Справа № 418/133/14-к
Провадження № 11кп/782/94/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«12» червня 2015 року місто Сєвєродонецьк
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:
Головуючого судді : ОСОБА_1

суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі : ОСОБА_4

за участю прокурора : ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Луганської області кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Луганської області ОСОБА_6 на вирок Біловодського районного суду Луганської області від 15 квітня 2015 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець ст..Староминська Староминського району Краснодарського краю РФ, громадянка РФ, не одружена, освіта повна середня, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає без реєстрації: АДРЕСА_2 , раніше не судима, -

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Строк покарання визначено з моменту затримання, тобто з 03 січня 2014 року.

Питання про речові докази та судові витрати вирішено відповідно до ст.ст.100 та 124 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

03 січня 2014 року, приблизно о 12.00-13.00 годині, більш точного часу встановити не представилося можливим, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_8 , під час сумісного розпивання спиртних напоїв з останнім, в ході виниклої сварки ножем умисно наніс ОСОБА_8 один удар в область лівої бокової поверхні шиї потерпілого, від чого той впав на підлогу та помер на місці.

Згідно висновків СМЕ потерпілому ОСОБА_8 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді сліпої ножової рани лівого боку шиї з пошкодженням м`яких тканин шиї, великих кровоносних судин шиї, сухожилля шиї та недокрів`я внутрішніх органів. Смерть ОСОБА_8 настала від надмірної наружної кровотечі, яка виникла в результаті колото-різаної рани шиї зліва з пошкодженням великих кровоносних судин шиї.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Луганської області ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікації дій ОСОБА_10 за ч.1 ст.115 КК України, зазначає, що судом порушено вимоги ч.1 ст.17, п.2 ч.4 ст.374 КПК України і неправильно визначено початок строку відбування покарання обвинуваченого ОСОБА_10 з моменту його фактичного затримання з 03.01.2014 року, а не з дати винесення вироку, що є істотним порушенням норм КПК України. Просить вирок щодо ОСОБА_10 змінити, строк відбування покарання обвинуваченому рахувати з дня ухвалення вироку, зарахувавши в строк відбування покарання час тримання останнього під вартою з 03.01.2014 року. В іншій частині вирок залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного.
Висновок суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи та кваліфікація дій ОСОБА_10 за ч.1 ст.115 КК України, не оспорюються в апеляційній скарзі та відповідно до ч.1 ст.404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.
Відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються покарання, призначене по кожному з обвинувачень, що визнані судом доведеними, остаточна міра покарання, обрана судом; початок строку відбування покарання, рішення про залік досудового тримання під вартою.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.
Як вбачається із матеріалу кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_10 був затриманий в порядку ст.208 КПК України 03.01.2014 року (том1 а.с.52-53). Ухвалою слідчого судді Міловського районного суду Луганської області від 06.01.2014 року відносно ОСОБА_10 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 03.01.2014 року по 03.03.2014 року (том1 а.с.121-122). Ухвалою Міловського районного суду Луганської області від 18.02.2014 року термін запобіжного заходу стосовно ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою було продовжено до 03 квітня 2014 року (том 2 а.с.52-53).
Ухвалами колегії суддів Біловодського районного суду Луганської області термін запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою неодноразово було продовжено, в останнє до 17 квітня 2015 року (том 3 а.с.46-47, 131, 162-163, 200, 272, том 4 а.с.10).
Тобто, з моменту затримання з 03.01.2014 року та до ухвалення вироку суду 15 квітня 2015 року, обвинувачений ОСОБА_10 не звільнявся з-під варти.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції при призначені обвинуваченому ОСОБА_10 покарання і визначенні дати початку строку відбування покарання, були додержані вимоги ч.5 ст.72 та п.2 ч.4 ст.374 КПК України, суттєвих порушень норм КПК України, передбачених ст.412 КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення не встановлено.
Тому, доводи апеляції прокурора про те, що судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог КПК України є безпідставними і задоволенню не підлягають.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд у відповідності до ст.65 КПК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є особливо тяжким злочином, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше на території України не судимий, свою вину у вчиненому злочині визнав та щиро розкаявся, що свідчить про наявність пом`якшуючих обставин, передбачених ст.66 КК України, та обтяжуючих обставин, передбачених ст.67 КК України, а саме скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння, думку прокурора та потерпілого щодо виду та міри покарання.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України призначив обвинуваченому ОСОБА_10 необхідне й достатнє покарання для виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для пом`якшення призначеного покарання апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 та ст.ст.418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Луганської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Біловодського районного суду Луганської області від 15 квітня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її оголошення, але на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
_____________ _____________ _____________
/ ОСОБА_2 / / ОСОБА_1 / / ОСОБА_3 /