overthelex/edrsr-kpk huggingface dataset:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1315/15 Справа № 200/3351/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
про закінчення підготовки та
призначення апеляційного розгляду
02 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_2 , ознайомившись з апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_3 на вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16 квітня 2015 року. у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України, внесеному до ЄРДР за № 0005248, -
В с т а н о в и в :
22 червня 2015 року до Апеляційного суду Дніпропетровської області надійшли матеріали кримінального провадження з апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_3 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2015 року, яким ОСОБА_4 визнано винним та призначено покарання за ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2015 року за апеляційною скаргою прокурора відкрито апеляційне провадження та встановлено учасникам судового розгляду строк для подачі заперечень на апеляційну скаргу та нових доказів, якщо апелянт посилається на них в своїй апеляційній скарзі.
У встановлений судом строк до апеляційного суду заперечення на апеляційну скаргу, нові докази та інші матеріали кримінального провадження не надійшли.
Беручи до уваги, що у провадженні за апеляційною скаргою прокурора проведені необхідні підготовчі дії, передбачені ст. 401 КПК України, суд приходить до висновку, що підготовка до розгляду апеляційної скарги закінчена. Апеляційна скарга підлягає призначенню до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників судового провадження та викликом прокурора.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 398, 401 КПК України, -
П О С Т А Н О В И В:
Підготовчі дії до розгляду апеляційної скарги прокурора ОСОБА_3 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2015 року. у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст. 15 - ч. 3 ст. 185 КК України, закінчити.
Розгляд апеляційної скарги призначити у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Дніпропетровської області на 12 годину 30 хвилин 22 липня 2015 року.

Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомити учасників судового провадження та викликати прокурора.
Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_2
Справа № 274/2945/15-к
Провадження № 1-кс/0274/574/15

У Х В А Л А
Іменем України
м. Бердичів 26.06.2015 р.
Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянув клопотання начальника Райківської виправної колонії (№73) про передачу в дохід держави мобільного телефону з батареєю живлення, вилучених у засудженого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
Начальник РВК (№73) звернувся до суду з клопотанням, згідно якого 03 червня 2015 року о 06 год. 10 хв. молодшими інспекторами чергової зміни під час проведення особистого обшуку засудженого ОСОБА_3 в камері ПКТ № 17 в спідній білизні було виявлено та вилучено мобільний телефон «NOKIA-1101», бувший у використанні, сіро-синього кольору, з батареєю живлення, бувшою у використанні, іmeі: НОМЕР_1 .
Ознайомившись із положеннями статей 59, 63 Конституції України, засуджений ОСОБА_4 від дачі письмового пояснення відмовився в категоричній формі, однак, усно пояснив, що, дійсно, 03.06.2015 року молодші інспектори вилучили в нього у спідній білизні мобільний телефон. Але, намагаючись уникнути дисциплінарної відповідальності, засуджений ОСОБА_4 не пояснив, де взяв даний мобільний телефон.
В ході опитування та відборі письмових пояснень в інших засуджених було встановлено, що засуджений ОСОБА_4 користувався мобільним телефоном та факт вилучення мобільного телефону в камері, де він знаходиться, підтвердився.
З правилами поведінки та умовами відбування покарання засуджений ОСОБА_3 ознайомлений, і те, що мобільні телефони заборонені для засуджених йому відомо.
Згідно ст. 107 КВК України та п. 29 ч. 3 додатку 9 Правил внутрішнього розпорядку, вищевказані заборонені предмети зберігати засудженим заборонено. Вилучені предмети знаходиться на зберіганні в РВК №73.
Дослідивши матеріали клопотання, а саме: висновок по факту вилучення заборонених предметів від 11.06.2015 року, протокол вилучення № 58 від 03.06.2015 року, рапорти працівників РВК (№73), суд приходить до висновку про конфіскацію мобільного телефону «NOKIA-1101», бувшого у використанні, сіро-синього кольору, з батареєю живлення, бувшою у використанні, іmeі: НОМЕР_1 , в дохід держави.
Керуючись ч. 7 ст. 102 КВК України, слідчий суддя,
у х в а л и в:
вилучений працівниками Райківської виправної колонії (№73) в засудженого ОСОБА_3 , 1983 року народження, мобільний телефон «NOKIA-1101», бувший у використанні, сіро-синього кольору, з батареєю живлення, бувшою у використанні, іmeі: НОМЕР_1 , конфіскувати в дохід держави.
На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим в цей же строк з дня отримання копії ухвали.
Слідчий суддя: ОСОБА_1
ПОСТАНОВА Справа №5-248/10

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2010 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого Заїки Г.М., за участю секретаря Гурковської Н.В., прокурора Миколаєнка С.Г., розглянув у відкритому судовому засіданні подання начальника Бердичівського виправного центру № 108 про умовно-дострокове звільнення засудженого

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, раніше судимого, засудженого 16 червня 2009 року Корольовським районним судом м. Житомира за ст.ст. 164 ч. 2, 71 КК України до 1 року 3 місяців о/в;

Початок строку: 24 липня 2009 року Кінець строку: 24 жовтня 2010 року встановив:

Виходячи зі змісту подання, за період відбування покарання засуджений характеризується позитивно. Встановлених правил поведінки та розпорядку дня дотримується, працевлаштований, має заохочення. Станом на 9 березня 2010 року відбув 1/2 частини строку покарання. До праці ставиться сумлінно. У скоєному злочині розкаюється, зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення, тому адміністрація клопоче про його умовно-дострокове звільнення від покарання. Засуджений проти подання не заперечує.

Прокурор з клопотанням погодився, оскільки вважає його обґрунтованим.

Вивчивши особову справу засудженого, матеріали надіслані до суду, суд приходить до висновку про обґрунтованість подання.

Дійсно засуджений має позитивні характеристики. До праці відноситься сумлінно. Правила внутрішнього розпорядку не порушує. Тому суд, керуючись ст. 81 КК України, ст. 407 КПК України,

постановив:

ОСОБА_1 звільнити умовно-достроково від відбування покарання за вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 16 червня 2009 року рік 6 місяців 12 днів.

На постанову протягом 7 діб може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний

СУД.

Головуючий:
ПОСТАНОВА Справа №5-270/10

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2010 року. Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого Вельмик А. Є., при секретарі Бакалович І. Є., розглянув у відкритому судовому засіданні подання начальника Бердичівської виправної колонії № 70 про встановлення адміністративного нагляду засудженому:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого:

1)
04.12.1997 року за ст.ст. 101 ч. 1, 45 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки;

2) 21.08.1998 року за ст.ст. 141 ч. 2, 43 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Засуджений 19.07.1998 року Куп'янським міськрайонним судом Харківської області за ст.ст. 263 ч. 1, 15, 185 ч. 2, 307 ч. 2, 309 ч. 1, 315 ч. 2, 317 ч. 1, 70 ч. 1 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна.

Початок строку 21.04.2005 р. Кінець строку 21.05.2010 р.

Встановив:

Засуджений відбуває покарання в Бердичівській ВК-70 з 21.04.2007 року. За час відбування покарання зарекомендував себе як порушник режиму тримання, на шлях виправлення не став, має 13 стягнень за порушення режиму тримання, які не зняті і не погашені у встановленому законом порядку, заохочень не має. За час відбування покарання його поведінка свідчить, що він вперто не бажає стати на шлях виправлення і залишається небезпечним для суспільства. ОСОБА_1 засуджений за злочини пов'язані з незаконним обігом наркотичних засобів, тому на переконання адміністрації виправної установи потребує адміністративного нагляду після звільнення з місць позбавлення волі також за статейними ознаками.

Представник адміністрації виправної колонії подання підтримав і охарактеризовав засудженого.

Засуджений проти встановлення адміністративного нагляду не заперечив.

З'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність встановлення адміністративного нагляду засудженому ОСОБА_1, оскільки він залишається бути небезпечним для суспільства, вперто не бажає ставати на шлях виправлення та за статейними ознаками.

Керуючись п. п. «б», «г» ст. З, ч. 1 ст. 5 Закону України "Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі",-

Постановив:

Встановити ОСОБА_1 адміністративний нагляд строком на 1 рік 6 місяців, застосувавши обмеження:

заборона виходу з будинку (квартири) за місцем проживання з 22.00 години до 06.00 години

наступного дня;

обмежити час виїзду в особистих справах з межі району, міста;

реєструватись в міліції 4 рази на місяць.

На постанову може бути подана апеляція протягом 15 діб, починаючи з наступного дня після її проголошення до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд.

Головуючий
ПОСТАНОВА Справа №1-п-257/10

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2010 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого-судді Заїки Г.М., за участю секретаря Бакалович І.Є., прокурора Дубцова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердичеві кримінальну справу № 1516/95, порушену по факту крадіжки майна ОСОБА_1, за ст. 140 ч. 2 КК України (в редакції 1960 року) з постановою слідчого СВ Бердичівського МВВС про направлення кримінальної справи до суду для вирішення питання про її закриття у зв'язку з закінченням строків давності,

встановив:

12 вересня 1995 року дізнавачем Бердичівського МВВС порушено кримінальну справу по факту крадіжки особистого майна ОСОБА_1 з гаража № 29, розташованого в гаражному кооперативі по вул. Шолом Алейхема в м. Бердичеві за ознаками злочину, передбаченого ст. 140 ч. 2 КК України ( в редакції 1960 року). Особа, яка скоїла злочин, проведеними слідчими діями та оперативно-розшуковими заходами не встановлена.

В постанові слідчий ставить питання про можливість закриття кримінальної справи в зв'язку із закінченням строків давності.

Потерпілий в судове засідання не з'явився. Суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності.

Прокурор в судовому засіданні постанову підтримав.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення постанови.

Судом встановлено, що 2 вересня 1995 року приблизно о 22 год. невідома особа скоїла крадіжку особистого майна ОСОБА_1 з гаража № 29, розташованого в гаражному кооперативі по вул. Шолом Алейхема в м. Бердичеві на загальну суму 54 млн. крб. 12 вересня 1995 року дізнавачем Бердичівського МВВС по даному факту порушено кримінальну справу.

12 листопада 1995 року постановою дізнавача Бердичівського МВВС досудове слідство по справі зупинено до встановлення особи, причетної до скоєння злочину.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років у разі вчинення нею тяжкого злочину.

З дати події вчинення даного злочину минув зазначений термін.

На підставі наведеного, керуючись п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, ст. 11-1 ч. З, 282 КПК України, суд, -

постановив:

Кримінальну справу № 1516/95, порушену по факту крадіжки майна ОСОБА_1, за ст. 140 ч. 2 КК України (в редакції 1960 року) закрити у зв'язку із закінченням строків давності.

На постанову може бути подано апеляцію до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 діб з дня її винесення.

Головуючий
ПОСТАНОВА Справа №5-301/10

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2010 року. Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: головуючого-судді Вельмик А.Є., при секретарі Слабик О. М., з участю прокурора Ломакова В. Г., представника колонії ОСОБА_1 С, розглянув у відкритому судовому засіданні подання начальника Райківської виправної колонії № 73 про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, українець, громадянин України, раніше судимий:

1)
26.02.1963 року за ст. ст. 81 ч. 2, 140 ч. 2, 142 ч. 2, 222 ч. 1, 42 КК України до 10 років позбавлення волі;

2) 29.03.1973 року за ст. 142 ч. 2, 26 КК України до 11 років позбавлення волі;

3) 23.05.1996 року за ст. 229-6 ч. З, 45 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

4) 03.12.1998 року за ст. ст. 17 ч. 2, 93 п. «з», 140 ч. 4, 189-2, 221 ч. 1, 42, 43 КК України до 9 років позбавлення волі;

5) 25.03.2005 року за ст. ст. 185 ч. З, 186 ч. З, 70 ч. 1, 71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився 21.08.2007 року умовно-достроково на 10 місяців 8 днів.

Засуджений 16.09.2008 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ст. ст. 307 ч. 2, 263 ч. 1, 70 ч. 1, 71 ч. 1 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку покарання 11.10.2007 р.

Кінець строку покарання 11.12.2010 р.

Відбув 3/4 строку покарання: 26.02.2010 року.

Встановив:

Виходячи зі змісту подання, за період відбування покарання засуджений характеризується позитивно. Встановлених правил поведінки та розпорядку дня дотримується, має 2 заохочення, стягнень не має. Працевлаштований. До праці ставиться сумлінно. У скоєному злочині розкаюється.

Адміністрація виправної колонії клопоче про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого, посилаючись на те, що він зразковою поведінкою довів своє виправлення.

Засуджений проти подання не заперечив і просить звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.

Прокурор не заперечує щодо задоволення подання, оскільки вважає його обґрунтованим.

Заслухавши представника адміністрації колонії, засудженого, прокурора, ознайомившись з матеріалами особової справи засудженого, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 довів своє виправлення і тому подання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.'407 КПК України, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року,-

Постановив:

ОСОБА_2 звільнити умовно-достроково від відбування покарання за вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16.09.2008 року на 7 місяців 12 днів.

На постанову протягом 7 діб з часу проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Бердичіський міськрайонний суд.

Головуючий
Справа № 5-147/10
Постанова

Іменем України

05.02.2010 року. Бердичівський міськрайоннии суд Житомирської області у складі: головуючого-судді Вельмик А.Є., при секретарі Бакалович І. Є., з участю прокурора Ломакова В. Г., представника колонії ОСОБА_1, розглянув у відкритому судовому засіданні подання начальника Райківської виправної колонії № 73 про заміну невідбутої частини покарання більш м'яким покаранням засудженому:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, українець, громадянин України, раніше судимий:

05.07.1999 року за ст. 141 ч. 2, 44, 46-1 КК України до 1 року позбавлення волі з відстрочкою на 1 рік;

25.02.2000 року за ст. 140 ч. 2, 43 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі;

11.06.2002 року за ст. ст. 185 ч. 2, 186 ч. З, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився 17.02.2005 року умовно-достроково на 1 рік 27 днів.

Засуджений 20.03.2007 року Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ст. ст. 307 ч. 2, 309 ч. 2, 317 ч. 2, 70 ч. 1, 71 ч. 1 КК України до 5 років 8 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку 11.04.2006 р. Кінець строку 11.12.2011 р. Відбув 2/3 строку 21.01.2010 р.

Встановив:

Засуджений в Райківській виправній колонії 73 відбуває покарання з 26.09.2008 року. За період відбування покарання характеризується позитивно, встановлених правил поведінки та розпорядку дня дотримується. Має 7 заохочень, стягнень не має. Працевлаштований, до праці ставиться сумлінно. У скоєному злочині розкаюється.

Адміністрація виправної колонії клопоче про заміну невідбутої частини покарання більш м'яким, тобто заміни покарання у вигляді позбавлення волі на обмеження волі, посилаючись на те, що він відбув встановлену законом частину строку покарання, довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

Засуджений проти подання не заперечив і просить замінити йому невідбуту частину покарання більш м'яким.

Прокурор не заперечує щодо задоволення подання, оскільки вважає його обґрунтованим.

Заслухавши представника адміністрації колонії, засудженого, прокурора, ознайомившись з матеріалами особової справи засудженого, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 довів своє виправлення і тому подання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 82 КК України, ст. 407 КПК України, постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002року.

Постановив:

ОСОБА_2 замінити невідбуту частину покарання на обмеження волі на 1 рік 10 місяців 06 днів.

На постанову може бути подано апеляцію до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайоннии суд протягом 7 діб з дня її оголошення, а засудженим протягом 7 діб з моменту вручення йому постанови.

Головуючий:
ПОСТАНОВА Справа №1-п-222/10

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2010 року Бердичівський місьркайонний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді - Євстаф'євої Т.А., при секретарі - Білоус Т.М., за участю прокурора - Дубцова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві постанову про направлення кримінальної справи № 1284/95 до суду для вирішення питання про її закриття у зв'язку із закінченням строків давності, -

Встановив:

03.07.1995 року Бердичівським МВВС порушена кримінальна справа по факту крадіжки майна з квартири гр. ОСОБА_1, за ознаками злочину, передбаченого ст. 140 ч. З КК України (в редакції 1960 року). Особа, що скоїла даний злочин не встановлена. Згідно постанови від 03.09.1995 року попереднє слідство по справі було зупинено.

Слідчий вважає, що дана кримінальна справа підлягає закриттю відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, оскільки з дня вчинення тяжкого злочину минуло 10 років.

Прокурор не заперечив щодо закриття справи з підстав, вказаних в постанові.

