1-кс/638/1785/2015
У Х В А Л А
іменем України
10 червня 2015 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі головуючого слідчого судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянув клопотання сторони кримінального провадження, адвоката ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 002373 від 08.05 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України про повернення майна ,-

В С Т А Н О В И В :
10 червня 2015 року до суду звернувся адвокат ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 002373 від 08.05 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України про арешт майна

В обґрунтування свого клопотання він посилається на те, що при проведенні обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 були виявлені та вилучені комп`ютерна техніка, гроші, дивани та чорнові записи. Заявник зазначає, що вилучені речі є власністю його довірителя ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 , які жодної протиправної діяльності не вчиняють, а тому все арештоване майно повинно бути повернуте.

В судове засідання сторони не з`явились, про час та дату судового засідання повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Суд вважає можливим розглядати клопотання за відсутності вказаних осіб.

Повернення вилучених предметів, які сприяли здійсненню незаконного грального бізнесу та іншого майна може негативно сплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню, та встановлення усього коло осіб, причетних до скоєння вказаного кримінального правопорушення, оскільки у разі повернення зазначених предметів можуть бути вжиті заходи та вчинені дії направленні на їх знищення, що значно забруднити або взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення або зберегли на собі його сліди; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на яке було спрямоване кримінальне правопорушення.

Крім того, відповідно до вимог ст. 170 КПК України арешт майна може передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатись будь-яким чином таким майном та використовувати його. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню. Приймаючи до уваги, що гральні автомати можуть бути визнаними, як знаряддя вчинення кримінального правопорушення то їх втрата, зникнення, або пошкодження перешкодить розслідуванню кримінального провадження.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, є речовими доказами по справі.

Відповідно до ст.ст. 168 ч. 2, 236, 237 КПК України тимчасове вилучення майна: речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, може здійснюватись також під час обшуку та огляду. Тому тимчасове вилучене майно може належати не тільки підозрюваному (ч. 1 ст. 167 КПК України), а й іншим особам. Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів.

Проте слідчий суддя, дослідивши надані докази, вважає клопотання таким, що не підлягає задовленню.

Так станом на 10 червня 2015 року слідчий суддя не задовольнив клопотання про накладення арешту на вказане майно, в провадження суду не знаходиться вказане клопотання, а відповідно і повертати вказане майно не має підстав. Судом не визначено правовий статус вказаного майна. Адвокат не довів та не обґрунтував своє клопотання. Надані суду докази є сумнівними , містяться на окремих аркушах, належним чином не посвідчені. Суду не зрозуміло яке відношення мають перелічені предмети до обставин кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 159, 163, 164, 165, 166, 372 КПК України, слідчий суддя,
ухвалив:

Клопотання сторони кримінального провадження адвоката ОСОБА_3 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 002373 від 08.05 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України про повернення майна залишити без задовлення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1