Справа № 1-224/11
Провадження №1/761/55/2013
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 травня 2013 року Шевченківський
районний суд м. Києва

в складі: головуючого -
судді Антонюк М.С.

при секретарі
Зайчук В.В.

з участю прокурора
Беби Є.Г.

захисника -
адвоката ОСОБА_1

потерпілого
ОСОБА_2

представника
потерпілого - адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві кримінальну справу
по обвинуваченню

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Бровари Київської області,
українця, громадянина України, з
середньою освітою, неодруженного,
непрацюючого, зареєстрованого та
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
раніше не судимого;

у вчинені злочину, передбаченого ст. 286
ч.2 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Шевченківського
районного суду м. Києва знаходиться
кримінальна справа по обвинуваченню
ОСОБА_4 у вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що
він 02 листопада 2009 року приблизно о 16
годині 35 хвилин, керуючи технічно
справним автомобілем БМВ, д.н. НОМЕР_1,
рухався по проїзній частині вул
Глибочицької в м. Києві з боку вул
Пимоненка в напрямку вулиці Н.Вал та
наближався до будинку №69 по вул
Глибочицькій.

Під'їхавши до буд. №69 по вул
Глибочицькій, водій ОСОБА_4 почав
виконувати заборонений дорожньою
розміткою 1.1 ПДР України маневр
повороту ліворуч з метою заїхати на АЗС
«КЛО», яка знаходиться на протилежному
боці проїзної частини вул
Глибочицької.

Грубо порушуючи вимоги п.п. 2.3 Б, 10.1, 10.4,
11.9 ПДР України ОСОБА_4 проявив
неуважність, перед зміною напрямку
руху не переконався, що це буде
безпечним і не становить перешкод або
небезпеки іншим учасникам руху,
перетнув вузьку суцільну лінію
дорожньої розмітки 1.1, виїхав на
відокремлені від проїзної частини
трамвайні колії, та виконуючи поворот
ліворуч на АЗС «КЛО», не дав дорогу
мотоциклу «QINGQI», д.н. НОМЕР_2, під
керуванням водія ОСОБА_2, який рухався у
зустрічному напрямку по проїзній
частині вул Глибочицької. В результаті
проявленої водієм ОСОБА_6 грубої
необережності відбулось зіткнення
правої бічної сторони автомобіля «БМВ»
д.н. НОМЕР_1 та передньої частини
мотоцикла «QINGQI», д.н. НОМЕР_2. Внаслідок
даної дорожньо-транспортної пригоди
водій мотоцикла ОСОБА_2 отримав тяжкі
тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта № 14/Е від
03.02.2010р. у гр-на ОСОБА_2 «согласно
представленной истории болезни, в
результате имевшей место травмы,
отмечались следующие телесные
повреждения: закрытая травма грудной
клетки. Закрытая травма живота с
разрывом селезёнки. Открытый 1 ст.
перелом левой бедренной кости со
смещением отломков. Закрытый перелом
левой плечевой кости, перелом левой
локтевой кости со смещением отломков.

Все отмеченные повреждения являются
результатом действия тупого(ых)
предмета(ов) и могли образоваться в
срок и при обстоятельствах, указанных в
постановлений следователя.

По степени тяжести, отмечавшиеся
повреждения, как опасные для жизни
повреждения, относятся к ТЯЖКИМ
телесным повреждениям».

Згідно висновку експерта № 115ат від
25.03.2010р.: «...В ситуації, що склалася на
дорозі безпосередньо перед
дорожньо-транспортною пригодою, водій
автомобіля «БМВ» д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4
повинен був керуватися вимогами
пунктів: 10.1; 10.4; 11.9 та дорожньої
розмітки 1.1 ПДР України...

В даній дорожній ситуації водій
автомобіля «БМВ» д. н. НОМЕР_1 ОСОБА_4.
мав технічну можливість запобігти
зіткнення транспортних засобів шляхом
виконання вимог пунктів: 10.1; 10.4; 11.9 та
дорожньої розмітки 1.1 ПДР України.

