Справа № 159/552/15-к
Провадження № 1-кп/159/60/15
УХВАЛА
про скасування постанови прокурора та повернення обвинувального акту
м. Ковель 09 лютого 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді - ОСОБА_1

за участі секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

провівши у приміщенні суду м. Ковель підготовче відкрите судове засідання у кримінальному провадженні №0001133 за обвинувальним актом щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Жмудче Ковельського району Волинської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , українця та громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз 22.09.2006 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст.187 КК України до позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна, звільненого 25.05.2014 року по відбуттю строку покарання, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку,

про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.189 КК України, -

в с т а н о в и в:
30 січня 2015 року до Ковельського міськрайонного суду від заступника міжрайонного прокурора Ковельської міжрайонної прокуратури ОСОБА_9 надійшов обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.189 КК України. Обвинувальний акт складено старшим слідчим СВ Ковельського МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_10 та затверджено старшим прокурором Ковельської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 .

Щодо обвинуваченого ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 15.02.2015 року.

02 лютого 2015 року ухвалою судді призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.

02 лютого 2015 року до суду надійшла також скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 на постанову прокурора про відмову у задоволенні клопотання про призначення психолого-психіатричної експертизи.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просить призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, судовий розгляд проводити суддею одноособово, викликати в судове засідання обвинуваченого та його захисника, потерпілих та свідків, згідно списку, доданого до обвинувального акту. У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 просить відмовити, вважає оскаржувану постанову законною та обґрунтованою та вважає, що будь-які підстави для призначення та проведення в ході досудового розслідування даного кримінального провадження психолого-психіатричної експертизи відносно обвинуваченого ОСОБА_5 були відсутні, оскільки, згідно зібраних у матеріалах кримінального провадження доказів даних про перебування ОСОБА_5 на обліку у психіатра немає. Пояснив також, що на даний час є довідка про те, що обвинувачений станом на 09.02.2015 року також не перебуває на обліку у психіатра. Вважає, що при виникненні такої необхідності психолого-психіатричну експертизу можна призначити і в ході судового розгляду кримінального провадження.

Адвокат ОСОБА_4 підтримав подану ним скаргу та просить скасувати оскаржувану постанову прокурора з підстав, що наведені у скарзі, зокрема, просить врахувати те, що при винесенні постанови від 29.01.2015 року прокурор, відмовляючи у задоволенні клопотання про призначення психолого-психіатричної експертизи для визначення психічного стану обвинуваченого посилається на довідку лікаря психіатра від 26.09.2014 року, тоді як кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 було відкрито лише 12.12.2014 року, тобто, до початку кримінального провадження. Крім того, пояснив, що, зважаючи на поведінку обвинуваченого в ході досудового розслідування, а також на наявність офіційної інформації про перебування ОСОБА_5 на диспансерному обліку в нарколога внаслідок тривалого вживання опіоїдів, що впливає на психіку людини, а також про отримання ОСОБА_5 травм голови та неодноразове проходження ним стаціонарного лікування в місцях позбавлення волі, слідчий зобовязаний був сам ініціювати проведення такої експертизи, однак, відмовився це робити, пояснивши, що нехай суд призначає таку експертизу вже в ході судового розгляду кримінального провадження. Вважає, що після внесення ним клопотання про призначення експертизи процесуальний прокурор повинен був перевірити наявність чи відсутність підстав для проведення такої експертизи на стадії досудового розслідування, і, пересвідчившись у відсутності належних та допустимих доказів щодо психічного стану обвинуваченого, який внаслідок тривалого вживання наркотичних засобів має психічні розлади, повинен був повернути матеріли кримінального провадження слідчому для організації проведення такої експертизи, а не направляти до суду обвинувальний акт.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтримав скаргу свого захисника.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожен, зокрема, пояснили, що стосовно скарги захисника обвинуваченого та щодо можливості призначення судового розгляду даного кримінального провадження покладаються на розсуд суду.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового розгляду щодо скарги захисника обвинуваченого та щодо можливості призначення даного кримінального провадження до судового розгляду, прийшов до висновку про підставність поданої скарги та необхідність повернення обвинувального акту прокурора, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 303 КПК України визначено які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.

Відповідно до ч.2 ст.303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовки провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Виходячи із наведених норм КПК України, подана адвокатом ОСОБА_4 скарга підлягає розгляду саме в ході підготовчого розгляду даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання підставності поданої захисником обвинуваченого скарги суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.242 КПК України, експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для зясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Слідчий або прокурор зобовязаний звернутися до експерта для проведення експертизи, у тому числі, щодо визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.

Як убачається із змісту постанови прокурора Ковельської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 від 29.01.2015 року підставою для відмови в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 від 27.01.2015 року про призначення психолого-психіатричної експертизи стало те, що, згідно довідки №1315 від 26.09.2014 року ОСОБА_5 на обліку у лікаря психіатра не перебуває, у звязку з чим прокурор прийшов до висновку про те, що підстави для проведення такої експертизи відсутні.

Однак, як убачається з обвинувального акту щодо ОСОБА_5 відомості про дане кримінальне правопорушення були внесені до ЄРДР лише 12.12.2014 року за №0001133, відтак, довідка від 26.09.2014 року, на яку покликається в оскаржуваній постанові прокурор, не може розглядатись як доказ у такому кримінальному провадженні, оскільки здобута за межами даного кримінального провадження. Покликання прокурора ОСОБА_3 на іншу довідку №179 від 09.02.2015 року про те, що станом на вказаний період часу обвинувачений ОСОБА_11 не перебуває на обліку у психіатра, не спростовують наведених вище обставин, оскільки, згідно іншої довідки від 04.02.2015 року № 620/2-2315 ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні у ІІІ-му відділенні Волинської обласної психіатричної лікарні №1 м. Луцька, а, згідно виписка з амбулаторної картки хворого від 30.01.2015 року останній проходив обстеження у лікаря психіатра зі скаргами на психічні розлади здоровя.

Вище наведені письмові докази були отримані як стороною обвинувачення, так і стороною захисту вже на час знаходження кримінального провадження у суді, приймаються до уваги судом, однак, не можуть слугувати доказом законності оскаржуваної постанови прокурора, яка мотивована зовсім іншими обставинами у справі.

Також суд виходить з того, що при вирішенні клопотання адвоката прокурором не було взято до уваги тривале перебування обвинуваченого ОСОБА_5 на диспансерному обліку в нарколога внаслідок вживання опіоїдів (з 1996 року) та проходження ним неодноразово курсів лікування, що впливає на психічне здоровя особи, а також не було дано оцінку поведінки обвинуваченого в ході досудового розслідування на що також покликається сторона захисту. Як пояснив адвокат, у ході досудового розслідування обвинувачений повідомляв слідчому ОСОБА_10 про те, що мав неодноразово травми голови та про те, що коли перебував у місцях позбавлення волі, то двічі проходив курс стаціонарного лікування в психіатричних лікувальних закладах, однак, слідчий проігнорував такі заяви обвинуваченого та не перевірив отриманої інформації, не витребував медичну документацію щодо обвинуваченого, хоча був зобовязаний це зробити.

Наведені стороною захисту обставини не спростовані прокурором у ході підготовчого засідання та розгляду скарги захисника обвинуваченого, а факт перебування обвинуваченого на обліку у нарколога з приводу тривалого вживання наркотичних засобів підтверджено довідкою №1316, отриманою в ході досудового розслідування.

Відтак, постанова прокурора від 29.01.2015 року про відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 про призначення психолого-психіатричної експертизи не ґрунтується на вимогах закону та підлягає скасуванню.

Одночасно, слід звернути увагу прокурора на те, що не вчинення таких процесуальних дій як призначення психолого-психіатричної експертизи за наявності для цього підстав, - суттєво обмежує права підозрюваного на захист, оскільки, відповідно до ст.ст.2, 91 КПК України, доказуванню у кримінальному провадженні підлягають не лише подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у його вчиненні, а й обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи помякшують покарання, та які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до положень ст.290 КПК України, відкриття матеріалів кримінального провадження іншій стороні, яке мало місце 27.01.2015 року, - та на що покликається прокурор, - не перешкоджає можливості призначення такої експертизи в межах досудового розслідування, клопотання про проведення якої, як встановлено судом, було подано ще до виконання вимог вище згаданої норми Закону.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, у тому числі, рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Оскільки не проведення у ході досудового розслідування психіатричної експертизи для визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності (обмеженої осудності), - про що встановлено судом вище, - та наявність заявленого в ході досудового розслідування кримінального провадження (ще до затвердження обвинувального акту прокурором та направлення його до суду) клопотання сторони захисту про призначення психолого-психіатричної експертизи (незаконність оскаржуваної постанови прокурора від 29.01.2015 року встановлено судом вище) є порушенням права обвинуваченої особи на захист та прямо впливає на рішення, яке може бути прийнято за результатами такої експертизи для подальшого звернення до суду чи з обвинувальним актом чи з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру, суд приходить до висновку не лише про необхідність скасування оскаржуваної постанови прокурора, а й про повернення обвинувального акту в кримінальному провадженні №0001133 прокурору.

Із урахуванням того, що строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у виді домашнього арешту закінчується 15.02.2015 року, суд вважає за доцільне продовжити термін дії такого запобіжного заходу до набрання даною ухвалою законної сили.

На підстав викладеного та керуючись ст.ст.242, 290,303,314-316 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 на постанову прокурора Ковельської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 від 29.01.2015 року про відмову в задоволення клопотання про призначення щодо обвинуваченого психолого-психіатричної експертизи у кримінальному провадженні №0001133, - скасувати.

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст.189 КК України повернути прокурору.

Строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у виді домашнього арешту з визначеними згідно ухвали слідчого судді від 15.12.2014 року обовязками, залишити попередній, - до набрання даною ухвалою законної сили.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області протягом семи днів з дня її проголошення.

ГоловуючаОСОБА_1