справа № 488/509/15-к
провадження № 1-кп/488/113/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.07.2015 року Корабельний районний суд міста Миколаєва

у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаряхОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю
прокурорів:ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинувачених:ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисника обвинувачених:ОСОБА_8
потерпілих:ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Прибузьке Жовтневого району Миколаївської області, громадянин України, українець, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 02.06.2010 року Корабельним районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 185 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі;

- 09.02.2011 року Корабельним районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 186, частиною 3 статті 185, частини 1 статті 70, частини 4 статті 70 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, звільнений 09.04.2014 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 187, частиною 2 статті 186 КК України,

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець міста Миколаєва, громадянин України, українець, не працює, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 20.10.2010 року Ленінським районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 186, статтею 71 КК України до 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, звільнений 16.07.2014 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
09.12.2014 року приблизно о 23:00 годині, ОСОБА_15 , знаходячись поблизу будинку №35 розташованому по вулиці Артема в місті Миколаєві, побачив потерпілу ОСОБА_16 , яка прямувала по вулиці Артема у бік зупинки громадського транспорту, розташованої по проспекту Жовтневому в місті Миколаєві. Керуючись раптово виниклим злочинним наміром, спрямованим на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_15 підбіг до потерпілої ззаду та, застосовуючи насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, що виразилося у завданні поштовху у спину, в результаті якого потерпіла впала, відкрито, діючи повторно, шляхом ривку, викрав в останній належне їй майно, а саме:

-жіночу сумку вартістю 150,00 гривень;

-мобільний телефон «Fly DS160» із сім картою мобільного оператора «Лайф», загальною вартістю 300,00 гривень;

-гроші в сумі 180,00 гривень;

-окуляри з футляром загальною вартістю 150,00 гривень

-пропуск на завод ДП «Зоря - Машпроект», без вартості;

-2 ламінованих пропуски (змінна марочка) на ДП «Зоря - Машпроект», без вартості;

-банківську картку банку «Приватбанк», без вартості;

-банківську картку банку «UKREXIMBANK», без вартості;

після чого зник з місця вчинення злочину з викраденим майном, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілій матеріальну шкоду на суму 780,00 гривень.

Частина майна, що стала предметом кримінального правопорушення, а саме мобільний телефон марки «Флай ДС 160», банківські карти банків «Укрексімбанк» та «Приватбанк», пропуск на завод ДП «Зоря - Машпроект», 2 ламінованих пропуски (змінні марочки) на ДП «Зоря - Машпроект» видані слідчому свідком ОСОБА_17 (т. 1, а.п. 214), оглянуті (т. 1, а.п. 109-113, 215-221), визнані речовими доказами (т. 1, а.п. 114-115) та передані на зберігання потерпілій (т. 1, а.п. 116).

Окрім того, 10.12.2014 року приблизно о 00 годин 15 хвилин, обвинувачений ОСОБА_18 , знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_3 , побачив потерпілу ОСОБА_9 , яка прямувала у бік свого місця мешкання. Керуючись раптово виниклим злочинним наміром, спрямованим на заволодіння чужим майном, ОСОБА_15 , вирішив заволодіти майном потерпілої, для чого підбіг до неї ззаду і, застосовуючи насилля, що виразилося у завданні поштовху у груди, від якого потерпіла впала на землю, в результаті чого їй було спричинено тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови та струсу головного мозку, які згідно висновку судово - медичної експертизи № 349 від 30.12.2014 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, і здолавши фізичний опір потерпілої, заволодів належним їй майном, а саме:

-жіночою сумкою, вартістю 400,00 гривень;

-мобільним телефоном «Nokia 206», вартістю 500,00 гривень, із сім картами мобільних операторів «Лайф» та «Київстар», вартістю 25,00 гривень кожна та картою пам`яті об`ємом 8 Гб вартістю 120,00 гривень;

-грошима в сумі 50,00 гривень;

-ліхтарем із функцією електричного шокера, вартістю 300,00 гривень;

-косметичкою, вартістю 55,00 гривень, в якій знаходилось жіноча косметика на загальну суму 300,00 гривень;

-4 ключами на зв`язці, без вартості;

-ламінованим пропуском (змінною марочкою) на ДП «Зоря - Машпроект», без вартості;

після чого зник з місця вчинення злочину з викраденим майном, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілій матеріальну шкоду на суму 1,775,00 гривень.

Окрім того, 12.12.2014 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, ОСОБА_15 , знаходячись поблизу другого під`їзду будинку АДРЕСА_4 , побачив потерпілу ОСОБА_19 , яка підходила до зазначеного під`їзду. Підбігши до потерпілої та застосовуючи насилля, яке не є небезпечним для її життя та здоров`я, що виразилося у завданні удару по обличчю, відкрито, діючи повторно, шляхом ривку, викрав в останній належне їй майно, а саме:

- жіночу сумку із шкіри вартістю 500,00 гривен;

- гаманець фіолетового кольору із шкіри вартістю 200,00 гривен;

- гроші в сумі 150,00 гривен;

- карту об`ємом 4 Гб «Трансенд», вартістю 100,00 гривен;

- 4 банківські картки банку «Приватбанк», без вартості;

- 10 дисконтних карточок, без вартості;

- червоні в`язані перчатки, без вартості;

- блокнот щоденник з написом «FARMASI», без вартості;

- зв`язку ключів - 4 ключа і один від домофону, загальною вартістю 65,00 гривен.

після чого зник з місця вчинення злочину з викраденим майном, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілій матеріальну шкоду на суму 1,015,00 гривень.

Частина майна, що стала предметом кримінального правопорушення, а саме 4 банківські картки банку «Приватбанк», 10 дисконтних карточок, червоні в`язані печатки, блокнот щоденник з написом «FARMASI», карту об`ємом 4 Гб «Трансенд», гаманець фіолетового кольору, видані слідчому свідком ОСОБА_17 (т. 1, а.п. 214), оглянуті (т. 1, а.п. 125-128, 215-221), визнані речовими доказами (т. 1, а.п. 129-130) та передані на зберігання потерпілій (т. 1, а.п. 131).

Окрім того, 12.12.2014 року, приблизно о 23:00 годині, ОСОБА_15 , знаходячись поблизу будинку № 34 по вулиці Металургів в місті Миколаєві побачив потерпілу ОСОБА_20 , яка підходила до зазначено будинку. Керуючись раптово виниклим злочинним наміром, спрямованим на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_15 , підбіг до потерпілої та відкрито, діючи повторно, шляхом ривку, викрав в останній належне їй майно, а саме:

-жіночу сумку, вартістю 50,00 гривень;

-жіночий гаманець без вартості, в якому знаходились грошові кошти в сумі 150,00 гривень;

-мобільний телефон марки «FLY DS125» вартістю 650,00 гривень.

-паспорт громадянки України на ім`я ОСОБА_20 , без вартості

-пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_20 , без вартості;

-медичну санітарну книжку на ім`я ОСОБА_20 , без вартості;

-ощадну книжку на ім`я ОСОБА_20 , без вартості

-довідку про присвоєння ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_20 , без вартості.

після чого зник з місця вчинення злочину з викраденим майном, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілій матеріальну шкоду на суму 800,00 гривень.

Частина майна, що стала предметом кримінального правопорушення, а саме документи на ім`я ОСОБА_20 паспорт, пенсійне посвідчення, ощадна книжка, довідка про присвоєння ідентифікаційного коду видані слідчому свідком ОСОБА_17 (т. 1, а.п. 214), оглянуті (т. 1, а.п. 215-221), визнані речовими доказами (т. 1, а.п. 140) та передані на зберігання потерпілій (т. 1, а.п. 141).

Окрім того, 12.12.2014 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, ОСОБА_15 , знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_5 , побачив потерпілу ОСОБА_21 , яка прямувала у бік місця свого мешкання. Керуючись раптово виниклим злочинним наміром, спрямованим на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_15 підбіг до потерпілої ОСОБА_21 ззаду, та застосовуючи насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, що виразилося у завданні поштовху у спину, в результаті якого потерпіла впала, відкрито, діючи повторно, шляхом ривку, викрав в останній належне їй майно, а саме:

- жіночу сумку, вартістю 300,00 гривен;

- гроші в сумі 90,00 гривен;

- паспорт громадянки України на ім`я ОСОБА_21 , без вартості;

- довідку про присвоєння ідентифікаційного коду на ім`я ОСОБА_21 , без вартості;

- медичну санітарну книжку на ім`я ОСОБА_21 , без вартості;

- диплом про закінчення університету «Україна» на ім`я ОСОБА_21 , без вартості;

- диплом про закінчення ВПУ №7 м. Миколаєва на ім`я ОСОБА_22 , без вартості;

- заробітна іменна банківська картка банку «Укрсиббанк», без вартості;

- іменна банківська картка банку «UniCreditbank», без вартості;

- банківську карту банку «Приватбанк», без вартості.

після чого зник з місця вчинення злочину з викраденим майном, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілій матеріальну шкоду на суму 390,00 гривень.

Частина майна, що стала предметом кримінального правопорушення, а саме документи на ім`я ОСОБА_21 паспорт, довідка про присвоєння ідентифікаційного коду, диплом про закінчення університету «Україна», диплом про закінчення ВПУ № 7 міста Миколаєва на ім`я ОСОБА_22 , банківські картки «Укрсиббанк», «UniCreditbank», «Приватбанк» (2 карти), жіноча шапка чорного кольору видані слідчому свідком ОСОБА_17 (т. 1, а.п. 214), оглянуті (т. 1, а.п. 215-221), визнані речовими доказами (т. 1, а.п. 150) та передані на зберігання потерпілій (т. 1, а.п. 151).

Окрім того, 13.12.2014 року, приблизно о 20:50 годин, ОСОБА_15 , знаходячись біля будинку № 58-А розташованому по вулиці Артема в місті Миколаєві, побачив потерпілу ОСОБА_23 , яка направлялась за місцем свого мешкання. Керуючись раптово виниклим злочинним наміром, спрямованим на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_15 підбіг до потерпілої ззаду та застосовуючи насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, що виразилося у закритті роту останньої, відкрито, діючи повторно, викрав майно потерпілої ОСОБА_23 , а саме:

-золотий ланцюг 585 проби вагою 12 грам, вартістю 9.000,00 гривен:

-золоту підвіску 585 проби вагою 1,33грама у вигляді «Казанської Божої матері» вартістю 1.000,00 гривень.

після чого зник з місця вчинення злочину з викраденим майном, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілій матеріальну шкоду на суму 10.000,00 гривень.

Частина майна, що стала предметом кримінального правопорушення, а саме золота підвіска, вилучена в ході особистого обшуку обвинуваченого ОСОБА_15 (т. 1, а.п. 38-40), оглянута (т. 1, а.п. 162-163, 233), визнана речовими доказами (т. 1, а.п. 164) та передана на зберігання потерпілій (т. 1, а.п. 165).

Окрім того, 16.12.2014 року, приблизно о 00 годині 30 хвилин, ОСОБА_15 , прямуючи по проспекту Жовтневому в місті Миколаєві у бік ринку «Корабельний», поблизу будинку № 313 розташованому по проспекту Жовтневому, побачив потерпілу ОСОБА_24 , яка направлялась за місцем свого мешкання, назустріч обвинуваченому. ОСОБА_15 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите заволодіння майном потерпілої, підбіг до неї ззаду, та застосовуючи насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, що виразилося в завданні ззаду удару по голові та поштовху у спину і у закритті роту останньої, відкрито, діючий повторно, викрав майно потерпілої ОСОБА_24 , а саме:

-гаманець вартістю 100,00 гривень:

-гроші в сумі 250,00 гривень;

-зарплатну банківську картку банку «Приватбанк» без вартості;

-кредитну банківську картку банку «Приватбанк», без вартості;

-зарплатну банківську картку банку «ПУМБ», без вартості;

після чого зник з місця вчинення злочину з викраденим майном, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілій матеріальну шкоду на суму 350,00 гривень.

Частина майна, що стала предметом кримінального правопорушення, а саме гаманець коричневого кольору, банківська картка банку «Приватбанк» видані слідчому свідком ОСОБА_17 (т. 1, а.п. 214), оглянуті (т. 1, а.п. 175-177, 215-221), визнані речовими доказами (т. 1, а.п. 178-179) та передані на зберігання потерпілій (т. 1, а.п. 180).

Окрім того, 17.12.2014 року приблизно о 02 годині 20 хвилин ОСОБА_15 , із невстановленою в ході досудового розслідування особою, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_6 , побачив потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які разом прямували у бік місць свого мешкання. ОСОБА_15 , керуючись раптово виниклим злочинним наміром, спрямованим на відкрите заволодіння майном потерпілих, вступив із невстановленою в ході досудового розслідування особою, в злочинну змову. В подальшому вони, розподіливши між собою злочинні ролі, підбігли до потерпілої ОСОБА_10 , та потерпілої ОСОБА_11 ззаду, та застосовуючи насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, що виразилося у завданні поштовху у спину, в результаті чого потерпіла ОСОБА_11 , і ОСОБА_10 впали, та закритті рота останнім, та спричинення їм ударів по обличчю, відкрито, діючи повторно, викрали майно потерпілої ОСОБА_10 , а саме:

- жіночу сумку вартістю 300,00 гривен;

- гаманець зеленого кольору вартістю 50,00 гривень;

- 2 банківські картки банку «Приватбанк», без вартості;

- ланцюжок із срібла 925 проби вагою 2 грама вартістю 350,00 гривень;

- хрестик із срібла 925 проби вагою 1 грам вартістю 180,00 гривень;

- блокнот з особистими записами, без вартості;

- зв`язку ключів із 4 ключами, без вартості

та майно потерпілої ОСОБА_11 , а саме:

-жіночу сумку із шкіри темно-синього кольору вартістю 1000 гривень;

-мобільний телефон марки «Samsung Galaxy GT S6102» вартістю 1300 гривень, з сім картою «Лайф», без вартості;

після чого зникли з місця вчинення злочину з викраденим майном, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 880,00 гривень, а потерпілій ОСОБА_11 на загальну суму 2.300,00 гривень.

Окрім того, 17.12.2014 року, приблизно о 03:00 годині, обвинувачені ОСОБА_15 та ОСОБА_25 , знаходячись у сквері між будинком АДРЕСА_7 , побачили потерпілу ОСОБА_12 яка разом із своєю подругою свідком ОСОБА_26 прямували у бік місць свого мешкання. Обвинувачені, керуючись раптово виниклим злочинним наміром, спрямованим на відкрите заволодіння майном потерпілої ОСОБА_12 , вступили між собою в злочинну змову та з метою реалізації свого злочинного наміру, розподілили між собою злочинні ролі згідно яких ОСОБА_15 підбіг до потерпілої ОСОБА_12 , а ОСОБА_27 до ОСОБА_26 , ззаду, та застосовуючи до потерпілої ОСОБА_12 та ОСОБА_26 насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, що виразилося у нанесенні ударів по ногам та по обличчю ОСОБА_12 , а також погроз застосування такого насильства як до потерпілої так і до ОСОБА_26 , відкрито, діючи повторно, викрали майно потерпілої ОСОБА_12 , а саме:

-золоту каблучку 585 проби з діамантом, вартістю 6.000,00 гривен;

-золотим браслетом 585 проби, вагою 10 грам, вартістю 15.000,00 гривень;

-срібним широким кільцем вартістю 1.000,00 гривень;

-срібним кільцем із трьома шариками вагою 7,89 грам вартістю 275,00 гривень;

-золотим ланцюжком 585 проби, вартістю 1.300,00 гривень;

-золотим кулоном 585 проби із зображенням «Божої матері» вартістю 900,00 гривень;

-жіночою сумкою із шкіри вартістю 800,00 гривень;

-мобільним телефоном марки «Нокіа 520» вартістю 5.000,00 гривень, із сім картою «Лайф» вартістю 15,00 гривень;;

-мобільним телефоном марки «Нокіа 6101», вартістю 150,00 гривень;

-в`язаною жіночою жилеткою чорного кольору, вартістю 500,00 гривень;

-замшевими жіночими печатками, вартістю 1.500,00 гривень;

-жіночим гаманцем червоного кольору, вартістю 200,00 гривень;

-грошовими коштами в сумі 40,00 євро, що еквівалентно 791,20 гривень;

-грошовими коштами - 10 доларами США, що еквівалентно 157,70 гривень ;

-банківською карткою «Мастеркард» банку «Карісбо», без вартості;

-водійським посвідченням на ім`я ОСОБА_12 , без вартості;

-хрестиком із не дорогоцінного металу на мотузці сріблястого кольору, без вартості.

після чого зникли з місця вчинення злочину з викраденим майном, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілій матеріальну шкоду на суму 33.588,90 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_18 вину у вчиненні йому інкримінованих кримінальних правопорушень визнав частково та надав суду наступні показання.

Із ОСОБА_28 він познайомився у місцях позбавлення волі, з того часу вони товаришують. Після звільнення ОСОБА_15 влаштувався на ОСОБА_29 глиноземний завод ремонтувати контейнери.

В ніч з 16.12.2014 року на 17.12.2014 року, повернувшись з центру міста до Корабельного району, вони із ОСОБА_28 , пішли у туалет за супермаркет «АТБ». Побачивши двох жінок, ОСОБА_15 пішов за ними, залишивши ОСОБА_30 самого.

Бажаючи пограбувати вказаних жінок, обвинувачений ОСОБА_15 підбіг до них та штовхнув, забравши у однієї з них речі 2 срібних кільця, 2 телефони та жіночу сумку, але точно не пам`ятає, що там було, оскільки відразу її викинув, побачивши, що там немає грошей. Ланцюжок із кулоном, браслет та кільце з діамантом не забирав. Ударів потерпілій обвинувачений не наносив, лише штовхав та утримував за руку, також не згоден із оцінкою прикрас, що стали предметом кримінального правопорушення, вважає, що потерпіла зависила їх оцінку.

Коли на місце підбіг ОСОБА_27 , який не знав про намір ОСОБА_15 та не розумів, що сталося, останній сказав, що їм треба йти звідти та вони пішли до магазину. В подальшому ОСОБА_15 не повідомляв ОСОБА_31 , що щось забирав у потерпілих.

Наступного дня ОСОБА_15 затримали, забравши при затриманні якісь речі, в тому числі й ті, які належали його дівчині.

10.12.2014 року потерпілу не бив, а лише штовхнув руками в спину та, наступивши ногою їй на горло чи голову. забрав сумку, в якій був телефон та ще речі, що вказані у обвинувальному акті та втік, але бачив, що потерпіла після цього встала та пішла.

Окрім того, обвинувачений заперечив вчинення ним 17.02.2014 року кримінального правопорушення відносно потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Стосовно інших інкримінованих кримінальних правопорушень обвинувачений ОСОБА_15 визнав вину у повному обсязі, беззаперечно визнавши вказані вище обставини вчинення кримінальних правопорушень та надавши суду показання, що підтверджують факт їх вчинення та відкритого заволодіння вказаним вище майном потерпілих.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_25 , вину у пред`явленому йому обвинувачені не визнав та повідомив суду, що із обвинуваченим ОСОБА_15 він знайомий протягом тривалого періоду часу, оскільки вони разом відбували покарання за попередніми вироками. В ніч з 16 на 17 грудня 2014 року, тобто напередодні затримання ОСОБА_30 , вони разом з ОСОБА_15 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, приїхали з центру міста до Корабельного району разом з ними також була дівчина останнього. Попросивши її почекати, обвинувачені відійшли за будівлю супермаркету «АТБ» із метою відправлення фізіологічних потреб, при чому відійшли окремо. Раптом ОСОБА_27 почув крики з того боку, куди пішов ОСОБА_15 , побіг на ці крики та побачив, що у останнього відбувається якийсь конфлікт із двома жінками, одна з яких лежала на землі, а інша сиділа. ОСОБА_15 знаходився біля тієї жінки, яка лежала на землі, можливо бив її, але було темно та ОСОБА_27 не бачив, чи були у когось тілесні ушкодження. У конфлікт ОСОБА_27 не втручався, нічого ні у кого не забирав, обвинувачені разом пішли звідти до супермаркету «АТБ», де купили алкогольні напої та продукти на гроші, які заробляв ОСОБА_27 на своїй роботі (працював вантажником). По дорозі додому ОСОБА_15 сказав ОСОБА_31 , що хотів пограбувати цих жінок, але не сказав, вдалося це йому, чи ні. Наступного дня від працівників міліції ОСОБА_27 дізнався, що у потерпілих пропали якійсь речі.

Окрім того, судом був досліджений протокол та відеозапис проведення із ОСОБА_27 слідчого експерименту за даним епізодом (т. 2, а.п. 1-11), однак в ході судового розгляду обвинувачений заперечив надані ним в ході слідчого експерименту показання, тому суд аналізує виключно ті показання, які були отримані безпосередньо в судовому засіданні від самого обвинуваченого.

Винність обвинувачених у скоєні інкримінованих їм кримінальних правопорушень (злочинів), підтверджуються також іншими доказами, дослідженими судом.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 суду пояснила, що приблизно 10.12.2014 року, близько півночі вона йшла з роботи, її наздогнав молодий хлопець, штовхнув її, внаслідок чого вона впала, вдарившись головою, ногою наступив на горло, щоб вона не кричала, вирвав сумку, в якій знаходилися належні їй речі та побіг. Обличчя нападника потерпіла не бачила. Вона одразу звернулася по медичну допомогу до травмпункту, а наступного дня в лікарню для надання медичної допомоги, їй був призначений курс лікування.

Заява потерпілої про вчинення стосовно неї кримінального правопорушення внесена до ЄРДР 10.12.2014 року (а.п. 87, 88). В той же день було оглянуте місце події, в ході огляду нічого не вилучалося (а.п. 89-91). Належність потерпілій мобільного телефону Нокиа 206, що став предметом кримінального правопорушення, підтверджується дослідженими документами на вказаний телефон (а.п. 94). З висновку експерта № 349 від 30.12.2014 року вбачається, що спричинені потерпілій тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови та струсу головного мозку, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.п. 96). Частина майна, що стала предметом кримінального правопорушення, а саме ламінований пропуск (змінна марочка) на завод «Заря - Машпроект» на ім`я потерпілої, була видана слідчому свідком ОСОБА_17 (а.п. 214, 215-222), визнана речовим доказом та повернута потерпілій (а.п. 97-98, 99).

Обвинуваченим ОСОБА_15 не заперечувалися фактичні обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення, таким чином, відсутні суперечності у його показаннях та свідченнях потерпілої, однак, обвинувачений висловлював незгоду із кваліфікацією своїх дій, вважаючи, що ним вчинений грабіж.

Кваліфікуючи дії обвинуваченого суд виходить з того, що небезпечним для життя чи здоров`я насильством є, у тому числі, умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Оскільки дії обвинуваченого по відношенню до потерпілої носили умисний насильницький характер, а отримані останньою тілесні ушкодження знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із діями ОСОБА_15 , то суд переконаний у тому, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати саме як напад з метою заволодіння майном потерпілої, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я останньої.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 суду пояснила, що 17.12.2014 року приблизно о 02:00 - 03:00 годині вони із подругою потерпілою ОСОБА_11 йшли з роботи бару «Деус» додому. Проходячи поблизу будинку № 12 по проспекту Корабелів в місті Миколаєві, підверглися нападу двох хлопців, які, підбігши ззаду, повалили їх на землю, почали бити. Завдавши потерпілій 2-3 удари та, незважаючи на крики та супротив потерпілих, відібрали в них речі та втекли. Обличчя нападників потерпіла не бачила, впізнати їх не може.

Аналогічні показання надала суду потерпіла ОСОБА_11 .

Таким чином, показання потерпілих узгоджуються між собою та спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_15 , оскільки підтверджуються іншими дослідженими судом доказами. Так, з протоколів прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення вбачається, що 03.01.2015 року потерпілі повідомили про те, що 16.12.2014 року, приблизно о 02 годині 30 хвилин 03:00 години, поблизу будинку № 12 по вулиці Корабелів, двоє невідомих осіб заволоділи належним їм майном (а.п. 182, 195). Місце події було оглянуте 09.01.2015 року, в огляду нічого не вилучалося (а.п. 183-186). Належність телефону, що став предметом кримінального правопорушення, ОСОБА_11 підтверджується копіями досліджених судом документів на вказаний телефон (а.п. 197, 198). Частина майна, що стала предметом кримінального правопорушення, а саме належні потерпілій ОСОБА_10 гаманець зеленого кольору та банківська картка банку «Приватбанк», були видані слідчому свідком ОСОБА_17 , як майно, що було принесено додому обвинуваченим ОСОБА_15 , оглянуте (а.п. 188-190), визнане речовим доказом (а.п. 191-192) та передане на зберігання потерпілій (а.п. 193).

Заперечуючи свою участь у вчиненні кримінального правопорушення відносно потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_15 не зміг пояснити суду наявність в нього вдома майна, викраденого у ОСОБА_10 , яке, за словами свідка ОСОБА_17 , він особисто приніс додому.

Дійсно, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 подруга обвинуваченого ОСОБА_15 , повідомила суду, що вона із ОСОБА_15 зустрічалася деякий час, що передував його затриманню. Про те, що він вчиняє кримінальні правопорушення не знала, вважала, що він десь працює. Час від часу ОСОБА_15 приносив додому ювелірні вироби, речі та документи, не повідомляючи, звідки вони. Пізніше усі ці предмети свідок добровільно видала слідчому, її особистих речей серед виданих предметів не було. Про обставини вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень свідкові нічого не відомо, в цілому їх характеризує позитивно.

Потерпіла ОСОБА_12 суду повідомила, що 17.12.2014 року, близько 03:00 години вона разом із своєю подругою - ОСОБА_26 проходили поблизу РАГС Корабельного району міста Миколаєва. В цей час ОСОБА_26 побачила, що за ними хтось йде та повідомила про це потерпілу, у зв`язку з чим вони прискорили свою ходу, намагаючись скоріше вийти на світло, проте їх наздогнали двоє молодих хлопців, голосно висловлюючи погрози та образи, напали на них. Особисто на потерпілу напав ОСОБА_15 , якого вона впевнено впізнає за голосом та, вдаривши по ногах, повалив на землю, після чого почав знімати прикраси, відібрав належну їй жіночу сумку. Інший хлопець при цьому тримав на землі ОСОБА_26 , остання постійно просила нападників не бити та не вбивати їх. Після того, як ОСОБА_15 забрав в потерпілої всі речі, обидва нападника побігли. Потерпіла намагалася їх переслідувати, але їй було страшно за себе та ОСОБА_26 , тому вони викликали міліцію. Частина належних їй речей згодом була повернута в міліції.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 надала показання, відповідно до яких в грудні 2014 року, в нічний час, вони із потерпілою ОСОБА_12 йшли додому. В районі РАГС Корабельного району, біля бару «Париж», свідок побачила, що за ними йдуть два хлопця, було видно, що вони йдуть саме за ними. Наздогнавши їх з криками та погрозами, один з хлопців, а саме ОСОБА_27 вдарив по ногах та штовхнув свідка, сказавши зберігати спокій, інший ОСОБА_15 ОСОБА_12 та, погрожуючи їй застосуванням насильства, відібрав все, що в тої було з собою, в тому числі 2 срібних кільця, золотий браслет, золоте кільце, золотий ланцюжок із кулоном, гаманець з грошима, документи, мобільний телефон. У свідка з собою був лише старий мобільний телефон, який грабіжники не забрали. Обличчя обвинувачених свідок добре запам`ятала, оскільки встигла розвернутися перед нападом та впевнено їх впізнає, окрім того, добре запам`ятала голос ОСОБА_32 .

Аналізуючи показання потерпілої ОСОБА_12 та ОСОБА_26 , суд відзначає, що вони є логічними та послідовними, не містять суперечностей між собою, а окрім того, узгоджуються із іншими дослідженими судом доказами. Так, зокрема, належність потерпілій мобільного телефону Нокиа 520, що став предметом кримінального правопорушення, підтверджується дослідженими документами на вказаний телефон (т. 1, а.п. 205). Вказаний телефон, а також інше майно, що стало предметом кримінального правопорушення, а саме мобільний телефон «Нокиа» 6101. 2 срібних кільця, хрестик на мотузці сріблястого кольору були видані слідчому свідком ОСОБА_17 , яка повідомила про те, що вони були принесені додому обвинуваченим ОСОБА_15 (т. 1, а.п. 214), оглянуті (т. 1, а.п. 215-221), визнані речовим доказом (т. 1, а.п. 222-223) та передані на зберігання потерпілій (т. 1, а.п. 224). Окрім того, суд відзначає, що в ході проведення впізнання за фотознімками, яке було проведено в ході досудового розслідування, свідок ОСОБА_26 впізнала ОСОБА_15 (т. 1, а.п. 208-210) та ОСОБА_30 (т. 1, а.п. 211-213), як осіб, що відкрито заволоділи належним їй майном за викладених вище обставин, що підтверджує послідовність показань свідка.

Заява потерпілої ОСОБА_12 про вчинення стосовно неї кримінальне правопорушення внесена до ЄРДР 17.12.2014 року (т. 1, а.п. 199, 200). В той же день було оглянуте місце події, в ході огляду нічого не вилучалося (т. 1, а.п. 201-203). Вартість ювелірних виробів, що стали предметом кримінального правопорушення підтверджується інформацією, що міститься у довідці ФОП ОСОБА_33 від 22.01.2015 року (т. 1, а.п. 206), що у даній частині спростовує заперечення ОСОБА_15 щодо неправильної визнання вартості майна, що стала предметом кримінального правопорушення.

Враховуючи, що в ході засідання не були встановлені будь-які обставини, що свідчили би про наявність у допитаних потерпілих та свідків підстав для оговору обвинувачених, більше того, обвинувачені також не повідомили суд про наявність таких підстав, суд критично ставиться до показань обвинувачених, що не узгоджуються із іншими дослідженими судом доказами та спростовуються ними, оцінюючи їх як обраний останніми спосіб захисту від обвинувачення, спрямований на уникнення або зменшення обсягу відповідальності за вчинені дії. При цьому, як зазначено вище, суд оцінює показання потерпілих та свідків не окремо, а в сукупності із іншими доказами, що свідчать про вчинення обвинуваченими інкримінованих їм кримінальних правопорушень.

Окремо суд зауважує наступне. Злагодженість дій обвинувачених в ході вчинення кримінального правопорушення за епізодом від 17.12.2015 року (потерпіла ОСОБА_12 ), що пов`язана із чітким розподіленням ролей між обвинуваченими, безумовно свідчать про наявність попередньої змови про вчинення вказаного кримінального правопорушення та спільного умислу на його вчинення.

У відповідності до частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників провадження, судом прийняте рішення про недослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, тобто обставин вчинення обвинуваченим ОСОБА_15 усіх інших епізодів кримінальних правопорушень, обмежившись лише дослідженням матеріалів, що стосуються речових доказів. При цьому судом з`ясовано, що учасники провадження правильно розуміють зміст вказаних обставин, сумніві щодо добровільності їх позиції відсутні. Судом також роз`яснено учасникам, що вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доказаною вину обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень (злочинів).

Дії обвинуваченого ОСОБА_15 судом кваліфікуються:

-за епізодом від 10.12.2014 року (потерпіла ОСОБА_9 ), тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій) за частиною 1 статті 187 КК України;

-за іншими епізодами, тобто відкрите заволодіння чужим майном із застосуванням насилля, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої, вчинене повторно (а за епізодами від 17.12.2014 року, окрім того, вчинене за попередньою змовою групою осіб) за частиною 2 статті 186 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_27 , тобто відкрите заволодіння чужим майном із застосуванням насилля, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб за частиною 2 статті 186 КК України.

Вивченням особистості обвинуваченого ОСОБА_15 встановлено, що він повнолітній (т. 2, а.п. 12), раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення корисливого та насильницького злочину, звільнився з місць позбавлення волі менш ніж за 8 місяців до вчинення нового кримінального правопорушення (т. 2, а.п. 13, 14-17, 18), не одружений, не працює, на обліку у лікаря-нарколога (т. 2, а.п. 19, 20) та лікаря-психіатра (т. 2, а.п. 21, 22) не перебуває, стан здоров`я добрий (т. 1, а.п. 73), за місцем проживання дільничним інспектором міліції характеризується посередньо (т. 2, а.п. 23). Окрім того, в ході розгляду кримінального провадження з`ясовано, що 20.05.2015 року ОСОБА_15 засуджений Ленінським районним судом міста Миколаєва за частиною 2 статті 186 КК України до покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі (а.п. 44-45).

Вивченням особистості обвинуваченого ОСОБА_30 встановлено, що він повнолітній (т. 2, а.п. 24), раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення корисливого та насильницького злочину, звільнився з місць позбавлення волі менш ніж за півроку до вчинення нового кримінального правопорушення (т. 2, а.п. 25-26, 28-31, 32), не одружений, не працює, на обліку у лікаря-нарколога (т. 1, а.п. 74, т. 2, а.п. 33) та лікаря-психіатра (т. 2, а.п. 34) не перебуває, стан здоров`я добрий (т. 2, а.п. 46), за місцем проживання дільничним інспектором міліції характеризується негативно (т. 2, а.п. 36), а сусідами та за попереднім місцем навчання позитивно (т. 2, а.п. 55, 56), що в цілому дозволяє суду зробити висновок про посередню характеристику його особистості.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєних обвинуваченими кримінальних правопорушень (злочинів), які відносяться до тяжких злочинів, сукупність усіх обставин, що характеризують дані злочини, які є умисними, корисливими, насильницькими, особистість обвинувачених, про що детально вказано вище.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_15 , відповідно до частини 2 статті 66 КК, суд визнає часткове визнання ним вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 186 КК України.

Таким чином, суд доходить до висновку про неможливість виправлення обвинувачених без ізоляції від суспільства та про призначення їм покарання у вигляді позбавлення волі у розмірах, що будуть достатніми як для покарання обвинувачених, так і для їх виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як ними, так і іншими особами.

При визначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_15 суд керується вимогами частин 1, 4 статті 70 КК України.

Обвинувачені були взяті під варту 17.12.2014 року (а.п. 38-40, 47-49). Обраний обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а.п. 41-42, 44-46, 50-51) неодноразово продовжувався, як на досудовому розслідуванні, так і при розгляді кримінального провадження в суді (т. 1, а.п. 52, 68, т. 2, а.п. 47).

В ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_15 висловлював думку щодо повернення вилучених у нього та свідка ОСОБА_17 майна, посилаючись на його належність йому та свідкові. Однак, враховуючи показання ОСОБА_17 , яка повідомила про те, що серед майна, яке було нею видане, відсутнє майно, що належить їй, про походження цього майна їй нічого не відомо, а також обставини вилучення майна та його перелік (велика кількість документів на ім`я різних осіб, що потерпіли від вчинених кримінальних правопорушень, належні вказаним особам речі та предмети), а також відсутність жодних доказів належності даного майна обвинуваченому, суд не знаходить підстав для передачі йому зазначеного майна.

У той же час, в ході особистого обшуку у обвинуваченого ОСОБА_27 був вилучений лише один предмет мобільний телефон «Самсунг Дуос», при чому в ході судового засідання обвинуваченим були представлені докази належності йому вказаного майна (т. 2, а.п. 37). За тиках обставин, суд переконаний, що вказаний телефон підлягає поверненню обвинуваченому.

На підставі викладеного, керуючись статтями 370, 374 Кримінально-процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених частиною 2 статті 186, частиною 1 статті 187 КК України та призначити йому покарання:

-за частиною 2 статті 186 КК України позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

-за частиною 1 статті 187 КК України позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі частини 1 статті 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_15 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі частини 4 статті 70 КК України, з урахуванням покарання, призначеного ОСОБА_15 вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 20.05.2015 року, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_15 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 3 (три) місяці.

Строк відбування ОСОБА_15 покарання обчислювати з 17.12.2014 року.

Запобіжний захід ОСОБА_15 до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.

ОСОБА_14 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 2 статті 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

Строк відбування ОСОБА_28 покарання обчислювати з 17.12.2014 року.

Запобіжний захід ОСОБА_31 до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.

Речові докази, а саме:

-мобільний телефон марки «Флай ДС 160», банківські карти банків «Укрексімбанк» та «Приватбанк», пропуск на завод ДП «Зоря - Машпроект», 2 ламінованих пропуски (змінні марочки) на ДП «Зоря - Машпроект» повернути за належністю потерпілій ОСОБА_16 (а.п. 114-115, 116);

-4 банківські картки банку «Приватбанк», 10 дисконтних карточок, червоні в`язані печатки, блокнот щоденник з написом «FARMASI», карту об`ємом 4 Гб «Трансенд», гаманець фіолетового кольору повернути за належністю потерпілій ОСОБА_19 (а.п. 129-130, 131);

-документи на ім`я ОСОБА_20 паспорт, пенсійне посвідчення, ощадна книжка, довідка про присвоєння ідентифікаційного коду повернути за належністю потерпілій ОСОБА_20 (а.п. 140, 141);

-документи на ім`я ОСОБА_21 паспорт, довідку про присвоєння ідентифікаційного коду, диплом про закінчення університету «Україна», диплом про закінчення ВПУ № 7 міста Миколаєва на ім`я ОСОБА_22 , банківські картки «Укрсиббанк», «UniCreditbank», «Приватбанк» (2 карти), жіночу шапку чорного кольору повернути за належністю потерпілій ОСОБА_21 (а.п. 150, 151);

-золоту підвіску повернути за належністю потерпілій ОСОБА_23 (а.п. 164-165);

-гаманець коричневого кольору, банківську картку банку «Приватбанк» повернути за належністю потерпілій ОСОБА_24 (178-179, 180);

-мобільний телефон Нокиа 520, мобільний телефон «Нокиа» 6101, 2 срібних кільця, хрестик на мотузці сріблястого кольору повернути за належністю потерпілій ОСОБА_12 (а.п. 222-223, 224);

-ламінований пропуск (змінну марочку) на завод «Заря - Машпроект» на ім`я ОСОБА_9 повернути за належністю потерпілій ОСОБА_9 (а.п. 97-98, 99);

-гаманець зеленого кольору та банківську картку банку «Приватбанк» повернути за належністю потерпілій ОСОБА_10 (а.п. 191-192, 193);

скасувавши арешт, накладений на зазначене вище майно ухвалою слідчого судді Корабельного районного суду міста Миколаєва від 19.12.2014 року (т. 1, а.п. 225).

Мобільний телефон «Самсунг Дуос», вилучений в ході особистого обшуку у ОСОБА_27 повернути за належністю ОСОБА_27 (т. 1, а.п. 238-239, 240), скасувавши арешт, накладений на зазначене вище майно ухвалою слідчого судді Корабельного районного суду міста Миколаєва від 19.12.2014 року (т. 1, а.п. 234).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченими, що утримуються під вартою протягом 30 днів з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1