АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 646/4560/15-к Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/790/597/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

з участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 квітня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 10 квітня 2015 року задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Харківської області радника юстиції ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .

Як зазначено в ухвалі суду першої інстанції, Прокуратурою Харківської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000440 від 29.08.2014 за підозрою ОСОБА_8 . ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч.2 ст.189 КК України.

Досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_8 перебуваючи на посаді молодшого інспектора зв`язку групи зв`язку та спецтехніки полку патрульно-постової служби при ХМУ ГУМВС України в Харківській області, будучі працівником правоохоронного органу, достовірно знав, що відповідно до вимог ст.2 Закону України "Про міліцію", основними завданнями міліції є запобігання правопорушенням та їх припинення; виявлення кримінальних правопорушень; участь у розкритті кримінальних правопорушень та розшуку осіб, що їх вчинили.

В силу займаної посади ОСОБА_8 було відомо, що відповідно до вимог ст. 10 Закону України "Про міліцію", працівник міліції на території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу в разі звернення до нього громадян або службових осіб з заявою чи повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або у разі безпосереднього виявлення таких зобов`язаний вжити заходів до попередження і припинення правопорушень, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, встановлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, охорони місця події, а також повідомити про це в найближчий підрозділ міліції.

Ігноруючи вказані норми закону, ОСОБА_8 , діючи всупереч інтересам служби з корисливих спонукань, усвідомлюючи переваги вчинення злочинів за попередньою змовою групою осіб, у 2013 році у м.Харкові вступив у злочинну змову із колишнім працівником міліції ОСОБА_9 та знайомою ОСОБА_10 , яка займалась проституцією, з метою скоєння групою осіб корисливих злочинів.

Згідно з досягнутою домовленістю, ОСОБА_10 , яка займалася проституцією повинна була знаходитись на автошляху М-18-1 (під`їзна автодорога до аеропорту м. Харкова з боку м. Києва) в районі с.Високий, Харківського району, Харківської області та у випадку звернення до неї чоловіка (потерпілого) щодо надання інтимних послуг, погоджуватись та пропонувати йому від`їхати у заздалегідь обумовлене з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 безлюдне місце. Останні, в цей момент, знаходячись неподалік повинні були спостерігати за діями ОСОБА_10 та потерпілого за допомогою заздалегідь придбаного для вчинення злочинів біноклю, а після прибуття їх в обумовлене місце, під`їхати до них.

Після цього, згідно з досягнутою домовленістю, ОСОБА_8 , перевищуючи свої службові повноваження, діючи всупереч інтересам служби, представлявся співробітником міліції, пред`являв своє службове посвідчення та, з метою створення у потерпілого уяви щодо законності своїх дій, роз`яснював потерпілому права затриманої особи, розповідав про нібито скоєний в цей місцевості злочин, а також зазначав, що він разом з іншим співробітником міліції вживає заходи щодо розшуку злочинця.

В свою чергу ОСОБА_9 , як активний учасник групи, привласнюючи владні повноваження співробітника правоохоронного органу, діючи згідно з попередньою злочинною домовленістю, представлявся співробітником міліції на ім`я ОСОБА_11 та також створював враження перед потерпілим про виконання функцій співробітника правоохоронного органу.

ОСОБА_10 , як активний учасник групи, будучи обізнаною про злочинну діяльність ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , робила вигляд, що не знайома з останніми та на вимоги працівників міліції добровільно надавала для огляду особисті речі, підтверджувала факт зайняття проституцією тощо.

Під час спілкування та огляду особистих речей, ОСОБА_9 констатував факт того, що ОСОБА_10 займається проституцією та надавала потерпілому послуги інтимного характеру. Після чого, з метою виконання злочинного плану. ОСОБА_8 проводив відеозйомку, а ОСОБА_9 роз`яснював потерпілому, що користування послугами повії є злочином за який передбачено покарання у виді позбавлення волі та висловлював погрозу про застосування насильства, а саме застосування спеціальних засобів - металевих браслетів, примусове обмеження свободи шляхом поміщення до слідчого ізолятору, де стосовно нього співкамерниками будуть застосовані насильницькі дії, а також погрози щодо висвітлення вказаного факту в засобах масової інформації, надання інформації рідним і близьким особам, здійснення інших дій щодо розголошення відомостей інтимного характеру стосовно потерпілого на загальний розсуд суспільства.

Після висловлення ОСОБА_9 погроз, ОСОБА_8 , виконуючи свою роль у злочинній змові, використовуючи відсутність досвіду у потерпілого в області юриспруденції, з метою підтвердження їх повноважень щодо реального виконання погроз, розповідав потерпілому про проведення правоохоронними органами спеціальних операцій "конопля" та "повія", що вони є членами мобільної групи, до складу якої також входять центр суспільних зв`язків, аналітична група інституту соціології, працівники правоохоронних органів по боротьбі з торгівлею людьми.

Після того, як потерпілий виявляв бажання про залишення відомостей стосовно нього без розголошення та уникнення обмеження його свободи, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний корисний умисел, спрямований на заволодіння майном потерпілого, висловлювали вимогу про передачу їм грошових коштів, після чого отримували від потерпілого витребувану ними суму, яку в подальшому ділили між собою згідно з попередньою домовленістю.

Таким чином, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , спільно, заздалегідь домовившись про вчинення злочинів, скоювали вимагання, про що було відомо всім учасникам групи, за наступних обставинах:

У червні 2013 року ОСОБА_10 , виконуючи свою роль, визначену в спільній злочинній змові з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , знаходилась на автодорозі М-18-1 в районі с.Високий Харківського району Харківської області. До неї під`їхав на автомобілі ОСОБА_12 та запитав про отримання послуг повії. ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 знаходяться поблизу та спостерігають за їх діями, погодилась надати послуги інтимного характеру та вказала ОСОБА_12 на безлюдне місце куди необхідно проїхати.

ОСОБА_10 та ОСОБА_12 на автомобілі прослідували у лісосмугу розташовану поблизу будівлі №1 по вул.Військовій, с.Високий, Харківського району. Харківської області куди через кілька хвилин прибули ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які за допомогою автомобіля заблокували виїзд автомобілю потерпілого ОСОБА_12 .

Діючи згідно зі спільним злочинним планом, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 представилися співробітниками міліції та висловили ОСОБА_12 погрози щодо притягнення його до кримінальної відповідальності, а також розголошення стосовно нього відомостей про отримання останнім послуг від повії після чого висловили вимогу про передачу їм грошових коштів у сумі 1000 грн. за не вчинення вказаних дій.

ОСОБА_12 усвідомлюючи, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в силу своїх владних повноважень можуть вчинити висловлені ними погрози, бажаючи уникнути настання можливих негативних наслідків у разі їх виконання, передав ОСОБА_9 та ОСОБА_8 гроші в сумі 1000 грн.. якими учасники групи розпорядилися на власний розсуд для особистих потреб.

Таким чином. ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 своїми злочинними діями спричинили потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду у розмірі 1000 грн. і на вказану суму заявлено цивільний позов.

Продовжуючи свої злочинні дії, у серпні 2013 у невстановлений слідством день ОСОБА_10 повторно. виконуючи свої зобов`язання, визначені в спільній злочинній змові з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 знаходилась на автошляху М-18-1 в районі с.Високий Харківського району Харківської області. Приблизно о 10 год. до неї під`їхав на автомобілі ОСОБА_13 та запитав про отримання послуг повії. ОСОБА_10 діючи згідно із заздалегідь розробленим планом, усвідомлюючи, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 знаходяться поблизу та спостерігають за їх діями, погодилась надати послуги інтимного характеру та вказала ОСОБА_13 на безлюдне місце куди необхідно проїхати.

ОСОБА_10 та ОСОБА_13 на автомобілі прослідували у лісосмугу розташовану поблизу будівлі №1 по вул.Військовій, с.Високий, Харківського району. Харківської області куди через кілька хвилин прибули ОСОБА_9 та ОСОБА_8 які за допомогою автомобіля заблокували рух автомобілю потерпілого ОСОБА_13 , представилися співробітниками міліції, та повторно, реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом висловлення погрози притягнення до кримінальної відповідальності та розголошення відомостей про отримання послуг від повії, які ОСОБА_13 бажав зберегти в таємниці, висловили вимогу про передачу їм грошових коштів у сумі 3000 доларів СІЛА.

ОСОБА_13 відмовився передати вказану суму після чого ОСОБА_8 став вимагати переоформити на його ім`я власність на автомобіль, який належав ОСОБА_13 , але отримавши відмову, застосовуючи насильство, вихватив у ОСОБА_13 барсетку та заволодів грошима у сумі 5000 грн. Вказаними грошима учасники групи розпорядилися на власний розсуд для особистих потреб.

Таким чином, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 своїми злочинними діями спричинили потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду у розмірі 5000 грн. і на вказану суму заявлено цивільний позов.

