У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Короткевича М.Є.,

суддів

Гриціва М.І., Синявського О.Г.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 17 квітня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Овідіопольського районного суду
Одеської області від 25 серпня 2005 року, яким засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1року народження,

уродженця м. Одеси, громадянина
України,

не судимого в силу ст. 89
КК України,

- за
ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185
КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 309
КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів
остаточне покарання йому визначене у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

За ч. 3 ст. 313, ч. 3 ст. 317 КК
України ОСОБА_1 виправдано.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 524 грн. 58 коп. судових
витрат за проведення експертиз.

Зазначеним вироком засуджено також
ОСОБА_2, судове рішення щодо якого в касаційному порядку не оскаржено.

ОСОБА_1 засуджено за те, що він 27
грудня 2004 року у денний час, з метою незаконного виготовлення особливо
небезпечної психотропної речовини, перевіз гумову грушу, скляні колби,
одноразові скляні трубки, йод, спирт, медичний препарат “трайфед”, які раніше
придбав в аптеках, до дачного будинку АДРЕСА_2 СО “Меркурій”, розташованого на
території с. Нова Долина Овідіопольського району Одеської області, що належав
ОСОБА_5. У той же день, точного часу слідством не встановлено, перебуваючи у
зазначеному будинку, ОСОБА_1. незаконно виготовив особливо небезпечну
психотропну речовину, яку незаконно зберігав до 10 лютого 2005 року за вказаною
адресою для власного вживання, без мети збуту.

Крім того, 28 грудня приблизно о 00
год. 30 хв. ОСОБА_1., за попередньою змовою із ОСОБА_2., проник у приміщення
металевого контейнера, розташованого на земельній ділянці
АДРЕСА_3Овідіопольського району Одеської області, звідки вони удвох таємно
викрали майно, яке належало потерпілійОСОБА_3., на загальну суму 840 грн.

30 грудня 2004 року приблизно о 10-ій годині ОСОБА_1., за попередньою
змовою із ОСОБА_2., повторно, перебуваючи у приміщенні дачного будинку АДРЕСА_2
СО “Меркурій”, розташованого у с. Нова Долина Овідіопольського району Одеської
області, який належав потерпілій ОСОБА_5., таємно викрали 2 рулони сітки рабиця
на загальну суму 190 грн.

У той же день приблизно о 23 год. ОСОБА_1., за попередньою змовою із
ОСОБА_2., повторно, проникли у підсобне приміщення - дерев'яний будинок,
розташований на земельній ділянці АДРЕСА_1 Овідіопольського району Одеської
області, звідки таємно викрали майно, яке належало потерпілій ОСОБА_4., на загальну суму 450 грн.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1. вказує на неповноту, однобічність
та необ'єктивність досудового та судового слідства, на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам справи, зазначає, що у справі допущені
істотні порушення кримінально-процесуального закону, зокрема, показання на
досудовому слідстві він давав під тиском працівників міліції, які у
встановленому порядку не забезпечили його захисником. Вважає також, що його
винність у вчинені крадіжок не доведена, а тому просить вирок в частині його
засудження за ч. 2 ст. 185 і ч. 3 ст. 185 КК України скасувати, а справу в цій
частині закрити за відсутністю в діянні складу злочину та, відповідно,
пом'якшити покарання.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України Короткевича М.Є., перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що у
задоволенні скарги слід відмовити.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні зазначених
злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується
дослідженими у судовому засіданні доказами, у тому числі і показаннями ОСОБА_1,
який визнав вину і докладно розповів про обставини вчинення ним злочинів та про
конкретні його дії щодо епізодів з крадіжками.

Із матеріалів справи вбачається, що досудовим слідством та судом досліджені
всі обставини, з'ясування яких могло мати істотне значення для правильного
вирішення справи. Докази були всебічно
перевірені в судовому засіданні, з наведенням у вироку мотивів прийняття такого
рішення.

Тому, посилання у скарзі ОСОБА_1 на недоведеність його винності у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 і ч. 3 ст. 185 КК України, однобічність,
неповноту та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є
безпідставними.

Доводи касаційної скарги засудженого про те, що під час розгляду справи
допущені істотні порушення кримінально-процесуального закону, зокрема, що під
час досудового слідства він давав визнавальні показання під тиском працівників
міліції, які у встановленому порядку не забезпечили його захисником, є
необґрунтованими. Ці доводи об'єктивно не підтверджені. Засуджений ОСОБА_1. ні
під час досудового слідства, ні під час судового розгляду не заявляв про
застосування щодо нього недозволених методів ведення слідства. З протоколу
судового засідання вбачається, що ОСОБА_1. визнавав себе винним у вчиненні
крадіжок, каявся у вчиненому. Зауваження на протокол судового засідання щодо
неправильного відображення його показань він не подавав.

Крім того, як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1. під час досудового
слідства неодноразово відмовлявся від участі захисника (т. 1 а. с. 40, 47, 132, 144, т. 2 а. с. 22). Під
час судового слідства за клопотанням ОСОБА_1 для захисту його інтересів був
допущений до участі у справі захисник Ломаковський В.І.., який і представляв
надалі його інтереси.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України є вірною.

Міра покарання, призначена ОСОБА_1, відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Підстав, передбачених ст. 398 КПК України, для призначення справи щодо
ОСОБА_1 до касаційного розгляду з повідомленням зазначених у ст. 384 КПК України осіб не вбачається.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1 відмовити.

С У Д Д І:

Короткевич М.Є. Гриців М.І. Синявський О.Г.