Провадження номер 1-кп/741/32/15
Справа № 741/322/15-к
ВИРОК
іменем України
03 квітня 2015 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого районного судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Носівського районного суду Чернігівської області кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта базова загальна середня, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого: 30 вересня 2014 року Носівським районним судом за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 240 годин громадських робіт (судимість не погашена);

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 389 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

30 вересня 2014 року ОСОБА_4 засуджений Носівським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України до 240 годин громадських робіт. 4 листопада 2014 року ОСОБА_4 поставлено на облік до Носівського РП Козелецького МРВ КВІ. Для відпрацювання громадських робіт ОСОБА_4 направлено до Носівської міської ради та під підпис його ознайомлено із порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та наслідками у разі їх порушення. Будучи ознайомленим із правилами виконання громадських робіт і графіками робіт та попередженим 6 листопада 2014 року, 15 грудня 2014 року, 29 січня 2015 року та 6 лютого 2015 року про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт, ОСОБА_4 умисно, без поважних причин, з метою ухилення від відбування покарання, не вийшов на відпрацювання громадських робіт 8, 10, 11, 12 грудня 2014 року, 14, 15, 16, 19, 20, 21, 22, 23, 26, 27, 28, 29 січня 2015 року та 2, 3, 4, 5, 6, 9 лютого 2015 року.

Крім того, ОСОБА_4 не з`явився 26 січня 2015 року та 9 лютого 2015 року на реєстрацію до Носівського РП Козелецького МРВ КВІ та 5 листопада 2014 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 178 КУпАП.

Станом на 12 лютого 2015 року ОСОБА_4 відпрацював 66 годин громадських робіт. Невідбута частина покарання становить 174 години.

Допитаний як обвинувачений ОСОБА_4 винним себе по ст. 389 ч.2 КК України визнав повністю та дав показання, що вироком Носівського районного суду від 30 вересня 2014 року його було засуджено та призначено покарання 240 годин громадських робіт. 4 листопада 2014 року він з`явився до КВІ для постановлення на облік та ознайомився з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт і графіком виходу на відпрацювання громадських робіт. 8, 10, 11, 12 грудня 2014 року він на відпрацювання громадських робіт не з`явився. В ті дні він знаходився в с. Лихачів Носівського району, де святкував хрестини дитини своїх родичів там він вживав алкогольні напої, а тому не хотів їхати на відпрацювання громадських робіт. В січні 2015 року він на відпрацювання громадських робіт та на відмітки в КВІ не з`являвся, оскільки у нього не було коштів на проїзд. Він бачив, що на його мобільний телефон телефонував працівник КВІ, але на дзвінки він не відповідав. В кінці січня 2015 р. до нього додому приїхав працівник КВІ і при спілкуванні із працівником КВІ він попросив визначити йому місце відпрацювання на залізничному вокзалі. Працівник КВІ погодився і графік відпрацювання було змінено. На нове місце роботи він вийшов лише один раз. Більше на відпрацювання громадських робіт він не виходив, оскільки його не влаштовував графік роботи.

Допитаний як свідок ОСОБА_5 дав показання, що вироком Носівського районного суду від 30 вересня 2014 року ОСОБА_4 було засуджено та призначено покарання - 240 годин громадських робіт. 4 листопада 2014 року засуджений ОСОБА_4 з`явився до КВІ для постановлення на облік та ознайомився з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт і графіком виходу на відпрацювання громадських робіт. 8, 10,11, 12 грудня 2014 року ОСОБА_4 на відпрацювання громадських робіт не з`явився. В січні 2015 року ОСОБА_4 на відпрацювання громадських робіт та на відмітки в КВІ не з`являвся, пояснивши це тим, що у нього не було коштів на проїзд. Він неодноразово телефонував ОСОБА_4 на мобільний телефон, але ОСОБА_4 не відповідав. В кінці січня 2015 р. він поїхав додому до ОСОБА_4 і провів з ним бесіду виховно-профілактичного характеру з приводу систематичних невиходів на відпрацювання та неявки на реєстрацію. При спілкуванні ОСОБА_4 попросив його визначити йому місце відпрацювання на залізничному вокзалі. Він погодився і графік відпрацювання ОСОБА_4 було змінено. На нове місце роботи ОСОБА_4 вийшов лише один раз. Більше на відпрацювання громадських робіт ОСОБА_4 не виходив.

Допитаний як свідок ОСОБА_6 дав показання, що на початку листопада 2014 року з КВІ Носівського району до Носівської міської ради був направлений ОСОБА_4 для відпрацювання громадських робіт в м. Носівка по благоустрою міста. 4 листопада 2014 року ОСОБА_4 ознайомився з графіком виходу на відпрацювання громадських робіт на листопад 2014 року. В листопаді 2014 року ОСОБА_4 виходив на роботу постійно і зауважень до нього не було. 1 грудня 2014 року ОСОБА_4 було ознайомлено з графіком виходу на відпрацювання громадських робіт у грудні 2014 року. 8, 10,11, 12 грудня 2014 року ОСОБА_4 на відпрацювання громадських робіт не з`явився, про що він повідомив КВІ Носівського району. 12 січня 2015 року ОСОБА_4 було ознайомлено з графіком виходу на відпрацювання громадських робіт у січні 2015 року. В січні 2015 року ОСОБА_4 на відпрацювання громадських робіт не з`являвся. 30 січня 2015 року ОСОБА_4 було ознайомлено з графіком виходу на відпрацювання громадських робіт у лютому 2015 року. В лютому 2015 року ОСОБА_4 на відпрацювання громадських робіт не з`являвся, про що він повідомив КВІ Носівського району.

Проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 своїми діями, які виразилися в ухиленні від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 389 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 винен у вчиненні злочину по ст. 389 ч.2 КК України, і підлягає покаранню по вказаній статті КК України.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не виявлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 є рецидив злочинів.

ОСОБА_4 згідно санкції ст. 389 ч.2 КК України повинна бути призначена міра покарання у виді арешту. Враховуючи, що ОСОБА_4 в період не погашеної судимості знову вчинив умисний злочин, то покарання у виді арешту він повинен відбувати. До покарання за новим вироком ОСОБА_4 необхідно частково приєднати покарання за попереднім вироком.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-370 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину по ст. 389 ч. 2 КК України і призначити йому покарання - один місяць арешту.

Керуючись ст. 71 КК України ОСОБА_4 до покарання, призначеного за новим вироком частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком і остаточно призначити покарання за сукупністю вироків один місяць п`ятнадцять днів арешту.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1