справа № 462/340/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2015 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

представника потерпілого: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000416 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, невійськовозобов`язаного, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України, суд, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 25.11.2014 року близько 17.00 год., маючи намір на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, проник на територію ВП «Львівська дистанція електропостачання» ДТГО «Львівська залізниця», за адресою по вул. Курмановича, 1 у м. Львові, намагаючись викрасти металевий ящик загальною вагою 89 кг., вартість якого становить 243,95 грн., однак був затриманий працівниками підприємства, а тому не вчинив всіх дій, які необхідні для викрадення цього майна.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, та дав суду показання аналогічні фабулі обвинувачення. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці) доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлені.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, вчиненим умисно, з корисливих мотивів; особу винного, який раніше не судимий (матеріали кримінального провадження, арк.51), неодружений, не працює, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває (матеріали кримінального провадження, арк.54, 55), згідно наданої характеристики за місцем проживання скарг від мешканців не поступало (матеріали кримінального провадження, арк.58).

Виходячи з наведеного, враховуючи позицію представника потерпілого ОСОБА_4 , яка у вирішенні питання призначення обвинуваченому виду і міри покарання покладається на розсуд суду, зазначивши, що претензій до обвинуваченого не має, та беручи до уваги, що судом не встановлені обставини, що обтяжують покарання, наведені пом`якшуючі обставини істотно знижують ступінь суспільної небезпечності, а тому, з огляду на зазначене, суд переконаний за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі на мінімальний встановлений статтею строк.

Разом з тим, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, при цьому слід покласти обов`язки, передбачені п.п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання, що є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню ним нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Підстав, передбачених ст.ст.176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченої запобіжних заходів суд не вбачає.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 100, 368-371, 373-375 КПК України, суд,
з а с у д и в:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 3 /трьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання із випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на 1 /один/ рік.
Зобов`язати ОСОБА_5 , відповідно до ст.76 КК України, протягом іспитового строкуне виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Речовий доказ: металевий ящик загальною вагою 89 кг., які передано на зберігання начальнику дистанційних майстерень ОСОБА_6 (матеріали кримінального провадження, арк.24) повернути потерпілому ДТГО «Львівська залізниця», як власнику.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1