Справа
№ 1-158 2007 рік
ВИРОК

іменем України

16 березня 2007 року Деснянський
районний суд м.

Чернігова
в складі:

головуючого - судді - Стеблини А.В.

при секретарі - Курч Н.М.

з участю прокурора - Шахова А.В.

потерпілого - ОСОБА_2

розглянувши у
відкритому судовому
засіданні в залі
суду в м. Чернігові справу
за обвинуваченням

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

уродженця
м. Чернігова, українця,

громадянина України, з

повною загальною середньою освітою, не

одруженого, не

працюючого, раніше судимого:

15.10.2001 року Деснянським

районним судом м. Чернігова за ст. 141 ч.

2, 45 КК України,

1960р. до 2
років позбавлення волі

умовно з іспитовим строком на 1 рік;

27.01.2004 року Деснянським районним

судом м. Чернігова за ст. 185 ч. 2 КК

України до 2 років

позбавлення волі з іспитовим строком на

2 роки; 15.07.2004

року Новозаводським районним судом

м. Чернігова за ст. 309

ч. 1, 71 КК України до 2 років 3 місяців

позбавлення волі,

звільненого з місць
позбавлення волі

29.05.2006 року по відбуттю строку покарання,

проживаючого
за адресою: АДРЕСА_1, -у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 186 ч. 2, 395 КК
України, -

встановив:

14.06.2006 року,
приблизно о 23 год.,
ОСОБА_1, з метою заволодіння чужим майном прибув до автомобільної
стоянки, розташованої по АДРЕСА_2, де зайшов до службового приміщення охорони
автомобільної стоянки та відкрито викрав звідти гроші в сумі 1150 грн., що
належать ОСОБА_2

Також, ОСОБА_1,
будучи під адміністративним наглядом відповідно до постанови Ізяславського
районного суду Хмельницької області від 05.05.2006 року строком на 12 місяців,
ухилився від адміністративного нагляду.

Так, ОСОБА_1
29.05.2006 року, звільнившись з Ізяславської виправної колонії № 31
Хмельницької області на облік в органах внутрішніх справ не став, не
реєструвався в органах внутрішніх справ щосереди та в середині червня 2006 року
виїхав на заробітки за межі м. Чернігова без дозволу органу внутрішніх справ, а
саме до Запорізької області та потім до м. Києва, де перебував до середини
листопада 2006 року.

Підсудний
ОСОБА_1, будучи допитаним у судовому засіданні, свою вину за пред'явленим йому
обвинуваченням по ст.ст. 186 ч. 2, 395 КК України визнав повністю, але від дачі
свідчень відмовився, підтвердивши свої показання, які він давав на досудовому
слідстві.

Будучи допитаним
на досудовому слідстві в якості обвинуваченого, ОСОБА_1 також повністю визнав
свою вину та повністю підтвердив обставини вчинених ним злочинів. В скоєному
щиро кається. (а.с. 84)

Потерпілий
ОСОБА_2 у суді
показав, що йому належить автостоянка по АДРЕСА_3 В середині червня 2006 року
йому на мобільний телефон подзвонив охоронець автостоянки ОСОБА_3 і повідомив,
що якийсь чоловік викрав виручку в сумі 1150 грн. Заявлений по справі позов про
відшкодування матеріальної шкоди підтримує і просить його задовольнити.

На підставі ст.
299 КПК України, судом визначено недоцільним дослідження доказів стосовно тих
фактичних обставин справи та розміру цивільного позову, які ніким не
оспорюються з учасників процесу.

При таких
обставинах суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_1 у скоєнні описаних вище
злочинів доведена повністю.

Оцінюючи зібрані
по справі та перевірені докази, суд вважає, що інкриміноване підсудному ОСОБА_1
діяння повністю доведено та правильно кваліфіковано по ст. 186 ч. 2 КК України,
як грабіж, тобто умисні дії, що виразились у відкритому викраденні чужого
майна, вчинений повторно.

Оцінюючи зібрані
по справі та перевірені докази, суд вважає, що інкриміноване підсудному ОСОБА_1
діяння повністю доведено та правильно кваліфіковано по ст. 395 КК України, як
порушення правил адміністративного нагляду, тобто умисні дії, що виразились у
самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від
адміністративного нагляду, а також у неприбутті без поважних причин у
визначений строк до обраного місця проживання після звільнення з місць
позбавлення волі.

Обставинами, що
пом'якшують покарання підсудного ОСОБА_1 суд визнає з'явлення із зізнанням та
щире каяття.

Обставиною,
що обтяжує покарання підсудного ОСОБА_1 суд визнає рецидив злочину.

Вирішуючи питання про міру покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує
характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених ним злочинів, серед яких
є тяжкий, особу підсудного, який є постраждалим від Чорнобильської катастрофи,
його попередні судимості, відсутність даних про притягнення до адміністративної
відповідальності, позитивні характеристики з місця мешкання та місця відбуття
покарання, його вік, сімейний стан та стан здоров'я, обставини, що пом'якшують
та обтяжують покарання, в зв'язку з чим, суд вважає за можливе призначити
покарання в межах санкції статті інкримінованих йому злочинів з випробуванням,
застосувавши ст. 75 КК України.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_1 за сукупністю злочинів на
підставі ст. 70 КК України, суд вважає за можливе керуватись принципом
поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Позов потерпілого ОСОБА_2
про відшкодування матеріальних збитків обгрунтований і підлягає задоволенню в
повному обсязі.

Судові витрати
по справі відсутні.

На підставі
викладеного, керуючись ст.ст. 323,324 КГЖ України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1визнати винним і призначити йому покарання:

·
по ст. 186 ч. 2 КК України у вигляді чотирьох років шести
місяців позбавлення волі;

·
по ст. 395 КК України у вигляді п'яти місяців арешту.

Відповідно до ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_1 покарання у вигляді чотирьох років
шести місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_1 від
відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши іспитовий
строк - два роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов'язати засудженого
ОСОБА_1 повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання та періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

До вступу вироку в законну силу, міру запобіжного заходу засудженому
ОСОБА_1 залишити підписку про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_1на користь ОСОБА_21150 грн. у
відшкодування матеріальної шкоди.

На вирок
може бути подана апеляція до Апеляційного суду Чернігівської області протягом
15 діб з моменту його проголошення.