Крім цього, у листопаді 2013 року приблизно о 11 год.30 хв. ОСОБА_14 разом із ОСОБА_10 на власному автомобілі зупинився біля автошляху М-18-1 в районі повороту на с.Покотилівка, Харківського району, Харківської області для отримання від ОСОБА_10 послуг інтимного характеру.

Через декілька хвилин, до них на автомобілі під`їхали ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які діючи згідно зі спільним злочинним планом, представилися співробітниками міліції та повторно, реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом висловлення погрози притягнення до кримінальної відповідальності та розголошення відомостей про отримання послуг від повії, які ОСОБА_15 бажав зберегти в таємниці, висловили вимогу про передачу їм грошових коштів.

ОСОБА_14 усвідомлюючи, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в силу своїх владних повноважень можуть вчинити висловлені ними погрози, бажаючи уникнути настання можливих негативних наслідків у разі їх виконання, передав ОСОБА_9 та ОСОБА_8 гроші в сумі 200 грн., якими учасники групи розпорядилися на власний розсуд для особистих потреб.

Таким чином, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 своїми злочинними діями спричинили потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду у розмірі 200 грн. і на вказану суму заявлено цивільний позов.

Крім цього. 05.07.2014 ОСОБА_10 повторно, виконуючи свої зобов`язання, визначені в спільній злочинній змові з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 знаходилась на автошляху М- 18-1 в районі с.Високий. Харківського району, Харківської області. Приблизно о 13 год. до неї під`їхав на автомобілі ОСОБА_16 та запитав про отримання послуг повії. ОСОБА_10 діючи згідно із заздалегідь розробленим планом, усвідомлюючи, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 знаходяться поблизу та спостерігають за їх діями, погодилась надати послуги інтимного характеру та вказала на безлюдне місце куди необхідно проїхати.

ОСОБА_10 та ОСОБА_16 на автомобілі прослідували у лісосмугу розташовану поблизу будівлі АДРЕСА_1 куди через кілька хвилин прибули ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які діючи згідно зі спільним злочинним планом, представилися співробітниками міліції та повторно, реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом висловлення погрози притягнення до кримінальної відповідальності та розголошення відомостей про отримання послуг від повії, які

ОСОБА_16 бажав зберегти в таємниці, висловили вимогу про передачу їм грошових коштів у сумі 2000 доларів США або 25000 гривень.

ОСОБА_16 усвідомлюючи, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в силу своїх владних повноважень можуть вчинити висловлені ними погрози, бажаючи уникнути настання можливих негативних наслідків у разі їх виконання, вимушений був погодитися на злочині вимоги останніх.

10.07.2014 приблизно о 16 год. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 біля Благовіщенського собору за адресою: м.Харків, пл. К. Маркса. 1, отримали від ОСОБА_16 гроші у сумі 10000 г рн. якими розпорядилися на власний розсуд.

Таким чином. ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 своїми злочинними діями спричинили потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду у розмірі 10000 грн. і на вказану суму заявлено цивільний позов.

Крім цього, у період з 29 по 30 липня 2014 року ОСОБА_10 повторно виконуючи свої зобов`язання, визначені в спільній злочинній змові з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 знаходилась на автошляху М-18-1 в районі с.Високий. Харківського району. Харківської області. До неї на автомобілі під`їхав ОСОБА_17 та запитав про отримання послуг повії. ОСОБА_10 діючи згідно із заздалегідь розробленим планом, усвідомлюючи, що ОСОБА_9 га ОСОБА_8 знаходяться поблизу та спостерігають за їх діями, погодилась надати послуги інтимного характеру та вказала на безлюдне місце куди необхідно проїхати.

ОСОБА_10 та ОСОБА_17 на автомобілі прослідували у лісосмугу розташовану поблизу будівлі №1 по вул. Військовій, с.Високий, Харківського району Харківської області куди через кілька хвилин прибули ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які діючи згідно зі спільним злочинним планом, представилися співробітниками міліції та повторно, реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом висловлення погрози притягнення до кримінальної відповідальності та розголошення відомостей про отримання послуг від повії, які ОСОБА_17 бажав зберегти в таємниці, висловили вимогу про передачу їм грошових коштів у сумі 1000 доларів СІІІА.

