У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Паневіна В.О.,

суддів

Гриціва М.І. та Коротких О.А.,

розглянувши
в судовому засіданні в місті Києві 19 лютого 2008 року кримінальну справу за касаційними
скаргами засудженої ОСОБА_1 та в її інтересах захисника ОСОБА_2,

встановила:

вироком Ровеньківського міського суду Луганської області від 20 листопада
2006 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку міста Казані (Російська Федерація),
громадянку України, мешканку міста Ровеньки Луганської області, таку, що не має
судимості, -

засуджено
за ч. 1 ст. 122 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до штрафу в сумі
510 гривень.

Судом постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на відшкодування
спричиненої злочином матеріальної шкоди 1500 гривень.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 2 березня 2007 року вирок
щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

ОСОБА_1 визнано судом винною і засуджено за те, що вона 12 червня 2002 року
близько 20-ої години 30 хвилин на земельній ділянці по вулиці Чернігівській в
селищі Мирному міста Ровеньки Луганської області на ґрунті особистих неприязних
стосунків під час бійки спричинила ОСОБА_3 середньої тяжкості тілесні
ушкодження.

У касаційній скарзі засудженої порушується питання про скасування
постановлених у справі судових рішень із закриттям провадження за відсутності в
її діях складу злочину. Свою вимогу вона обґрунтовує тим, що її засуджено
незаконно, вирок суду грунтується на суперечливих показаннях потерпілої та
свідків, які не підтверджують її винність у вчиненні злочину. Крім того, вона
посилається на допущені апеляційним судом порушення норм
кримінально-процесуального законодавства України, зокрема, не було задоволено
її клопотання про фіксування судового процесу технічними засобами та порушено
право на захист, що полягало у незабезпеченні участі захисника.

Захисник ОСОБА_2 у своїй скарзі по
суті порушує такі ж питання, як і ОСОБА_1, також зазначає про невинуватість
його підзахисної, обґрунтування судових рішень суперечливими доказами,
порушення вимог кримінально-процесуального законодавства під час розслідування
та розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
кримінальної справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів не
вбачає підстав для внесення справи на касаційний розгляд з метою перегляду
постановлених у ній судових рішень.

Винність ОСОБА_1 у вчиненні злочину підтверджена сукупністю зібраних по
справі, вірно оцінених та обґрунтовано покладених судом в основу вироку
доказів, зокрема, показаннями самої ОСОБА_1, яка не заперечувала факту
конфлікту між нею та ОСОБА_3 саме 12 червня 2002 року, показаннями потерпілої
ОСОБА_3 про обставини спричинення їй тілесних ушкоджень саме ОСОБА_1,
показаннями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 - очевидців конфлікту між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, які у подробицях розповіли про обставини інциденту між останніми,
даними висновків судово-медичних експертиз
про характер та локалізацію спричинених ОСОБА_3 тілесних ушкоджень,
даними протоколів огляду місця події, відтворення обстановки та обставин події
за участі засудженої, потерпілої та свідків, іншими доказами.

Уся сукупність зібраних по справі доказів ретельно проаналізована судом, що
дало можливості дійти обґрунтованого висновку про доведеність винності ОСОБА_1
у вчиненні злочину. Тому викладені у її скарзі та скарзі захисника доводи про
незаконність засудження є необґрунтованими. Колегія суддів вважає такими, що не
заслуговують на увагу доводи скарг про те, що суд обґрунтував вирок
суперечливими доказами. Судом було піддано ретельному аналізу усі зібрані у
справі докази, у вироку наведено, чому суд бере до уваги одні докази та
враховує при винесенні вироку, й не приймає інші докази. Таке рішення суду
належним чином умотивоване, і з такою
його мотивацією погоджується колегія
суддів.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст.
122 КК України є правильною, а міра покарання обрана їй у відповідності до
вимог закону.

Порушень норм кримінально-процесуального законодавства, які б тягли зміну
чи скасування постановлених у справі судових рішень, не встановлено. Посилання
про те, що суд апеляційної інстанції в порушення вимог закону не здійснював
фіксацію судового процесу технічними засобами, колегія суддів не бере до уваги.
Відповідно до вимог ст. 362 КПК України фіксація перебігу судового процесу
технічними засобами в апеляційному суді здійснюється у випадку проведення ним
судового слідства. Оскільки в даній справі судового слідства апеляційним судом
не проводилося, то й фіксувати судовий процес
процесу технічними засобами підстав не було. Не заслуговують на увагу й
посилання у скаргах про порушення права на захист ОСОБА_1, оскільки окремого
клопотання про обов'язкову участь її захисника у судовому розгляді вона не
заявляла і його у матеріалах справи немає.

Не вбачаючи передбачених ст. 398 КПК України підстав для скасування або
зміни судових рішень щодо ОСОБА_1 та керуючись ст. 394 КПК України, колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А:

відмовити в задоволенні касаційних скарг засудженої ОСОБА_1 та в її
інтересах захисника ОСОБА_2 про перегляд вироку Ровеньківського міського суду
Луганської області від 20 листопада 2006 року
та ухвали Апеляційного суду Луганської області від 2 березня 2007 року.

С у д д і:

Паневін В.О. Гриців М.І. Коротких О.А.

_________________________________________________

З оригіналом згідно:

Суддя Верхового Суду України
Паневін В.О.