У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

головуючої

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Нікітіна Ю.І., Філатова В.М.,

за участю прокурора

Опанасюка О.В.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 4 грудня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Луганської області на вирок
Краснолуцького міського суду Луганської області від 03.08.2006 р., яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

громадянин України, раніше несудимий

засуджений
за ст. 263 ч.2 КК України на 2 роки обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України
ОСОБА_1 звільнений від відбування покарання з випробуванням і іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до ст.ст. 76, 104 КК України на ОСОБА_1 покладено обов'язок
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

В апеляційній інстанції справа не переглядалася.

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за те, що у листопаді
2005 р. за місцем свого проживання - АДРЕСА_1 незаконно виготовив та носив
кастет, який згідно з висновками експертизи є холодною зброєю.

У касаційному поданні заступник
прокурора, не оспорюючи правильності кваліфікації та обґрунтованості
засудження, вказує на те, що суд всупереч вимогам ст. 61 ч.3 КК України
призначив ОСОБА_1, який скоїв злочин у неповнолітньому віці, покарання у
вигляді обмеження волі. Разом з цим, прокурор порушує питання про скасування
постановленого по справі вироку та закриття провадження по справі на підставі ст.
48 КК України, ст. 7 КПК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав касаційне подання частково
і просив змінити вирок, звільнивши засудженого від призначеного судом
покарання, розглянувши матеріали справи та обговоривши доводи подання, колегія
суддів вважає, що подання прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
скоїв злочин у листопаді 2005 року, тобто у неповнолітньому віці, а тому, у
відповідності до ч.3 ст. 61 КК України, суд не міг застосовувати до нього
покарання у виді обмеження волі.

Оскільки суд призначив ОСОБА_1 покарання із застосуванням положень ст. 75
КК України, а у касаційному поданні не йдеться про м'якість обраного
засудженому покарання, то інше, передбачене в санкції ч.2 ст. 263 КК України
покарання, з урахуванням положень ст. 397 КПК України, теж не може бути
застосоване.

У зв'язку з цим, виходячи із роз'яснень, які містяться у п.8 ч.7 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року “Про практику
призначення судами кримінального покарання”, ОСОБА_1 підлягає звільненню від
призначеного покарання.

Підстав для скасування вироку та закриття провадження у справі на підставі
ст.48 КК України у зв'язку із зміною обстановки, про що йдеться у касаційному
поданні, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 394-396 КПК України,
колегія суддів

У х в а л и л а :

Касаційне подання заступника прокурора Луганської області задовольнити
частково.

Вирок Краснолуцького міського суду
Луганської області від 3 серпня 2006 року щодо ОСОБА_1 змінити -
звільнити його від призначеного судом покарання.

С У Д Д І :

Присяжнюк Т.І.
Нікітін Ю.І.
Філатов В.М.