Справа № 0907/1-32/2011
Провадження № 11/779/30/2015
Категорія ч.1 ст.190 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь в суді першої інстанції, на постанову Івано-Франківського міського суду від 04 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а :
Вказаною постановою кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.190 ч.1 КК України (в ред.1960 року), направлено прокурору міста Івано-Франківська для організації та проведення додаткового досудового розслідування з метою усунення неповноти та неправильності досудового слідства.

Зі змісту пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення вбачається, що 31 березня 2008 року близько 18.40 год., перебуваючи неподалік кафе «Пролісок», що по вул. Тичини в м. Івано-Франківську, вона зловживаючи довірою ОСОБА_7 , шахрайським способом заволоділа його мобільним телефоном марки «Fly SX300», чим спричинила останньому майнової шкоди на суму 1140 грн.

Повертаючи справу на додаткове розслідування, суд мотивував своє рішення тим, що досудове слідство по справі всупереч вимогам ст.223 КПК України 1960 року орган досудового розслідування повинен був прийняти міри до вияснення місцезнаходження та фактичного проживання підсудної, але в порушення вимог вказаної норми закону не зробив цього, а отриману інформацію не перевірив, що вказує на поверхневість та однобічність дослідження обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, так як не були з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу підсудної.

В поданій апеляції прокурор вважає, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а також істотним порушенням кримінально-процесуального закону, а справа направленню на новий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляцію та вважав постанову незаконною і необґрунтованою, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Відповідно до роз`яснень даних у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України в від 11.02.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» та ст.281 КПК України 1960 року повернення справи на додаткове розслідування допускається лише коли неповнота або необ`єктивність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні.

На думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції про те, що неповнота та необ`єктивність досудового слідства не може бути усунута в ході судового розгляду є правильним.

Як вбачається з оскаржуваної постанови суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про необхідність направлення справи на додаткове розслідування, так як відповідно до ст.223 КПК України 1960 року орган досудового розслідування повинен був прийняти всі можливі міри для вияснення місцезнаходження та фактичного проживання підсудного, але в порушення вимог вказаної норми закону не зробив цього, а отриману інформацію не перевірив, що вказує на поверховість та однобічність дослідження обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Оскільки кримінальна справа надійшла до суду 07 травня 2008 року, а ОСОБА_6 на неодноразові виклики в судове засідання не прибувала, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, працівники міліції примусовий привід її в судові засідання не виконували, посилаючись на те, що за зазначеною у справі органом досудового розслідування адресою вона не проживає, то при таких обставинах постановою суду від 19 травня 2009 року їй було оголошено в розшук.

03 жовтня 2014 року постановою суду відновлено провадження по даній справі, підсудна викликалася в судове засідання судовими повістками, здійснювався її примусовий привід, однак підсудна в судове засідання не зявлялася, примусовий привід не був виконаний.

04 листопада 2014 року судом першої інстанції, в порядку ст. 315-1 КПК України 1960 року, з метою перевірки і уточнення фактичних даних, одержаних у ході судового слідства, було доручено органу досудового слідства по даній кримінальній справі встановити місцеперебування та фактичного проживання підсудної ОСОБА_6 і встановлено строк виконання судового доручення до 05 грудня 2014 року. Проте вказана постанова суду органом досудового слідства до цього часу не виконана, місцезнаходження підсудної не встановлено.

Таким чином, враховуючи вимоги ст.262 КПК України 1960 року, про те, що участь підсудної в розгляді даної кримінальної справи є обов`язковою, а також і те, що згідно ст. 64 КПК України 1960 року при провадженні досудового слідства доказуванню підлягають, в тому числі обставини щодо особи обвинуваченої, до яких відносяться і дані про її місце проживання, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що вказану неповноту досудового розслідування не можна усунути під час судового розгляду справи, який, крім того, без участі підсудної суд не вправі проводити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 365, 366, 367, 370, 377, 379 КПК України 1960 року, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляцію прокурора залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського міського суду від 04 березня 2015 року про направлення кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_6 за ст.190 ч. 1 КК України прокурору м.Івано -Франківська для організації та проведення додаткового розслідування - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді : ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2