Справа № 215/2142/14-к
1-кп/215/315/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАїНИ
05.06.2014 року Тернівський районий суд м. Кривого Рогу
в складі: головуючого, судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, в шлюбі не перебуваючого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , -
за ст.164 ч.1 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області № 420/1193/12 від 18.05.2012 року ОСОБА_5 , зобов`язаний виплачувати аліменти на утримання сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму доходу громадян, щомісячно, до повноліття дитини, на користь матері дитини - ОСОБА_4 , починаючи стягнення з 13.04.2012 року.

З 01 вересня 2013 року ОСОБА_5 , діючи з метою невиконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини, незважаючи на неодноразові попередження державного виконавця про працевлаштування, необхідності виконання своїх обов`язків і можливості притягнення до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, у Тернівському районному Центрі зайнятості м. Кривого Рогу на обліку з працевлаштування не перебуває, аліменти не виплачував.

Згідно ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір щомісячних виплат розраховувався державним виконавцем, виходячи із 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Період злісного ухилення ОСОБА_5 від сплати аліментів складає 6 місяців і 10 днів - з 01.09.2013 року по 10.03.2014 року.

Державним виконавцем ОСОБА_5 неодноразово попереджався про необхідність працевлаштування, виконання своїх обов`язків, а також про притягнення до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини. Однак, ОСОБА_5 , належних висновків не зробив, на попередження державного виконавця не реагував, ніяких заходів, направлених на погашення заборгованості по виплаті аліментів не вживав та продовжував злісно ухилятись від сплати аліментів.

Ухилення ОСОБА_5 від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини привело до утворення заборгованості по аліментах на адресу матері дитини - ОСОБА_4 , яка станом на 10.03.2014 року - склала 20049,44грн., що згідно Закону України "Про виконавче провадження" зі змінами від 04.11.2010 року перевищує суму сукупно нарахованих відповідних платежів за 6 місяців, яка за станом на 01.03.2014 року складає 5693,4 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений винуватим себе визнав повністю, у скоєному злочині розкаявся, підтвердив фактичні обставини обвинувачення в ухиленні від сплати аліментів. Пояснив, що з вересня 2013 р. не працював, втратив паспорт, аліменти не платив, зобов`язується поновити документи та працевлаштуватися.

Учасники судового процесу не заперечують визнати недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не має сумнівів у добровільності його позиції.

Судом роз`яснено обвинуваченому та потерпілій правила ст.349 ч.3-4 КПК України, про те, що в цьому разі вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає обвинуваченого винуватим в кримінальному правопорушенні за ст.164 ч. 1 КК України за ознаками злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей / аліментів /.

Призначаючи покарання, суд враховує, що ОСОБА_5 раніше не судимий, у скоєному злочині розкаявся. З урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, суд вважає необхідним та достатнім призначити покарання у вигляді обмеження волі, зі звільненням від покарання з іспитовим строком відповідно до ст.ст.75, 76 КК України.

Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначити покарання за ст.164 ч.1 КК України - один рік обмеження волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_5 від покарання звільнити з іспитовим строком на 1 рік, зобов`язавши не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, або роботи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку за виключенням підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися відповідно до положень ст.349 ч.3 КПК України.

СУДДЯ: