АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

22 січня 2008 року. Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської
області в складі :

головуючого - судді.................................................... Мельничук
Н.М.,

суддів............................................................. Захарчука
С. В. і Яковлева С. В.,

з участю

прокурора....................................................................... Воронухи
Д.С.,

захисника
- адвоката..................................................... ОСОБА_1

та засудженої...................................................................... ОСОБА_2,

розглянула
у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі кримінальну справу
за апеляціями прокурора Пилипчук Г.В., яка брала участь у розгляді справи судом
першої інстанції, та адвоката ОСОБА_1 в інтересах засудженої ОСОБА_2 на вирок
Баранівського районного суду Житомирської області від 09 листопада 2007 року.

Цим
вироком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженка міста Баранівка Житомирської області, громадянка України,
не військовозобов'язана, з повною загальною середньою освітою, непрацююча,
проживаюча в АДРЕСА_1, раніше
несудима, засуджена за ст. ст. 15 ч.2, 117 КК України на 2 (два) роки
позбавлення волі.

Запобіжний
захід до набрання вироком законної сили щодо засудженої ОСОБА_2 змінено з
підписки про невиїзд на взяття під варту і її взято під варту із залу суду.

Початок
строку відбуття призначеного покарання засудженою ОСОБА_2 постановлено
обчислювати з 15 год. 40
хв. 09 листопада
2007 року.

Цивільний
позов в інтересах Баранівської комунальної центральної районної лікарні на суму
3688 грн. 54 коп. залишено
без розгляду.

Речові
докази по справі - фрагмент
пуповини, кусок білої бавовняної тканини розміром 68 х 78 см та три
серветки, постановлено знищити.

Відповідно
до вироку суду першої інстанції ОСОБА_2 визнано винною та засуджено за вчинення
закінченого замаху на вбивство своєї новонародженої дитини під час пологів за
наступних обставин.

Справа № 11 - 43 / 2007 Головуючий
у суді 1-ої інстанції
Хохлюк Г.О.

Категорія
ст. ст. 15 ч.2, 117 КК
України Доповідач у суді 2-ої інстанції Яковлев С. В.

2

Так,
ОСОБА_2, маючи на утриманні двох неповнолітніх дітей та виховуючи їх сама, в
жовтні 2006 року
завагітніла третьою небажаною для неї дитиною, від якої вона вирішила позбутися
шляхом позбавлення її життя.

Реалізуючи
свій намір, спрямований на вбивство майбутньої новонародженої дитини, з жовтня 2006 року по червень 2007 року приховувала
від усіх свою вагітність :
не стала на медичний огляд, носила гумовий пояс, категорично заперечувала
свою вагітність перед своїми родичами та іншими особами, які бачили у неї
ознаки вагітності та неодноразово запитували у неї про це.

29 червня 2007 року близько
10-ої години ОСОБА_2, перебуваючи на роботі на ринку, розташованому на вул.
Першотравенській в м. Баранівці Житомирської обл., відчула ознаки пологів і з
метою вбивства новонародженої дитини відмовилась викликати швидку допомогу,
сама не поїхала в лікарню, а пішла в туалет, розташований на спортивному майданчику
Баранівської загальноосвітньої школи № 2, що по вул. Дзержинського, 11, де самостійно
народила доношену дівчинку вагою 3
кг і за допомогою тупого предмету відрізала пуповину, а дитину кинула у
вигрібну яму туалету подальше від отвору у фекальні маси щоб дитину не було
видно і мала надію на те, що дитина захлинеться і помре. Сама ж залишила місце
скоєння злочину, приховала від усіх факт народження нею дитини, продовжувала
жити і працювати так, як це робила до народження даної дитини.

Однак,
ОСОБА_2 не довела свій злочинний намір до кінця з причин, які не залежали від
її волі, так як дитина впала на спину, а не на живіт, що надало їй можливість
ще деякий час жити та кричати, а тому вона була виявлена сторонніми людьми та
вижила завдяки своєчасній допомозі.

В
апеляції прокурора Пилипчук Г.В., яка брала участь у розгляді справи судом
першої інстанції, ставиться питання про скасування вироку щодо ОСОБА_2 через
невідповідність призначеного засудженій покарання ступеню тяжкості скоєного і
особі засудженої та постановления
нового вироку, яким визнати ОСОБА_2 винною у скоєнні злочину, передбаченого
ст. ст. 15 ч.2, 117 КК
України, і призначити їй покарання у виді 4
років позбавлення волі.

На
обгрунтування апеляції її автор зазначає, що суд не дав належної оцінки відношенню
ОСОБА_2 до скоєного нею, яка на свій захист неодноразово змінювала версії
обставин, за яких відбулись фактичні події з метою уникнути кримінальної
відповідальності, а також те, що суд не з достатньою повнотою врахував високу
суспільну небезпечність вчиненого злочину та не звернув увагу на факт готування
визнаною винною до вбивства своєї новонародженої дитини.

У своїй
апеляції захисник засудженої - адвокат ОСОБА_1, вважаючи вирок суду явно
несправедливим внаслідок його суворості, просить змінити вирок щодо
підзахисної, пом'якшити призначене їй покарання, застосувати щодо неї ст. 75 КК
України та звільнити останню від призначеного покарання з покладенням на неї
обов'язків, передбачених ст. 76 КК України.

При
цьому зазначає, що суд, пославшись на виключно позитивні характеристики ОСОБА_2
та притягнення її до кримінальної відповідальності

3

вперше,
недостатньо врахував це, як і її важкий сімейний стан : ОСОБА_2 є
одинокою матір'ю, має на утриманні двох неповнолітніх дітей віком 5 і 16 років ; до взяття під
варту проживала зі своїми батьками і бабусею ; батько є інвалідом, мати - хворою жінкою, а бабуся - немічною людиною похилого віку. Таким чином сім'я ОСОБА_2
залишилась у край важкому становищі, яка не може забезпечити своє нормальне
життя та утримання неповнолітніх дітей.

Апелянт
також зазначає, що суд пославшись на відсутність обставин, які пом'якшують
покарання ОСОБА_2, але не повірив у її щире каяття.

Крім
того, автор апеляції звертає увагу на відсутність у підзахисної ОСОБА_2 умислу
на вбивство своєї новонародженої дитини, а висновки суду з цього приводу - належним чином
не обгрунтованими.

Іншими
особами, які відповідно до закону мають право на оскарження рішення суду першої
інстанції, апеляції не подані.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду Яковлева
С. В., пояснення засудженої ОСОБА_2 та її захисника - адвоката
ОСОБА_1, які підтримали подану захисником апеляцію з мотивів, наведених у ній,
та заперечили проти задоволення апеляції прокурора, думку прокурора Воронухи
Д.С., який підтримав апеляцію прокурора та заперечив проти задоволення апеляції
захисника засудженої і вважав її безпідставною, перевіривши вирок суду першої
інстанції в межах, передбачених ст. 365 КПК України, обговоривши доводи
апеляцій і відповідно заперечень проти їх задоволення, колегія суддів вважає,
що подані апеляції не підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновки
суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні злочину, за який
її засуджено, при обставинах, викладених у вироку, доведена сукупністю
розглянутих у судовому засіданні доказів. З даними висновками і оцінкою доказів
погоджується й колегія суддів, так як докази вини засудженої, які наведені у
вироку, узгоджуються між собою і давали суду всі підстави для прийняття
зазначеного рішення у справі.

При призначенні
покарання ОСОБА_2 суд правильно керувався загальними засадами призначення
покарання - ст. 65
КК України, повно та об'єктивно врахувавши ступінь тяжкості вчиненого нею
злочину та дані про її особу.

Обставин,
які пом'якшують та обтяжують покарання ОСОБА_2 по справі не було встановлено.

Злочин,
за який засуджено ОСОБА_2, згідно ст. 12 ч.3 КК України класифікується як
злочин середньої тяжкості.

Дані про
особу, в тому числі на які посилається захисник засудженої в апеляції, також
були враховані судом при призначенні покарання.

Вирішуючи
питання яка саме міра покарання повинна бути призначена підсудній ОСОБА_2 і чи
повинна вона її відбувати (ст. 324 ч.1 п.6 КПК України), суд умотивував своє
рішення.

Таким
чином, слід визнати, що судом першої інстанції були дотримані вимоги закону під
час розгляду справи та прийнятті рішення, а тому підстав для його зміни чи
скасування колегія суддів не вбачає.

4

Надані
захисником додаткові документи щодо сімейного становища засудженої ОСОБА_2 - є довідка про
склад сім'ї засудженої та довідка МСЕК про встановлення батькові засудженої
3-ої групи інвалідності, також не дають для цього підстав.

Посилання
адвоката в апеляції на відсутність у підзахисної умислу на вбивство своєї
новонародженої дитини безпідставне, так як самі по собі дії ОСОБА_2 свідчать
про зворотне : 27 червня 2007 року близько 10-ої години
вона, відчуваючи наближення пологів, не звернулась за медичною допомогою чи
допомогою оточуючих, хоча знаходилась на робочому місці, а пішла в громадський
туалет, де самостійно народила доношену дитину та відрізала пуповину ; кинула дитину у
вигрібну яму подальше від отвору.

Посилання
прокурора в апеляції на те, що суд не дав належної оцінки відношенню ОСОБА_2 до
скоєного нею, яка на свій захист неодноразово змінювала версії обставин, за
яких відбулись фактичні події з метою уникнути кримінальної відповідальності, а
також те, що суд не з достатньою повнотою врахував високу суспільну
небезпечність вчиненого злочину та не звернув увагу на факт готування визнаною
винною до вбивства своєї новонародженої дитини, як на підстави для скасування
судового рішення та постановления нового вироку є також безпідставними, так як
: кожна особа має право на захист і сама обирає його тактику, що ніяким чином
не може обтяжувати відповідальність ; ст. 65 КК України не передбачає поняття
високої суспільної небезпечності, а передбачає ступінь тяжкості (таке поняття
передбачала ст. 39 КК України 1960 року) ; справа розглянута судом в межах ст.
275 КПК України.

Керуючись
ст. ст. 365, 366 КПК
України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду, -

ухвалила:

апеляції
прокурора Пилипчук Г.В., яка брала участь у розгляді справи судом першої
інстанції, та захисника засудженої ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_1, залишити без
задоволення.

Вирок
Баранівського районного суду Житомирської області від 09 листопада 2007 року щодо
засудженої ОСОБА_2 залишити без зміни.