ОСОБА_17 усвідомлюючи, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в силу своїх владних повноважень можуть вчинити висловлені ними погрози, бажаючи уникнути настання можливих негативних наслідків у разі їх виконання, передав ОСОБА_9 та ОСОБА_8 гроші в сумі 2600 грн.. якими учасники групи розпорядилися на власний розсуд для особистих потреб.

Таким чином, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 своїми злочинними діями спричинили потерпілому ОСОБА_17 матеріальну шкоду у розмірі 2600 грн. і на вказану суму заявлено цивільний позов.

Крім цього, у період з 19 по 21 листопада 2014 року ОСОБА_10 повторно виконуючи свої зобов`язання, визначені в спільній злочинній змові з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , знаходилась на автошляху М-18-1 в районі с.Високий, Харківського району, Харківської області. Приблизно о 13 год. до неї під`їхав на автомобілі раніше знайомий їй ОСОБА_18 та запропонував вступити з ним в статевий зв`язок за грошову винагороду. Усвідомлюючи, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 знаходяться поблизу та спостерігають за їх діями. ОСОБА_10 погодилась надати ОСОБА_18 платні послуги інтимного характеру та запропонувала йому проїхати у безлюдне місце.

ОСОБА_10 та ОСОБА_18 на автомобілі прослідували у безлюдне місце біля повороту на с.Покотилівка, Харківського району. Харківської області куди через кілька хвилин прибули ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які діючи згідно зі спільним злочинним планом, представилися співробітниками міліції та повторно, реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом висловлення погрози притягнення до кримінальної відповідальності та розголошення відомостей про отримання послуг від повії, які ОСОБА_18 бажав зберегти в таємниці, висловили вимогу про передачу їм грошових коштів у сумі 2000 доларів США.

ОСОБА_18 усвідомлюючи, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в силу своїх владних повноважень можуть вчинити висловлені ними погрози, бажаючи уникнути настання можливих негативних наслідків у разі їх виконання, передав ОСОБА_9 та ОСОБА_8 гроші в сумі 2500 грн.. якими учасники групи розпорядилися на власний розсуд для особистих потреб.

Таким чином. ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 своїми злочинними діями спричинили потерпілому ОСОБА_18 матеріальну шкоду у розмірі 2500 грн. і на вказану суму заявлено цивільний позов.

Далі. 11.12.2014 ОСОБА_10 повторно виконуючи свої зобов`язання, визначені в спільній злочинній змові з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , знаходилась на автошляху М-18-І в районі с.Високий. Харківського району. Харківської області. Приблизно о 13 год. до неї під`їхав на автомобілі ОСОБА_19 та запитав про отримання послуг повії. ОСОБА_10 , діючи згідно із заздалегідь розробленим планом, усвідомлюючи, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 знаходяться поблизу та спостерігають за їх діями, погодилась надати послуги інтимного характеру та вказала ОСОБА_19 на безлюдне місце куди необхідно проїхати.

ОСОБА_19 та ОСОБА_10 на автомобілі прослідували у лісосмугу розташовану поблизу будівлі АДРЕСА_1 куди через кілька хвилин прибули ОСОБА_9 та ОСОБА_8 які діючи згідно зі спільним злочинним планом, представилися співробітниками міліції та повторно, реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом висловлення погрози притягнення до кримінальної відповідальності та розголошення відомостей про отримання послуг від повії, які ОСОБА_19 бажав зберегти в таємниці, висловили вимогу про передачу їм грошових коштів.

ОСОБА_19 усвідомлюючи, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в силу своїх владних повноважень можуть вчинити висловлені ними погрози, бажаючи уникнути настання можливих негативних наслідків у разі їх виконання, передав ОСОБА_9 та ОСОБА_8 гроші в сумі 18000 грн.

Після вчинення вказаного злочину ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були затримані на місці вчинення злочину працівниками прокуратури Харківської області.

12.12.2014 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 12.12.2014 стосовно підозрюваного ОСОБА_8 обрано запобіжний захід тримання під вартою та визначену суму застави у розмірі 73080 грн.

16.12.2014 ОСОБА_8 звільнено з під-варти у зв`язку з внесенням застави у зазначеному розмірі.

05.02.2015 строк досудового слідства у кримінальному провадженні продовжено до 4-х місяців, тобто до 11.04.2015.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 09.02.2015 продовжено строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ст.194 КПК України до 4-х місяців.

19.02.2015 ОСОБА_8 повідомлено про нову підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189 КК України.

16.03.2015 слідчим суддею Червонозаводського районного суду м.Харкова стосовно підозрюваного ОСОБА_8 змінено запобіжний захід на тримання під вартою в межіх строку досудового розслідування.

Не торкаючись доведеності вини та кваліфікації дії підозрюваного вважаю, що обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме: заявами та свідченнями потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_12 ОСОБА_14 ОСОБА_13 ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ; легалізованими матеріалами отриманими у ході проведених оперативно-розшукових заходів та негласних слідчих (розшукових) дій: протоколами проведених обшуків у автомобілях "ВАЗ-210700-20" д.н. НОМЕР_1 , "FordKuga" д.н. НОМЕР_2 . а також за місцями мешкання ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .. ОСОБА_10 : протоколами одночасних допитів підозрюваних ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 : протоколами пред`явлення осіб для впізнання; висновками експертиз; іншими доказами.

Зважаючи на викладене, приходжу до висновку про наявність у слідчого правових підстав для внесення клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою до 6 місяців.

У відповідності до положень ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Як вбачається з тексту ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 березня 2015 міра запобіжного заходу на тримання під варту була змінена ОСОБА_8 з урахуванням тяжкості інкримінованого йому злочину, наявності ризиків, даних про його особу.

Даних про наявність підстав для зміни ОСОБА_8 запобіжного заходу на менш суворий, ніж тримання під вартою, судом при розгляді клопотання не встановлено.

Так. слідчий суддя у відповідність до положень ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному за інкримінований йому злочин за ч. 2 ст. 189 КК України, санкція якої передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі до 7 років, вік та стан його здоров`я, відсутність роботи та дані про те, що він раніше не судимий, кількість епізодів ймовірної злочинної діяльності, і приходить до висновку про наявність підстав вважати, що підозрюваний може переховуватися.

У кримінальному провадженні проведено значний обсяг процесуальних та слідчих дій. проте у визначений законом строк закінчити досудове розслідування не представилось можливим, що обумовлено значною кількістю епізодів злочинної діяльністю.

Як вбачається з матеріалів справи та клопотання для закінчення досудового розслідування потрібно провести ряд слідчих дій, у тому числі, отримати висновки експертиз, провести очні ставки, витребувати дані, що характеризують особу підозрюваного, здійснити відкриття матеріалів кримінального провадження, виконати вимоги ст.ст. 290, 291 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового слідства. Цей перелік слідчих дій, направлених на закінчення досудового розслідування у справі, не є вичерпним.

З метою всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи строк досудового розслідування у справі продовжено 06.04.2015 року першим заст. прокурора Харківської області до шести місяців, тобто до 11 червня 2015 року.

Приймаючи до уваги, що у справі потрібно виконати ряд слідчих дій, проведення яких потребує значного часу, а підстав для скасування або зміни ОСОБА_8 запобіжного заходу не встановлено, вважаю необхідним продовжити строк його тримання під вартою, протягом 60 діб, а саме до 10 червня 2015 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку передбаченим цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів та правильності кваліфікації його дії судом при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

На ухвалу слідчого судді захисником підозрюваного ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_7 було подано апеляційну скаргу в якій він просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

На думку апелянта, ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, не відповідає вимогам КПК України. Захисник, посилаючись на практику ЄСПЛ та дані про особу, вважає, що обставини, про які зазначено у клопотанні, щодо існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України та неможливості застосування до підозрюваного більш м*якого запобіжного заходу є недоведеними.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги та вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав:

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо тяжких та особливо тяжких злочинів не повинен перевищувати дванадцяти місяців.

Подане до суду першої інстанції клопотання про продовження застосування запобіжного заходу відповідає вимогам ст.ст.184,199 КПК України.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного, слідчим суддею врахована вся сукупність обставин, а також: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним умисного тяжкого кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється. Судом першої інстанції була встановлена доведеність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу, що у сукупності виправдовує подальше перебування підозрюваного під вартою.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, що відповідає вимогам ст.ст.196,199 КПК України .

Обставини, на які посилається апелянт, в тому числі дані, що характеризують особу підозрюваного, досліджувались судом при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу, а також при його продовженні.

Посилання ж на інші нові обставини, які б свідчили про те, що заявлені ризики зменшились та не виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, апеляційна скарга не містить.

Прокурором було також доведено наявність обставин, які об`єктивно перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , а доводи апеляційної скарги захисника правильності цього висновку не спростовують, підстав для скасування ухвали слідчого судді не вбачається.

Керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 захисника підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 10.04.2015 року щодо продовження строку тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування до 20 годин 30 хвилин 10 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: