У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Кармазіна Ю.М.,

суддів

Коротких О.А. і
Школярова В.Ф.

за участю прокурора

Опанасюка О.В.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 19 червня 2007 року
кримінальну справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1. і його
захисника ОСОБА_2. на вирок Пологівського районного суду Запорізької області
від 11 липня 2006 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянин України, неодноразово судимий,

останній раз 13.02.2002 р. за ст. ст. 185 ч. 2, 15 ч. 2,

185 ч. 3 КК України на 2 роки 6 місяців

позбавлення волі,

засуджений:

- за ч. 1 ст. 204 КК України до штрафу на суму 8.500 грн з конфіскацією
незаконно виготовленої продукції та обладнання для її виготовлення;

- за ч. 2 ст. 204 КК України до трьох років позбавлення волі з конфіскацією
незаконно виготовленої продукції та обладнання для її виготовлення;

- за ч. 3 ст. 204 КК України до п'яти років позбавлення волі з вилученням
та знищенням виготовленої продукції, а також конфіскацією обладнання для її
виготовлення;

- за ч. 1 ст. 216 КК України до двох років обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України
остаточне покарання ОСОБА_1. визначено шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим, з посиланням на вимоги ст. 72 КК України про те, що
таке основне покарання як штраф виконується самостійно, - у виді п'яти років
позбавлення волі з вилученням та знищенням виготовленої продукції, конфіскацією
обладнання для її виготовлення, а також штрафу на суму 8.500 грн.

У апеляційному порядку вирок
не оскаржувався.

Згідно з вироком ОСОБА_1
визнано винуватим і засуджено за вчинення таких злочинів.

У період з лютого по 14
квітня 2006 року він, порушуючи вимоги ст. ст. 1, 2, 3, 15, 153
Закону України “Про державне регулювання виготовлення і торгівлю спиртом
етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами”
від 19.12.1995 року, не маючи ліцензії на право виготовлення та реалізацію
алкогольних напоїв, придбавав у невстановлених слідством осіб на ринку
“ІНФОРМАЦІЯ_2” в м. Запоріжжі спирт етиловий, металевий прилад для коркування
пляшок, корки, марки акцизного збору, які перевозив до місця проживання в
будинок АДРЕСА_1 де незаконно, шляхом змішування спирту етилового та питної
води виготовлював алкогольні напої, які в той же період незаконно зберігав і
збував жителям Пологівського району.

Крім того, ОСОБА_1всупереч
вимогам ст. 7 Закону України “Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові
вироби” від 15.09.1995 року, ст. ст. 3, 8 Положення “Про виготовлення,
зберігання, продаж марок акцизного збору з голографічними захисними елементами
та маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів”, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2003 року, не будучи платником
акцизного збору з алкогольних напоїв, у січні 2006 року на тому ж ринку придбав
у невстановленої слідством особи марки акцизного збору України в кількості 50
штук з метою їх подальшого використання, а саме маркування незаконно
виготовлених ним алкогольних напоїв.

Зазначені марки акцизного
збору України ОСОБА_1зберігав у своєму будинку АДРЕСА_1 де займався незаконним
виготовленням алкогольних напоїв, на які клеїв марки акцизного збору.

У касаційних скаргах:

- засуджений ОСОБА_1просить
переглянути справу, посилаючись на фальсифікацію її матеріалів. Стверджує, що
злочини, за які його засуджено, він не вчиняв;

- захисник ОСОБА_2. просить вирок щодо ОСОБА_1 змінити та пом'якшити
покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням. Вважає, що
при призначенні ОСОБА_1. покарання судом не достатньо враховано визнання ним
вини, щире каяття, сприяння слідству в розкритті злочинів, характеристику за
місцем проживання, конкретні обставини справи.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав необхідним вирок змінити, виключивши з нього
вказівку суду про самостійне виконання покарання у виді штрафу, а в решті вирок
залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційних скарг, колегія суддів вважає, що в задоволенні касаційної скарги
засудженого необхідно відмовити, а касаційну скаргу його захисника задовольнити
частково з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у
вчиненні злочинів, за які його засуджено, підтверджується дослідженими судом
доказами.

Так, на досудовому слідстві та в суді ОСОБА_1., визнаючи
повністю вину у вчиненні даних злочинів, показував, що для отримання прибутку
купував на ринку “ІНФОРМАЦІЯ_2” спирт, придбав металевий ключ для коркування
пляшок, гвинтові корки, марки акцизного збору та незаконно виготовлював
алкогольні напої, які продавав, зокрема, ОСОБА_3 ОСОБА_4., збувши всього приблизно 200
пляшок фальсифікованої горілки.

СвідкиОСОБА_4. і ОСОБА_3. підтвердили, що з лютого по
квітень 2006 року купували у ОСОБА_1
алкогольні напої.

За даними висновку судово-хімічної експертизи вилучені
при огляді житла ОСОБА_1 алкогольні напої не відповідають найменуванню на етикетках
і вимогам ДСТУ, виготовлені кустарним способом з порушенням технології
горілчаного виробництва, є неякісними, небезпечними для життя та здоров'я
людини та фальсифікованими (а.с. 52-56).

З даних висновку криміналістичної експертизи марки
акцизного збору виготовлені не поліграфічним підприємством, що здійснює їх
випуск, а виготовлені способом плоского друку - офсет, з імітацією способів
захисту, передбачених для даного виду марок акцизного збору ( а. 61).

З огляду на вищенаведені та інші наявні у вироку докази,
які сумніву в їх достовірності не викликають, доводи в касаційній скарзі
засудженого ОСОБА_1 про його непричетність до вчинення даних злочинів є
безпідставними.

Дії ОСОБА_1 за ч.
1 ст. 204, ч. 2 ст. 204, ч. 3 ст. 204, ч. 1 ст. 216 КК України кваліфіковані
правильно.

Призначаючи ОСОБА_1. покарання, суд відповідно до вимог
ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу
винного, а також обставини, що пом'якшують й обтяжують покарання, в тому числі
й ті, про які вказує в касаційній скарзі захисник ОСОБА_2.

Призначене засудженому покарання є мінімальним,
установленим санкцією ч. 3 ст. 204 КК України, і необхідним для
виправлення ОСОБА_1 та
попередження вчинення ним нових злочинів.

Із змісту ч. 3 ст. 72 КК України вбачається, що основне
покарання у виді штрафу виконуються самостійно при призначенні його за
сукупністю злочинів чи вироків з іншими покараннями в разі застосування
принципу повного або часткового складання призначених покарань.

Застосовуючи принцип поглинення менш суворого покарання
більш суворим при визначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів, суд
помилково послався в резолютивній частині вироку на необхідність виконання
призначеного за передбачений ст. 204 ч. 1 КК України злочин штрафу самостійно.

Тому вирок щодо ОСОБА_1 у зв'язку з неправильним
застосуванням кримінального закону необхідно змінити та виключити з нього
вказівку суду про виконання основного покарання, призначеного за ст. 204 ч. 1 КК України у виді штрафу в
сумі 8500 грн, самостійно.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального
закону, які були б безумовною підставою для скасування постановленого в справі
судового рішення, не виявлено.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1. залишити без
задоволення, касаційну скаргу захисника ОСОБА_2. задовольнити частково.

Вирок Пологівського районного суду Запорізької області
від 11 липня 2006 року щодо ОСОБА_1 змінити, виключити з нього вказівку суду
про виконання основного покарання, призначеного за ст. 204 ч. 1 КК України у виді штрафу в
сумі 8500 грн, самостійно.

Вважати засудженим ОСОБА_1. на підставі ст. 70 КК України
за сукупністю злочинів, передбачених ст.ст. 204 ч. 1, 204 ч. 2, 204 ч. 3, 216
ч. 1 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на п'ять років з
вилученням та знищенням виготовленої продукції, а також з конфіскацією
обладнання для її виготовлення.

С
у д д і:

Ю.М.
Кармазін О.А. Коротких В.Ф. Школяров