Бродівський районний суд Львівської області
Справа № 439/634/14-к
ВИРОК
іменем України

14 травня 2014 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Паньківці Бродівського району Львівської області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні неповнолітня дочка, непрацюючого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

встановив:

05.03.2014р. о 20 год. 15 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті побутових проблем вчинив сварку зі своєю дружиною ОСОБА_5 , під час якої умисно наніс удар долонею по обличчі останньої, внаслідок чого завдав їй фізичного болю не спричинивши їй тілесні ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_4 умисно завдав удару ОСОБА_5 , що завдало останній фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому злочинному діянні визнав повністю та пояснив, що він 05.03.2014р. протягом дня вживав алкоголь і після обіду прийшов до себе додому. Увечері він спитав дружину ОСОБА_5 , де його ключі від квартири, на що вона йому відповіла, що не знає. Вважаючи, що дружина його обманює він наніс їй один удар тильною стороною долоні по обличчю. Удар був не сильний. У вчиненому кається, вважає, що вчинив не правильно. Просить суд застосувати щодо нього амністію, оскільки має на утриманні неповнолітню дочку.

Окрім повного визнання своєї вини, вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України повністю доведена зібраними у справі доказами, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений ОСОБА_4 є її чоловіком, з яким вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. На даний час вони виховують неповнолітню дочку. 05.03.2014р. увечері додому прийшов її чоловік у стані сп?яніння, та почав її запитувати у агресивній формі, де його ключі. На це вона відповідала, що його ключів вона не брала, та не знає, де вони. Не зважаючи на таку відповідь ОСОБА_4 наніс один удар долонею їй по обличчю, від чого у неї заболіло лице. Від такого удару синця не залишилось, було лише почервоніння.

Таким чином, суд вважає доведеним факт умисного завдання удару ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 , які завдали останньому фізичного болю.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КК України.

За вчинений злочин обвинувачений підлягає покаранню.

ОСОБА_4 вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання.

Наведені обставини визнаються судом як такі, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення ним в стані алкогольного сп?яніння.

Суд, обираючи вид та розмір покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, бере до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, враховує особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_4 по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності, є учасником бойових дій, приходить до переконання, що ОСОБА_4 слід обрати покарання у межах санкції ч. 1 ст. 126 КК України у виді громадських робіт.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 не застосовувався.

Однак, суд враховуючи ту обставину, що обвинувачений завив про можливість застосування щодо нього Закону України "Про амністію у 2014 році" та звільнення його від відбування покарання, оскільки має на утриманні неповнолітню дочку.

Суд, заслухавши учасників судового процесу по заявленому клопотанню і перевіривши матеріали справи, вважає, що клопотання захисника підлягає задоволенню, виходячи із наступного:

Згідно п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2014 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, або дітей-інвалідів незалежно від їх віку, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України.

Санкція ч. 1 ст. 126 КК України передбачає найбільш суворе покарання в вигляді виправних робіт на строк до одного року. Відповідно до приписів ст.24 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.126 КК України, відноситься до умисних злочинів, а згідно ч. 2 ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Відповідно до положень ст.86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Згідно ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» N 392/96-ВР від 1 жовтня 1996 року амністія - є повне або часткове звільнення від відбування покарання певної категорії осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та Закону України «Про застосування амністії в Україні».

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 126 КК України, не підпадає під перелік злочинів, передбачених ст. 8 Закону України «Про амністію в 2014 році» та ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні».

Як встановлено судом у подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 08.11.1996 ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 батьківських прав щодо своєї дочки ОСОБА_5 не позбавлений.

Таким чином, ОСОБА_4 за злочин, в скоєнні якого він обвинувачується підпадає під дію Закону України «Про амністію в 2014 році» та Закону України «Про застосування амністії в Україні», у зв?язку з чим обвинувачений ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування покарання.

Керуючись п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2014 році», ст.ст. 368, 370 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити йому покарання у виді 100 годин громадських робіт.

На підставі п. "в" ст.1 Закону України "Про амністію в 2014" році, ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання повністю.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не застосовувався.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через Бродівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1