В даній дорожній ситуації в діях водія
автомобіля «БМВ» д. н. НОМЕР_1 ОСОБА_4.
експертом, з технічної точки зору,
вбачаються невідповідності вимогам
пунктів: 10.1; 10.4; 11.9 та дорожньої
розмітки 1.1 ПДР України».

Таким чином, ОСОБА_4, керуючи
транспортним засобом порушив правила
безпеки дорожнього руху, що спричинило
потерпілому тяжкі тілесні ушкодження,
тобто обвинувачується у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК
України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 після
закінчення з'ясування судом всіх
обставин справи та перевірку їх
доказами в доповненнях до судового
слідства заявив про застосування
відносно нього Закону України «Про
амністію у 2011 році» від 08.07.2011 року,
звільнення його від кримінальної
відповідальності та закриття
провадження у справі по обвинуваченню
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2
ст. 286 КК України, оскільки на момент
набуття чинності вказаним законом та
на даний час має матір ОСОБА_7
ІНФОРМАЦІЯ_5, яка потребує його догляду
та допомоги, інших дітей вона не має.
При цьому пояснив, що йому роз'яснено та
зрозуміло, що дана підстава для
закриття кримінальної справи не є
реабілітуючою, та він не бажає доводити
перед судом свою невинуватість, обіцяє
виплатити потерпілому заподіяну ним
шкоду, розмір якої зазначено у
цивільному позові, а тому просить
закрити провадження у справі і
звільнити його від кримінальної
відповідальності.

Захисник підтримав заявлене
клопотання та просить суд його
задовольнити.

Прокурор не заперечував проти
застосування амністії до підсудного
ОСОБА_4 та закриття провадження у
справі.

Потерпілий та його представник
заперечували проти закриття
провадження у справі у зв'язку із
застосуванням амністії до підсудного,
посилаючись на те, що він не розкаявся у
вчиненому злочині, не визнає свою вину,
не відшкодував завдану шкоду. Крім
того, на думку потерпілого перешкодою
для застосування амністії є те, що у
підсудного неодноразово була
можливість погодитись на застосування
до нього амністії в ході судового
розгляду справи, проте останній
відмовлявся від її застосування і
тільки після дослідження судом усіх
доказів, що свідчать про його
винуватість, прагнучи ухилитись від
відповідальності, звернувся до суду із
відповідною заявою.

Вислухавши думку учасників судового
розгляду, допитавши підсудного,
потерпілого та свідків, дослідивши
матеріали справи, суд знаходить
можливим закрити провадження по
кримінальній справі відносно ОСОБА_8,
звільнивши його від кримінальної
відповідальності на підставі Закону
України «Про амністію у 2011 році» від 08
липня 2011 року, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.5 КК України якщо
після вчинення особою діяння,
передбаченого КК України, закон
про кримінальну відповідальність
змінювався кілька разів, зворотну дію в
часі має той закон, що скасовує
злочинність діяння, пом'якшує
кримінальну відповідальність або
іншим чином поліпшує становище особи.

Закон України «Про застосування
амністії в Україні» (у редакції Закону
від 02 червня 2011 року), за яким амністією
визнається повне або часткове
звільнення від відбування покарання
певної категорії осіб, визнаних
винними у вчиненні злочину, або
кримінальні справи стосовно яких
розглянуті судами, але вироки стосовно
яких не набрали законної сили, не
містить застережень про втрату
чинності Законом України «Про амністію
у 2011 році» із 01 січня 2012 року, а також
Закон України «Про амністію у 2011 році»
від 08 липня 2011 року не містить
застережень про його незастосування у
зв'язку із новою редакцією Закону
України «Про застосування амністії в
Україні».

Таким чином, враховуючи положення ст. 5
КК України, при вирішенні питань про
застосування амністії за діяння, які
були вчиненні до набрання чинності
Законом України «Про амністію у 2011
році» від 08 липня 2011 року включно,
підлягають застосуванню положення
цього закону, якщо це поліпшує
становище особи.

