває (а.п. 78);

- довідка Львівського ОКПД № 381 від 03.02.2015 року, згідно якої ОСОБА_3 на обліку в психоневрологічному диспансері не числиться (а.п. 79);

- вимога від 13.11.2014 року, згідно якої ОСОБА_3 ухилився від суду 17.11.2009 року (а.п. 81, 81 зворот);

- вимога від 18.02.2015 року, згідно якої 17.11.2009 року винесено постанову про розшук, кримінальне провадження поновлено 28.01.2015 року (а.п. 82, 82 зворот).

Встановлені судом обставини підтверджуються наданими у судовому засіданні показаннями обвинуваченого, які є логічними та послідовними.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вирішив наступне.

Діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , мало місце. Це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 Кримінального кодексу України - тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Обвинувачений ОСОБА_3 винен у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченого за вчинення даного кримінального правопорушення, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст.65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно із ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, враховує наслідки та обставини вчиненого злочину (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності), особу винного - вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, посередню характеристику за місцем проживання, за наявності обставини, яка пом`якшує покарання та відсутності обставин, які б обтяжували покарання, тому приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого з обранням покарання у виді штрафу в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, без позбавлення права керувати транспортними засобами. Така міра примусу на переконання суду є достатньою для виправлення обвинуваченого та для попередження вчинення ним нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_3 не вчинив кримінальні правопорушення у стані обмеженої осудності.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минув строк три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Згідно ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Строк передбачений п.2 ч.1 ст. 49 КК України 3 роки минув. Однак перебіг давності зупинився, так як ОСОБА_3 ухилився від суду на період з 17.11.2009 року по 28.01.2015 року. Тому, з врахуванням зупинення перебігу давності, строк давності не минув, відтак обвинувачений ОСОБА_3 не підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до суду з письмовою заявою про застосування до нього амністії, яку підтримав в судовому засіданні, просив застосувати до нього амністію, так як на момент вчинення злочину мав на утримані неповнолітню дитину.

Прокурор у судовому засіданні не заперечив щодо застосування амністії до обвинуваченого ОСОБА_3 .

Заслухавши пояснення сторін, які заяву підтримали, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про застосування амністії в Україні амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.

26 грудня 2008 року набрав чинності Закон України від 12.12.2008 року Про амністію.

Пунктом в статті 1 Закону України Про амністію від 12.12.2008 року передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, або дітей-інвалідів незалежно від їх віку.

Із свідоцтва про народження вбачається, що на день набрання чинності Законом України Про амністію від 12.12.2008 року обвинувачений ОСОБА_3 мав дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій не виповнилось 18 років.

Доказів які б вказували на те, що ОСОБА_3 є позбавлений батьківських прав, чи відносно нього розглядається таке питання сторонами суду не представлено, не здобуто таких і в судовому засіданні.

Враховуючи, що ОСОБА_3 судиться за вчинення кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, і яке було вчинено 18.11.2008 року, не позбавлений батьківських прав і на день набрання чинності Законом України Про амністію від 12.12.2008 року мав дитину якій не виповнилось 18 років, сам особисто подав письмову заяву про застосування до нього амністії, яку підтримав в судовому засіданні, обставин, передбачених ст. 4 Закону України Про застосування амністії в Україні чи ст. 7 Закону України Про амністію від 12.12.2008 року, які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_3 судом не встановлено, тому суд прийшов до переконання про можливість задоволення заяви ОСОБА_3 про застосування до нього амністії та звільнення його від відбування призначеного покарання на підставі акту амністії.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання про документи та речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувалися.

З огляду на вищевказане, керуючись ст.ст. 91, 94, 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Заяву засудженого ОСОБА_3 про застосування відносно нього Закону України Про амністію - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного цим вироком покарання у виді 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян без позбавлення права керувати транспортними засобами на підставі п. в ч.1 ст.1 Закону України Про амністію від 12.12.2008 року.

Документи залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави 703,80 грн. за проведення дослідження № 1/63 від 04.02.2009 року /а.п. 39/, та 703,80 грн. за проведення дослідження № 1/164 від 11.03.2009 року /а.п. 45/.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Жовківський районний суд Львівської області.

Роз`яснити право подати клопотання про помилування і право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1