Ухвала

іменем україни

30 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_7,
суддів ОСОБА_8 і ОСОБА_9,
при секретарі судового засідання ОСОБА_10,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 січня 2015 року щодо ОСОБА_6,

за участю прокурора ОСОБА_11,
захисника ОСОБА_5,
ВСТАНОВИЛА:

З касаційною скаргою до суду касаційної інстанції звернувся ОСОБА_5 з вимогами про перевірку судових рішень щодо ОСОБА_6.

Вироком Солом'янського районного суду м. Києва від 7 жовтня 2013 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України, й на підставі ст. 70 КК України їй призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 6 місяців з позбавленням на 3 роки права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

Вироком Апеляційного суду м. Києва від 13 лютого 2014 року вказаний вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 скасовано в частині призначеного покарання та останній за ч. 2 ст. 364 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років і 6 місяців з позбавленням на 3 роки права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

В інтересах засудженої ОСОБА_6 до Шевченківського районного суду м. Києва звернувся захисник ОСОБА_5 з клопотанням в якому порушено питання про звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання (основного та додаткового) у зв'язку з усуненням караності діяння, за яке вона засуджена, визнання ОСОБА_6 такою, що не має судимості, залишення без розгляду заявленого у справі цивільного позову, зняття арешту, накладеного з метою забезпечення конфіскації майна.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2014 року ОСОБА_5 відмовлено у задоволенні його клопотання про звільнення ОСОБА_6 від призначеного судом покарання у зв'язку з усуненням караності діяння.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22 січня 2015 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2014 року залишено без зміни.

В касаційній скарзі ОСОБА_5 оскаржує ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2014 року та постановлену щодо неї ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 січня 2015 року та просить закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки набрав чинності закон, яким скасовано кримінальну відповідальність за вчинене ОСОБА_6 діяння.

Захисник ОСОБА_5 стверджує про незаконність вказаних судових рішень, оскільки постановляючи їх суди мали керувались Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень ст. 19 Конвенції ООН проти корупції» від 21 лютого 2014 року, що набрав чинності 28 лютого 2014 року, та яким внесено зміни до ст. 364 КК України й обов'язкову ознаку цього злочину «з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або інтересах третіх осіб» замінено на «мету одержання неправомірної вигоди». Отже, як зазначає захисник, вказаним законом було усунуто караність діяння, за вчинення якого засуджено ОСОБА_6

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_5, який підтримав свою касаційну скаргу, прокурора, який вважав, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційне провадження підлягає закриттю.

Як вбачається із наданого касаційному суду кримінального провадження, оскаржені ОСОБА_5 судові рішення стосуються питань, повʼязаних з виконанням вироку і постановлені у відповідності до положень розділу VІІІ «Виконання судових рішень» КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 424 КПК України ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За наслідками розгляду клопотання (подання) про звільнення засудженого від відбування покарання, з огляду на ч. 5 ст. 539 КПК України, суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена лише в апеляційному порядку.

Колегія суддів зазначає, що оскаржувані ОСОБА_5 судові рішення не перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Системний аналіз вказаних норм кримінального процесуального закону, а також п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України вказує на те, що ухвали, постановлені в порядку виконання судових рішень, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції. Отже суд касаційної інстанції не наділений правом реалізувати свої повноваження, передбачені ст. 436 КПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги на такі судові рішення.

З урахуванням наведеного, касаційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 428, 434 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 серпня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 січня 2015 року щодо ОСОБА_6 закрити.

Ухвала набуває чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9