Згідно ст. 1 п. «є» Закону України «Про
амністію у 2011 році» від 08 липня 2011 року
підлягають звільненню від покарання у
вигляді позбавлення волі на певний
строк та від інших покарань, не
пов'язаних з позбавленням волі,
засуджені за злочини, вчинені з
необережності, які не є особливо
тяжкими відповідно до статті 12 КК
України, особи, які на день набрання
чинності цим законом мають одного чи
обох батьків, які досягли 70-річного
віку або визнані інвалідами першої
групи, за умови, що в цих батьків немає
інших працездатних дітей.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
амністію у 2011 році» від 08 липня 2011 року
звільняються від кримінальної
відповідальності в порядку та на
умовах, визначених цим Законом, особи,
які підпадають під дію статті 1 цього
Закону, кримінальні справи стосовно
яких перебувають у провадженні органів
дізнання, досудового слідства чи не
розглянуті судами, а так само
розглянуті судами, але вироки не
набрали законної сили, про злочини,
вчинені до набрання чинності цим
Законом.

Відповідно до ст.9 вказаного Закону
застосування амністії не допускається,
якщо обвинувачений, підсудний або
засуджений заперечують проти цього.
Особа, щодо якої вирішується питання
про застосування амністії, дає свою
згоду суду в усній чи письмовій формі з
обов'язковим зазначенням цього у
протоколі судового засідання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, який
просив суд застосувати амністію
відносно нього, раніше не судимий,
позитивно характеризується за місцем
проживання та попереднім місцем
роботи, має ряд хронічних захворювань,
притягується до кримінальної
відповідальності за злочин, вчинений з
необережності, який не є особливо
тяжким відповідно до статті 12 КК
України, та на день набрання чинності
Законом України «Про амністію у 2011
році» від 08 липня 2011 року мав матір -
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка досягла
70-річного віку і немає інших
працездатних дітей та за станом
здоров'я потребує постійного догляду.

Підстав, передбачених Законом України
«Про амністію у 2011 році» від 08 липня 2011
року, за яких до ОСОБА_4 неможливо було б
застосувати амністію, судом не
встановлено.

Таким чином, суд приходить до висновку
про необхідність закриття
кримінальної справи відносно ОСОБА_4 на
підставі ст. 1 п. «є» Закону України «Про
амністію у 2011 році» від 08 липня 2011 року,
звільнивши останнього від
кримінальної відповідальності.

Цивільний позов, заявлений потерпілим
ОСОБА_2, підлягає залишенню без
розгляду, що не позбавляє потерпілого
права звернутися з аналогічним позовом
до суду в порядку цивільного
судочинства, оскільки амністія не
звільняє особу від обов'язку
відшкодувати заподіяну злочином шкоду.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 1
п. «є», 6, 7, 8, 9, 10, 12 Закону України «Про
амністію у 2011 році» від 08 липня 2011 року,
ст. 5 КК України, п.11 Перехідних положень
КПК України 2012 року, суд

п о с т а н
о в и в :

Кримінальну справу по
обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.2 ст. 286 КК
України закрити на підставі ст. 1 п. «є»
Закону України «Про амністію у 2011 році»
від 08 липня 2011 року, звільнивши його від
кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4,
обраний у вигляді підписки про невиїзд
з постійного місця проживання -
скасувати.

Речові докази - мобільний телефон
«Нокіа» ІМЕІ НОМЕР_3 з карткою
мобільного оператора «Лайф», вилучений
у ОСОБА_4, який переданий на зберігання
до камери зберігання речових доказів
Шевченківського РУ ГУ МВС України в м.
Києві - повернути ОСОБА_4.(т.2 а.с. 90, 91),
автомобіль «БМВ», д.н.з. НОМЕР_1, який
переданий на зберігання на майдан
тимчасового зберігання транспортних
засобів за адресою: м. Київ, вул
Тираспільська, 43, - повернути власнику
ОСОБА_7 (т.1 а.с. 172, т.2 а.с. 100, 101); мотоцикл
«QINGQI», д.н. НОМЕР_2, який переданий на
зберігання на майдан тимчасового
зберігання транспортних засобів за
адресою: м. Київ, вул Тираспільська, 43, -
повернути власнику ОСОБА_2 (т.1 а.с. 236, 237).

На постанову може бути подано
апеляцію до Апеляційного суду м. Києва
протягом семи діб з дня її винесення
через Шевченківський районний суд м.
Києва.

Суддя