Справа № 750/532/15-к
Провадження № 1-кс/750/158/15
У Х В А Л А

29 січня 2015 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

особи, яка подала скаргу - ОСОБА_3

прокурора - ОСОБА_4

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на рішення прокурора про відмову у визнанні потерпілим,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою на рішення старшого прокурора прокуратури м. Чернігова ОСОБА_4 від 12.01.2015 р. про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000252 від 24.09.2013 р., посилаючись на те, що та винесена з порушенням вимог КПК України.

У судовому засіданні особа, яка подала скаргу таку підтримала та просила її задовольнити з наведених у ній підстав.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення тієї, вважаючи, що його постанова обґрунтована на законі, рішення про відмову у визнані потерпілим віднесене до компетенції прокурора, що і було зроблено на підставі наявних матеріалів.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу та прокурора, а також дослідивши в судовому засіданні матеріали скарги, за відсутністю будь-яких інших доказів та матеріалів, оскільки таких більше ніким із учасників судового провадження надано не було, суд доходить висновку, що постанову прокурора необхідно скасувати, як таку, що винесена незаконно, оскільки наведене в ній обґрунтування є лише припущенням прокурора та нічим не підтверджується.

Судом встановлено, що саме особа, яка подала скаргу, ще 24.09.2013 р. звернулась до Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області з заявою про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 382 КК України, відповідні відомості котрої, були внесені слідчим до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000252 від 24.09.2013 р. Після цього, 21.10.2013 р. особі, яка подала скаргу, було вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, а також допитано у якості потерпілої.

Однак, у подальшому, 12.01.2015 р. старшим прокурором прокуратури м. Чернігова ОСОБА_4 винесена постанова про відмову у визнанні особи, яка подала скаргу, потерпілим у кримінальному провадженні. Підставою прийняття такого рішення стало твердження прокурора про те, що, як зазначає сам автор процесуального документу, кримінальне провадження було зареєстроване за фактом умисного невиконання рішення суду, що набрало законної сили, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, де склад злочину є формальним та його об`єктивна сторона вичерпується самим фактом невиконання рішення суду, і з даного моменту злочин являється закінченим та набуває триваючого характеру.

Далі, прокурором констатується, що предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України являється судовий акт, а тому умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили, є злочином проти системи правосуддя, а не проти особи.

Все викладене вище, з посиланням на ч. 5 ст. 55 КПК України, призводить прокурора до хибного висновку, що даним злочином моральну, фізичну та майнову шкоду ОСОБА_3 не заподіяно та не може бути заподіяно.

Разом з тим, досудове розслідування щодо цього кримінального провадження до теперішнього часу у будь-якій формі не завершене, як і не мало місця судового провадження, що свідчить про продовження кримінального провадження взагалі, тому на такій стадії будь-які остаточні висновки прокурора, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, в частині завдання або не завдання моральної, фізичної та майнової шкоди ОСОБА_3 є передчасними, оскільки, вони не доведені належними доказами, так і не обґрунтовані законом. При цьому абсолютно суб`єктивним, та таким, що не базується на жодних інститутах права є твердження прокурора про те, що такої шкоди особі, яка подала скаргу не може бути завдано взагалі.

Наступна хибність позиції прокурора полягає в тому, що він з конкретно визначеного ним проміжку часу, а саме з 12.01.2015 р. і до часу розгляду справи в суді, відмовляє особі, яка подала скаргу у визнанні потерпілим. Разом з тим, при цьому прокурор зовсім не ставить під сумнів перебування особи, яка подала скаргу, у статусі потерпілого, в період з 21.10.2013 р. по 12.01.2015 р., незважаючи на те, що не відбулось ніякої зміні стосовно правової кваліфікації кримінального правопорушення або ж якихось змін і щодо обставин того, котрі б виключали участь потерпілого і у зазначений вище період часу. В оспорюваній постанові прокурора судження з цього питання відсутнє. Більш того граматичне тлумачення норми закону, а саме ч. 5 ст. 55 КПК України та системний аналіз постанови, оскарженої до суду свідчить про те, що викладене в ній рішення, фактично є не відмова у визнанні потерпілим, як це передбачене законом, а в дійсності скасування статусу потерпілого, як такого, незважаючи на те, що такий інститут законодавцем у даній нормі закону не передбачений.

Таким чином, аналіз зазначеної постанови, як виду процесуального рішення, призводить суд до висновку, що такий процесуальній документ не відповідає вимогам щодо нього, передбаченим ч. 5 ст. 110 КПК України, оскільки зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови вступає у суперечність з мотивами прийняття постанови, їх обґрунтуванням та посиланням на положення КПК України, що і призвело до порушення прав особи, яка подала скаргу.

Суд встановлює, що прийняте прокурором рішення про відмову у визнанні особи, яка подала скаргу потерпілою є таким, що не відповідає закону, відповідно до чого, вважає точку зору особи, яка подала скаргу слушною та обґрунтованою на законі, в зв`язку з чим постанову старшого прокурора прокуратури м. Чернігова ОСОБА_4 від 12.01.2015 р. про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000252 від 24.09.2013 р. належить скасувати.

Керуючись ст. ст. 303, 306, 307, 309, 395 КПК України,
у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову старшого прокурора прокуратури м. Чернігова ОСОБА_4 від 12.01.2015 р. про відмову у визнанні потерпілим.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1