Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,

розглянувши в судовому засіданні 08 червня 2015 року в м. Києві кримінальне провадження щодо

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1

за ст. 125 ч. 2 КК України,

в с т а н о в и л а :

у касаційній скарзі засуджена ОСОБА_4 вказує на те, що інкримінованого їй злочину вона не вчиняла, просить вирок та ухвалу щодо неї скасувати, а кримінальне провадження щодо неї закрити. Вказує на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону допущені судами обох інстанцій, на недопустимість ряду доказів та передчасність висновків судів щодо доведеності її вини у вчиненні злочину, за який її засуджено.

Вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 грудня 2014 року ОСОБА_4 засуджено за ст. 125 ч. 2 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 190 гривень.

Вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватою і засуджено за те, що вона 16 жовтня 2013 року близько 23 години 00 хвилин в с. Полянецьке Уманського району Черкаської області, перебуваючи в приміщенні кафе-бару «Кальмар», що по вулиці Леніна вказаного населеного пункту, на ґрунті триваючих неприязних відносин із ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, з метою спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, нанесла останній удари лівою рукою по голові, а саме в область потилиці, лобної частини і по вухах, в подальшому повалила її на підлогу і нанесла декілька ударів ногами по тулубу та в результаті своїх протиправних дій спричинила ОСОБА_5 тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 737 від 07 листопада 2013 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 17 березня 2015 року зазначений вирок щодо ОСОБА_4 змінено: виключено з мотивувальної частини вироку вказівку щодо показів свідка ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_5 вказала їй на ОСОБА_4 як на особу, яка її побила; вказано вважати, що у кримінальному провадженні відсутні процесуальні витрати. В іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

Розглянувши доводи касаційної скарги, дослідивши долучені до касаційної скарги копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Обставини щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, визначення яких дано у статтях 410 та 411 КПК України та на які є посилання в касаційній скарзі, не є відповідно до вимог ст. 438 ч. 1 КПК України предметом дослідження та перевірки касаційним судом.

Відповідно до ст. 94 КПК України оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок. Касаційний суд при перевірці матеріалів кримінального провадження встановив, що суди дотримались вимог зазначеного закону.

Як вбачається із наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, суд першої інстанції, дослідивши та проаналізувавши зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України. При цьому місцевий суд послався на показання потерпілої ОСОБА_5, яка вказала на обставини, за яких ОСОБА_4 наносила їй удари. Врахував суд і висновок експерта № 737 від 04.11.2003 року, показання свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, остання з яких була безпосереднім свідком конфлікту між засудженою та потерпілою, підтвердивши показання потерпілої. Усім зазначеним доказам суд першої інстанції дав належну оцінку і прийняв мотивоване рішення. Доводи засудженої щодо неналежної перевірки місцевим судом показань свідків є безпідставними. Вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України.

Доводи касаційної скарги засудженої, які аналогічні доводам її апеляційної скарги, зокрема і щодо недоведеності її вини у вчиненому, були предметом перевірки в суді апеляційної інстанції і обґрунтовано визнані такими, що не відповідають матеріалам кримінального провадження та не ґрунтуються на вимогах закону.

При цьому апеляційний суд, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, наявні докази обвинувачення, погодився з рішенням суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, виходячи з встановлених обставин та наявних доказів, яким була дана належна оцінка і зроблені правильні висновки. При цьому, апеляційний суд відхилив доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 щодо невідповідності та необґрунтованості висновку суду щодо способу вчинення злочину вказаному в обвинувальному акті, показанням даним потерпілою ОСОБА_5 в судовому засіданні, вказавши, що остання чітко вказала обставини нанесення їй ударів засудженою, які відповідають змісту обвинувачення. Апеляційний суд виключив з мотивувальної частини вироку вказівку про те, що ОСОБА_5 повідомляла свідка ОСОБА_6, що її побила саме ОСОБА_4, при цьому обґрунтовано вказав, що зазначена обставина не впливає на правильність загального висновку суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_4 Обґрунтував свій висновок апеляційний суд і щодо безпідставності доводів апеляційної скарги ОСОБА_4 в частині недопустимості доказів, наданих стороною обвинувачення безпосередньо в судовому засіданні, зазначивши, що усі докази були надані суду із додержанням вимог ст. 290 КПК України.

Із такими висновками апеляційного суду погоджується і колегія суддів. При розгляді апеляційної скарги засудженої ОСОБА_4 суд апеляційної інстанції її доводи перевірив і своє рішення належним чином мотивував. Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Об'єктивних даних, які вказували б на вчинення злочину за інших обставин, або які б вказували на відсутність в діях ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, колегія суддів за матеріалами провадження не знаходить і передбачені законом підстави для перевірки цього відсутні.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень, також не виявлено.

Враховуючи зазначене, з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення касаційної скарги, скасування судових рішень та закриття кримінального провадження немає, в зв'язку з чим у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 428 ч. 2 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

відмовити засудженій ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 17 березня 2015 року щодо неї.

Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

_________________ ____________________ _________________

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13