Справа №
11-62/2007 Головуючий І інстанції: Білий В.М.
категорія - ч.2 ст. 286 КК України Доповідач: Баглай І.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2007 року Колегія
суддів судової палати з

кримінальних справ апеляційного
суду Чернігівської області в складі:

Головуючого Щербакова О.С.,

суддів Баглая
І.П., Гром Л.М.,

з участю
прокурора Гапєевої Н.П.,

адвоката ОСОБА_1,

потерпілої ОСОБА_2,

засудженого ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну
справу за апеляцією засудженого ОСОБА_3
на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 22 листопада 2006 року.

Цим вироком

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець та мешканецьАДРЕСА_1,
громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не одружений,
працюючий ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимий, засуджений

за ч. 2 ст. 286 КК України - до 3 років
позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь
держави судові витрати:

·
за проведення експертизи технічного стану автомобіля - в сумі 122,4 грн.;

·
за проведення судово-трасологічної експертизи - 123,94 грн.;

·
за проведення судово-дактилоскопічної експертизи - 181,62 грн.

Запобіжний захід засудженому, до набрання вироком законної сили, залишено
підписку про невиїзд.

Питання про
речові докази вирішено відповідно до ст. 81
КПК країни.

ОСОБА_3 було засуджено за те, що він, 20 травня 2006 року, близько 22

2

години,
знаходячись в стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем УАЗ-3301 д.н.з.
НОМЕР_1 та рухаючись по автодорозі Мена - Величківка в напрямку с Велечківка,
Менського району, Чернігівської області, порушив вимоги п.п. 1.5, 2.9 (а),
12.1, 12.2, 12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, здійснив наїзд на
пішохода ОСОБА_4, спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження від яких
потерпілий помер.

Не погоджуючись з вироком суду, засуджений ОСОБА_3 подав апеляцію в
якій, не оспорюючи фактичні обставини справи та доведеність своєї вини, просить
вирок змінити та призначити йому покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.
Мотивує, що суд при призначенні покарання не врахував всі обставини,
пом'якшуючі його відповідальність, а також не дав правової оцінки тим
матеріалам справи, які давали підстави для застосування до нього ст. 75 КК України.
Вказує, що судом не було розглянуто наявне в матеріалах справи клопотання
трудового колективу ТОВ „Електромонтаж" про застосування до засудженого
покарання не пов'язаного з позбавленням волі, що потерпіла не заперечує проти
звільнення його від відбування покарання з випробуванням, оскільки він
добровільно зобов'язується відшкодувати матеріальну та моральну шкоду. Вважає,
що суд не врахував позитивних характеристик на нього з місця роботи та
проживання, відсутність судимостей та те, що він добровільно частково
відшкодував потерпілій завдані збитки.

Заслухавши доповідача, прохання засудженого, його
адвоката та потерпілої задовольнити апеляцію, думку прокурора про
обґрунтованість вироку, перевіривши матеріали кримінальної справи і обговоривши
доводи апеляції, колегія суддів знаходить її такою, що підлягає задоволенню.

Вина засудженого у скоєнні інкримінованих злочинів, при
обставинах наведених у вироку суду, відповідає фактичним даним справи і
повністю підтверджується сукупністю зібраних доказів. Та й сам засуджений
повністю визнав себе винуватим у пред'явленому обвинувачуванні.

Отже вирок суду
ґрунтується на достатніх і достовірних доказах.

Але вирішуючи питання про вид та розмір покарання, суд
призначив його не врахувавши в повній мірі характер і ступінь суспільної
небезпеки злочину та дані про особу підсудного. Суд вказав лише на наявність
таких обставин, що пом'якшують покарання, як щире каяття та допомога слідству у
встановленні істини по справі. Разом з цими обставинами колегія суддів вважає
такі обставини як добровільне відшкодування у повному обсязі шкоди потерпілій,
позицію останньої щодо призначення покарання не пов'язаного з позбавленням волі
пом'якшуючими покарання та істотно знижуючими ступінь тяжкості вчиненого
злочину. Тому колегія суддів знаходить можливим звільнити засудженого від
відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст. 365,
366, 367 Кримінально-процесуального кодексу України, колегія
суддів,

3

ухвалила:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_3 задовольнити.

Вирок Менського районного суду Чернігівської області від 22 листопада 2006 року щодо
ОСОБА_3 змінити і вважати його засудженим за ч. 2 ст. 286
КК України до покарання призначеного судом першої інстанції.

На підставі ст. 75
КК України, ОСОБА_3 звільнити
від відбування покарання, якщо він протягом 3 років іспитового строку не вчинить новий злочин.

У відповідності до ст. 76 КК України, зобов'язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без
дозволу органу кримінально-виконавчої системи, періодично з'являтись для
реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи та повідомляти ці органи про
зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті
зазначений вирок суду залишити без змін.

Судді:

О.С. Щербаков . Баглай Л.М.
Гром