Потерпіла в судове засідання не з'явилася, причини неявки невідомі; про час і місце розгляду справи її сповіщалось.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, особа, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 10 років у разі вчинення тяжкого злочину.

Згідно ч. З ст. 11-1 КПК України, якщо в ході дізнання та судового слідства протягом строків, зазначених у частині першій ст. 49 КК України, не встановлено особу, яка вчинила злочин, прокурор або слідчий за згодою прокурора направляє кримінальну справу до суду для вирішення питання про її закриття у зв'язку із закінченням строків давності.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що 26.06.1995 року в період з 09 год. 30 хв. до 19 год. 00 хв. невстановлена слідством особа з квартири № 35 будинку № 73, що по вул. Білопільській в м. Бердичеві, таємно викрала особисте майно, належне гр. ОСОБА_1

Враховуючи, що невстановлена особа вчинила злочин, передбачений ст. 140 ч. З КК України (в редакції 1960 року), а згідно Кримінального кодексу України від 05.04.2001 року даний злочин слід кваліфікувати ст. 185 ч. З КК України, який відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, з дня його вчинення минуло більше як 10 років, суд приходить до висновку про можливість закриття кримінальної справи у зв'язку із закінченням строків давності.

Керуючись ст. ст. 7- 1, 11 - 1 ч. З КПК України, ст. 49 КК України, суд, -

Постановив:

Кримінальну справу № 1284/95 по факту крадіжки майна з квартири гр. ОСОБА_1 закрити у зв'язку із закінченням строків давності.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту її проголошення.

Головуючий:
ПОСТАНОВА Справа №1-п-285/10

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2010 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в

складі: головуючого - судді - Євстаф'євої Т.А., при секретарі - Білоус Т.М., за участю

прокурора - Дубцова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.

Бердичеві постанову про направлення кримінальної справи № 1539/95 до суду для

вирішення питання про її закриття у зв'язку із закінченням строків давності, -

Встановив:

22.09.1995 року Бердичівським МВВС порушена кримінальна справа по факту крадіжки майна гр. ОСОБА_1, що розташований за адресою: м. Бердичів, пров. Сєрова, 8, за ознаками злочину, передбаченого ст. 140 ч. З КК України (в редакції 1960 року). Особа, що скоїла даний злочин не встановлена. Згідно постанови від 22.11.1995 року попереднє слідство по справі було зупинено.

Слідчий вважає, що дана кримінальна справа підлягає закриттю відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, оскільки з дня вчинення тяжкого злочину минуло 10 років.

Прокурор не заперечив щодо закриття справи з підстав, вказаних в постанові.

Потерпіла в судове засідання не з'явилася, причини неявки невідомі; про час і місце розгляду справи її сповіщалось.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, особа, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло 10 років у разі вчинення тяжкого злочину.

Згідно ч. З ст. 11-1 КПК України, якщо в ході дізнання та судового слідства протягом строків, зазначених у частині першій ст. 49 КК України, не встановлено особу, яка вчинила злочин, прокурор або слідчий за згодою прокурора направляє кримінальну справу до суду для вирішення питання про її закриття у зв'язку із закінченням строків давності.

3 матеріалів кримінальної справи вбачається, що 13.09.1995 року в період з 09 год.

30 хв. до 10 год. 30 хв. невстановлена слідством особа з будинку № 8, що по вулиці

Сєрова, 8 в м. Бердичеві таємно викрала майно, належне гр. ОСОБА_1, спричинивши

матеріальну суму 24 млн. 50 тис. крб.

Враховуючи, що невстановлена особа вчинила злочин, передбачений ст. 140 ч. З КК України (в редакції 1960 року), а згідно Кримінального кодексу України від 05.04.2001 року даний злочин слід кваліфікувати ст. 185 ч. З КК України, який відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, з дня його вчинення минуло більше як 10 років, суд приходить до висновку про можливість закриття кримінальної справи у зв'язку із закінченням строків давності.

Керуючись ст. ст. 7- 1, 11- 1 ч. З КПК України, ст. 49 КК України, суд, -

Постановив:

Кримінальну справу № 1539/95 по факту крадіжки крадіжки майна гр. ОСОБА_1, що розташований за адресою: м. Бердичів, пров. Сєрова, 8, закрити у зв'язку із закінченням строків давності.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту її проголошення.

Головуючий: