У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Школярова В.Ф. і Філатова
В.М.

розглянула в судовому
засіданні в м. Києві 12 лютого 2008 року кримінальну справу за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на вирок Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від
5 червня 2006 року, яким його

ОСОБА_1,

1980 року народження, громадянина України,

раніше судимого вироком Старокиївського

районного суду м. Києва від 22.05.2001 р. за ч.2 ст.140

КК України 1960 р. на 6 місяців позбавлення волі,

звільненого 27.01.2001 р. від відбування покарання

на підставі Закону України “Про амністію”

від 5.07.2001 р.,

засуджено за ч. 3 ст.
186 КК України до позбавлення волі на 4 роки
і 6 місяців.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 15 серпня 2006 року вирок залишено
без зміни.

ОСОБА_1 визнано судом винним і засуджено за те, що він приблизно
о 17-й годині 25 грудня 2005 року проник у квартиру АДРЕСА_1 та заволодів майном потерпілої ОСОБА_2 і намагався втекти, але був затриманий господарем квартири
ОСОБА_3.

У касаційній скарзі і доповненнях до неї ОСОБА_1 порушує питання про зміну постановлених щодо нього судових
рішень і пом'якшення призначеного йому покарання. Свою вимогу мотивує неповнотою,
однобічністю, необ'єктивністю досудового слідства і судового розгляду справи, наявністю
у нього ряду захворювань. Крім того, посилається на застосування до нього недозволених
методів ведення слідства.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши
матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів
не вбачає підстав для внесення справи на касаційний розгляд з метою її перегляду.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який його засуджено, підтверджена
сукупністю зібраних у справі, вірно оцінених та обґрунтовано покладених судом в
основу вироку доказів, якими зокрема є показання самого ОСОБА_1 на досудовому слідстві, в яких він визнавав себе винним у
викраденні гаманця з квартири і пояснив, що був затриманий господарем, коли намагався
втекти з місця злочину.

Ці показання ОСОБА_1 підтверджуються
дослідженими судом показаннями потерпілої ОСОБА_2 і свідка ОСОБА_3, показаннями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, протоколом відтворення обстановки і обставин події та протоколом
пред'явлення для впізнання потерпілою викраденого гаманця, висновком амбулаторної
психіатричної експертизи.

Ці та інші наведені у вироку суду докази переконливо свідчать
про те, що ОСОБА_1 вчинив відкрите викрадення чужого майна з проникненням у
житло, а доводи у скарзі про однобічність, неповноту і необ'єктивність дослідження
обставин справи є безпідставними.

Тому колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_1 за ч.3 ст.186 КК України кваліфіковано правильно.

Із матеріалів справи вбачається, що судом було досліджено
всі обставини, з'ясування яких могло мати істотне значення для правильного її вирішення.
Проявів упередженості щодо ОСОБА_1, як під
час досудового слідства, так і під час судового розгляду, не виявлено.

Вважати, що судом неправильно застосований кримінальний закон,
чи що призначене ОСОБА_1 покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину
і його особі, немає підстав.

Також судом перевірялись і обґрунтовано визнані безпідставними посилання у скарзі на застосування до ОСОБА_1 недозволених методів ведення слідства.

Не вбачаючи передбачених ст. 398 КПК України підстав для скасування
або зміни судових рішень щодо ОСОБА_1 та керуючись
ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 відмовити.

С у д д і:

Присяжнюк Т.І. Школяров В.Ф. Філатов В.М.