АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11
інстанції-суддя Литвин М. М.
суддя Лісіченко Л.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року грудня
місяця 7 дня Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного
суду Полтавської області в складі:

Головуючого -
судді Батрака В.В.

суддів:
Лісіченко Л.М., Слєпухи О.Є.

з участю
прокурора - Гриня Н.Г.

засудженого -
ОСОБА_1

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну справу за апеляцією
ОСОБА_1 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12
вересня 2007 року.

Цим
вироком ОСОБА_1ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець і мешканецьАДРЕСА_1
громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений, раніше судимий:

1.
24.12.1998 року Лубенським міськрайонним судом за ч.1 ст.
229-6, ч.3 ст. 81, ст. 42 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого
12.06.2000 року умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 22 дні;

2.
02.10.2001 року за ч.2 ст. 309 КК України Лубенським
міськрайонним судом на 2 роки 3 місяці позбавлення волі, звільненого 2.01.2004
року по відбуттю покарання;

3. 11.12.2006 року Лубенським
міськрайонним судом за ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 186 ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення
волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з
випробуванням, з іспитовим строком 2 роки засуджений за ч.2 ст. 185 КК України
на 2 роки позбавлення волі; за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення
волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів йому призначено
покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України
до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком
Лубенського міськрайонного суду від 11.12.2006 року у вигляді 1 року 6 місяців
позбавлення волі і за сукупністю вироків остаточно призначено покарання
ОСОБА_1. у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

За вироком
судуОСОБА_1 визнаний винуватим в тому, що вчинив злочин за наступних обставин.

2

Так, 9 січня 2007
року близько 16 годиниОСОБА_1 з метою вчинення крадіжки чужого майна, прийшов
до квартири своєї колишньої дружини ОСОБА_2., що знаходиться поАДРЕСА_2відкрив
двері ключем, який мав при собі, звідки викрав телевізор «Самсунг» вартістю 950
грн. та плеєр марки «Вітек-3773» вартістю 270 грн., заподіявши
потерпілійОСОБА_1 збитки на загальну суму 1230 грн.

8 червня
2007 року близько 20 годиниОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння
з метою викрадення чужого майна прийшов до господарства ОСОБА_3, що знаходиться
АДРЕСА_3 знаючи комбінацію цифр кодового замка на брамі зайшов на подвір»я,
виставивши віконне скло проник до будинку потерпілої, де з меблевої стінки
викрав скарбничку з цінними речами, а саме: 400 грн. у монетах номіналом по 1
грн., 100 доларів США, що по курсу НБУ складає 505 грн., 40 євро еквівалентно
складає 209 грн. 65коп., а також гроші в сумі 1740 грн., а всього на загальну
суму 5918 грн. 65 коп., заподіявши потерпілійОСОБА_3шкоду на вказану суму.

В
апеляції засудженийОСОБА_1 просить вирок суду змінити в зв'язку з суворістю
покарання, врахувати пом'якшуючі покарання обставини: наявність неповнолітньої
дитини, добровільне відшкодування завданої шкоди та позитивні характеристики і
застосувати щодо нього ст. 69 КК України, призначивши остаточне покарання у
вигляді 3 років позбавлення волі.

Інші учасники
процесу вирок не оскаржували.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, доводи апелянта - засудженого ОСОБА_1, який апеляцію
підтримав і просив змінити вирок суду, пом»якшивши призначене йому покарання до
3 років позбавлення волі, міркування прокурора про залишення вироку суду без
зміни, а апеляції засудженого без задоволення, колегія суддів перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляцій вважає, що апеляція засудженого
не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновки
суду щодо доведеності вини засудженогоОСОБА_1 у скоєнні злочинів, передбачених
ч.2. ст. 185; ч.3 ст. 185 КК України підтверджені сукупністю доказів, зібраних
у справі, правильно оцінених та обгрунтовано покладених судом в основу вироку.

Кваліфікація
його дій та фактичні обставини справи встановлені правильно і в апеляції не
оспорюються.

Покарання
засудженому призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням
ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу засудженого, який вчинив
новий злочин в період іспитового строку, але із врахуванням його позитивних
характеристик, обставин, що пом»якшують покарання, а саме: щирого каяття і
сприяння розкриттю злочину, судом першої інстанції йому було призначено
мінімальне покарання, визначене ч.3 ст. 185 КК України і наближене до
мінімального, передбачене санкцією ч.2 ст. 185 КК України.

Колегія
суддів також враховує обставини, які мають значення при обранні покарання, а
саме наявність у ОСОБА_1 неповнолітньої дитини, стосовно якої він не
позбавлений батьківських прав, тяжкого захворювання на туберкульоз легень, але
незважаючи на це не вбачає підстав для застосування ст. 69 КК України та
пом'якшення покарання

Призначаючи
покарання за сукупністю злочинів суд правильно врахував всі вищевказані
обставини щодо особи засудженого та тяжкість вчинених злочинів і застосував
принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Також,
судом першої інстанції обґрунтовано враховано тяжкість раніше скоєних злочинів,
за якіОСОБА_1 був засуджений вироком Лубенського міськрайонного суду від
11.12.2006 року та правильно частково приєднано невідбуте

3

покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі, а
остаточне покарання за сукупністю вироків визначено необхідне і достатнє для
його виправлення.

Враховуючи,
щоОСОБА_1 має три непогашені судимості, новий злочин вчинив через місяць після
винесення вироку, за яким його на підставі ст. 75 КК України було звільнено від
відбування покарання з випробуванням та під час встановленого цим вироком
іспитового строку, викрадене потерпілим повернуто завдяки зусиллям
правоохоронних органів, а не внаслідок добровільного відшкодування засудженим
завданої шкоди, тому колегія суддів не вбачає підстав для пом'якшення призначеного
йому покарання.

За таких
обставин апеляцію засудженого слід залишити без задоволення, а вирок суду - без
зміни.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Лубенського
міськрайонного суду Полтавської області від 12 вересня 2007 року стосовно нього
- без зміни.