Справа №784/1189/13 23.04.2013 26.03.2013 23.04.2013
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 11-кп/784/36/13 Головуючий у 1-й інстанції:
Категорія: ст.309 ч.2 КК України Доповідач: Хомік І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2013 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Хоміка І.М.

суддів: Погорєлової Г.М., Рудяка А.В.,

при секретарі: Дубовій К.В,

за участю прокурора : Краснікової К.Г.,

обвинуваченого: ОСОБА_2

захисника: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляцією обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.02.2013 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Миколаєва, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, не одружений, проживає в АДРЕСА_1 раніше судимий:

- вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.03.2010 року за ч.1 ст.309 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.,

- засуджений за ст. 309 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.03.2013 року, призначено остаточне покарання у вигляді 2 років позбавлення волі і штрафу у розмірі 850 грн. із самостійним виконанням покарань.

Крім того, вироком суду постановлено стягнути з ОСОБА_2 судові витрати за проведення експертизи в сумі 490 грн. 40 коп. на користь НДЕКЦ при УМВС України в на Одеській залізниці.

Згідно вироку суду ОСОБА_2 визнаний винним у тому, що 10.12.2012 року близько 13-00 год., будучи в стані алкогольного сп'яніння, перебуваючи біля приміщення бару, що розташований по вул. 4 Слобідська в м. Миколаєві, у невстановленої в ході досудового розслідування особи повторно незаконно для особистого вживання, без мети збуту придбав одноразовий медичний шприц з особливо небезпечним наркотичним засобом - ацетильованим опієм ємністю 5 мл. Після цього обвинувачений, незаконно зберігаючи при собі зазначений шприц з наркотичним засобом, попрямував до зупинки громадського транспорту, проте біля будинку № 120 по вул. 4 Слобідській близько 13-00 години був затриманий співробітниками міліції за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.178 КУпАП.

В апеляції обвинувачений, не оспорюючи кваліфікацію його дій та погоджуючись з висновками суду щодо фактичних обставин справи, просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання шляхом його пом'якшення.

Вважає, що судом недостатньою мірою було досліджено його сімейний стан, а саме те, що до арешту ОСОБА_2 проживав зі своєю бабусею літнього віку, яка потребує догляду та допомоги. Крім того, звертає увагу, що судом першої інстанції під час призначення покарання взагалі не були враховані такі характеризуючі обставини, як позитивна характеристика з місця проживання, перебування обвинуваченого з 2008 року на обліку Миколаївського обласного центру профілактики і боротьби із СНІДом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримав свою апеляцію і, вказуючи на законність вироку у частині визнання його винним за ч.2 ст.309 КК України, просив пом'якшити призначене йому покарання, з'ясувавши позицію прокурора, який просив залишити вирок суду без змін, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, дослідивши надані обвинуваченим апеляційному суду довідку і характеристику, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Винність обвинуваченого ОСОБА_2 у визнаному судом обвинуваченні, за обставин викладених у вироку суду, підтверджується сукупністю доказів, досліджених в судовому засіданні, яким суд дав належну правову оцінку.

З матеріалів справи вбачається, що як на досудовому розслідуванні, так і в суді першої інстанції, засуджений визнавав свою вину, не оспорював кваліфікацію його дій та погоджувався з висновками суду щодо фактичних обставин справи в повному обсязі. Не заперечував свою вину у скоєному і в апеляційній скарзі на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва, і безпосередньо в апеляційному суді. Тому подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_2 в його вчиненні, кримінально-правова оцінка діяння за ст. 309 ч.2 КК України, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість вироку в цій частині ніким з учасників процесу не оскаржувались.

Що стосується призначеного засудженому покарання, то суд відповідно до вимог ст.ст. 65, 71 КК України врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, характеризуючі особу обвинуваченого дані. Зокрема, суд 1-ї інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_2 злочину, обставини, що пом'якшують покарання - визнання вини, щире каяття; обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння. Крім того, судом було враховано дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий та посередньо характеризується. При цьому, суд першої інстанції призначив ОСОБА_2 покарання у його найнижчій межі, адже санкція статті 309 ч.2 КК України передбачає покарання на строк від двох до п'яти років.

Враховуючи викладене, з урахуванням досліджених в судовому засіданні довідки про перебування на обліку в Миколаївському обласному центрі з профілактики та боротьби зі СНІДом (а.с.106), а також позитивної характеристики за місцем проживання (а.с.107), колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому судом першої інстанції покарання, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових злочинів, підстав для пом'якшення покарання із застосуванням ст. 69 КК України та звільнення від відбування покарання, не вбачається .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_2залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 лютого 2013 року стосовно ОСОБА_2 - залишити без зміни.

Головуючий:

Судді: