Справа № 161/1779/15-к
Провадження № 1-кс/161/495/15
У Х В А Л А
м. Луцьк 10 лютого 2015 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю скаржників ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк скаргу членів групи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на постанову про закриття кримінального провадження від 18 грудня 2014 року,

ВСТАНОВИВ:

Члени групи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулася до суду із скаргою на постанову про закриття кримінального провадження від 18 грудня 2014 року. В обґрунтування скарги посилається на те, що 18 грудня 2014 року старша слідча прокуратури Волинської області ОСОБА_6 розглянувши матеріали кримінального провадження винесла постанову про закриття кримінального провадження в якій постановила кримінальне провадження за №0000015 від 15.03. 2013 року, за фактом зловживання службовим становищем працівниками прокуратури Волинської області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 закрити у зв`язку з відсутністю в їхніх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. Копію постанови направити прокурору який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового слідства у формі процесуального керівництва та заявникам. Однак, слідча постановляючи направити копію постанови заявникам, не виконала сама своєї вимоги чим грубо порушила вимог ч. 5 ст. 284 КПК України та в передбачений законом термін не надіслала копії постанови всім заявникам зокрема: ОСОБА_3 ОСОБА_4 , ОСОБА_10 .

Також в порушення вимог ч. 2 ст. 39 КПК України в даному кримінальному провадженні постійно безпідставно змінюються слідчі досудового розслідування, старша слідча прокуратури Волинської області ОСОБА_6 , яка винесла оскаржувану постанову це вже четверга слідча в кримінальному провадженні за №0000015 від 15.03. 2013 року.

Незважаючи на те що, приписами даної статті чітко передбачено - повноваження керівника органу досудового розслідування щодо відсторонення слідчого від розслідування можливе тільки у трьох випадках, однак слідчі в даному кримінальному провадженні змінюються. Текст постанови про закриття кримінального провадження старшої слідчої прокуратури Волинської області ОСОБА_6 від 18 грудня 2014 року знову переписано слово в слово, не враховуючи фантазії слідчої від перестановки деяких слів, та яка є тотожною копією попередніх скасованих постанов про закриття даного кримінального провадження від 01.07.2013 року, 20.03. 2014 року, 30.05.2014 року, 08.08. 2014 року.

Старшою слідчою прокуратури Волинської області ОСОБА_6 не виконані вказівки, які було зазначено під час судового розгляду нашої скарги в Луцькому міськрайонному суді 03 листопада 2014 року, а саме не проведена експертиза відеоролика ТК Аверс, не встановлено суму шкоди Міністерству фінансів України в особі Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку, не визнано потерпілих, та не проведено інших необхідних слідчих дій.

При винесенні чергової постанови слідчою не проведено жодної слідчої дії чим не дотримано вимоги ст.ст. 91-92 КПК України та не вчинено всі передбачені КПК України дії для повного об`єктивного та всебічного з`ясування вчинення кримінального правопорушення, а отже не зрозуміло на підставі чого слідча зробила висновок про відсутність в діях працівників прокуратури Волинської області та м. Луцька ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.І ст. 364 КК України.

Висновок слідчої грунтується лише на показах заінтересованих осіб, які займають вищі посади у слідчому управлінні прокуратури Волинської області, а тому висновок слідчої не може бути об`єктивний, адже зроблений без всебічного, повного та об`єктивного вивчення обставин викладених у колективній заяві. З висновку слідчої вбачається, що можна і надалі розкрадати Державний бюджет України, який формується з податків громадян в тому числі і заявників, адже ніяка відповідальність на думку слідчої не передбачена та підлягає закриттю з підстав декриміналізації злочину передбаченого ч. 3 ст. 364. КК України.

Також в ході проведеної перевірки слідчим не перевірено журнали Луцького MB УМВС України у Волинській області про приймання, реєстрацію та розгляд в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про злочини, що вчинені або готуються з підстав їх відсутності, що не відповідає дійсності адже термін зберігання яких 5 (п`ять) років.

Крім того в постанові про закриття кримінального провадження відсутні будь які дані про те, що інформація вказана у нашій заяві, щодо можливого вчинення особами кримінальних правопорушень передбачених ст. 364 КК України належно перевірялась, та що слідчим проведено всі необхідні слідчі дії, щодо виявлення всіх заявлених заявниками конкретних фактів зловживань службовими особами, прокуратури Волинської області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Висновок зроблений слідчою, що раз скаржники не були присутні в барі та в кабінеті слідчого то такі докази не можуть вважатись допустимими не ґрунтується на нормах кримінально-процесуального права.

Ігнорування актом членів Волинської правозахисної групи від 04 вересня 2009 року, щодо психологічного тиску на підозрюваного, а в подальшому засудженого без жодних доказів ОСОБА_11 , а не проведення допиту останнього для підтвердження або спростування акту свідчить про грубе порушення слідчим норм КПК України.

З наведеного вище вбачається, що постанова слідчої прокуратури Волинської області від 18 грудня 2014 року ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження, за фактом зловживання службовим становищем працівниками прокуратури Волинської області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у зв`язку з відсутністю в їхніх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України підлягає скасуванню.

Виносячи оскаржувану постанову про закриття кримінального провадження слідчий унеможливлює розкриття службового злочину, яке повинне здійснюватись у суворій відповідності з вимогами кримінально-процесуального закону. Оскаржувану постанову отримано 27 січня 2014 року, коли заявниця ОСОБА_4 особисто звернулася до старшої слідчого прокуратури Волинської області ОСОБА_6 про перебіг кримінального провадження. Просять скасувати постанову старшої слідчої прокуратури Волинської області ОСОБА_6 від 18.12.2014 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015 від 15.03.2013 року, щодо зловживання службовим становищем працівниками прокуратури Волинської області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у зв`язку з відсутністю в їхніх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося у відповідності до вимог ч. 1 ст. 107 КПК України.

Скаржники в судовому засіданні скаргу скарги підтримали, як кожен окремо так і в цілому з підстав викладених в скарзі. Просила скаргу задовольнити.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, розгляд скарги проводиться за відсутності слідчого та прокурора, оскільки їх неявка в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги, і відповідає вимогам ч. 3 ст. 306 КПК України.

Заслухавши пояснення скаржників дослідивши письмові матеріали скарги, суд приходить до висновку про задоволення скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Судом при розгляді скарги встановлено, що 18 грудня 2014 року старшим слідчим СВ прокуратури Волинської області ОСОБА_6 було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000015 від 15.03.2013 року, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України (а.с. 4 - 6). Вказаною постановою слідчий постановив кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000015 від 15.03.2013 року за фактом - зловживання службовим становищем колишнім старшим помічником прокурора м. Луцька ОСОБА_7 , колишнім старшим прокурором прокуратури Волинської області з питань безпеки ОСОБА_9 та колишнім старшим слідчим прокуратури м. Луцька ОСОБА_12 закрити, у зв`язку з відсутністю у їхніх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

В обґрунтування постанови слідчий посилається на те, що в ході розслідування кримінального провадження, не встановлено об`єктивних даних, які б свідчили про наявність в діях працівників прокуратури Волинської області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. Зокрема, у діях зазначених осіб відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона вищевказаного кримінального правопорушення, оскільки відсутній умисел у колишнього старшого помічника прокурора м. Луцька ОСОБА_7 , колишнього старшого прокурора прокуратури Волинської області з питань безпеки ОСОБА_9 та колишнього старшого слідчого прокуратури м. Луцька ОСОБА_8 на вчинення даного кримінального правопорушення, що повністю підтверджується зібраними у провадженні доказами. Також не знайшло підтвердження спричинення діями вищевказаних службових осіб, істотної шкоди, як це передбачено диспозицією ч. 1 ст.364 К України.

Також судом встановлено, що слідчий як підставу для прийняття оскаржуваної постанови посилається на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.08.2013 року. Однак дана ухвала з формальних підстав скасована апеляційним судом Волинської області. Таким чином слідчий послався на рішення суду, яке на момент винесення оскаржуваної постанови, є скасованим, що взагалі не може бути підставою для прийняття оскаржуваної постанови.

Також встановлено, що постанови про закриття кримінального провадження №0000015 від 15.03.2013 року в подальшому неодноразово скасовувалися судом. Так судом 20.03.2014 року, 30.05.2014 року та 08.08.2014 року було скасовано постанови про закриття кримінального провадження №0000015 від 15.03.2013 року. Матеріали кримінального провадження направлялися прокурору Волинської області для проведення додаткової перевірки. В ході проведення додаткової перевірки, суд зобов`язував провести слідчі та процесуальні дії у відповідності до вимог ст. 91 КПК України направлені на встановлення наявності або відсутності в діях у колишнього старшого помічника прокурора м. Луцька ОСОБА_7 , колишнього старшого прокурора прокуратури Волинської області з питань безпеки ОСОБА_9 та колишнього старшого слідчого прокуратури м. Луцька ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Також встановлено і це стверджується скаржниками та вбачається із змісту оскаржуваної постанови, що вимоги вищезазначених ухвал суду не виконані взагалі. Також слідчим не вчинено будь-яких процесуальних та слідчих дій щодо встановлення наявності чи відсутності в діях старшого помічника прокурора м. Луцька ОСОБА_7 , колишнього старшого прокурора прокуратури Волинської області з питань безпеки ОСОБА_9 та колишнього старшого слідчого прокуратури м. Луцька ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Оскільки слідчим при винесенні оскаржуваної постанови, взагалі не зроблено посилання на конкретні матеріали кримінального провадження, які приймалися до уваги при винесенні оскаржуваної постанови. Також слідчим ОСОБА_6 в оскаржуваній постанові, взагалі не вказано, які безпосередньо нею як слідчим були вчинені слідчі і процесуальні дії під час проведення додаткової перевірки, після скасування судом постанови про закриття вказаного кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Судом при розгляді скарги встановлено і це вбачається із змісту самої оскаржуваної постанови, що даним вимогам оскаржувана постанова не відповідає, так як в ній взагалі не зроблено посилання на положення КПК України, які були застосовані при винесенні оскаржуваної постанови.

При цьому судом не приймається до уваги твердження слідчого, що в ході досудового розслідування не встановлено в діях працівників прокуратури Волинської області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. Зокрема, у діях зазначених осіб відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона вищевказаного кримінального правопорушення, оскільки відсутній умисел у колишнього старшого помічника прокурора м. Луцька ОСОБА_7 , колишнього старшого прокурора прокуратури Волинської області з питань безпеки ОСОБА_9 та колишнього старшого слідчого прокуратури м. Луцька ОСОБА_8 на вчинення даного кримінального правопорушення, що повністю підтверджується зібраними у провадженні доказами.

Так як слідчим при винесенні оскаржуваної постанови взагалі не розкрита об`єктивна та суб`єктивна сторона вищевказаного кримінального правопорушення. Також слідчим не мотивовано, на підставі яких доказів у відповідності до вимог ст. ст. 84, 85 КПК України, він прийшов до такого висновку. Також не мотивовано щодо відсутності умислу у колишнього старшого помічника прокурора м. Луцька ОСОБА_7 , колишнього старшого прокурора прокуратури Волинської області з питань безпеки ОСОБА_9 та колишнього старшого слідчого прокуратури м. Луцька ОСОБА_8 на вчинення даного кримінального правопорушення. Оскільки судом достовірно встановлено і це вбачається із змісту оскаржуваної постанови, що слідчим взагалі не вчинено будь-яких процесуальних та слідчих дій на встановлення наявності чи відсутності в діях колишнього старшого помічника прокурора м. Луцька ОСОБА_7 , колишнього старшого прокурора прокуратури Волинської області з питань безпеки ОСОБА_9 та колишнього старшого слідчого прокуратури м. Луцька ОСОБА_8 умислу на вчинення даного кримінального правопорушення.

При цьому не заслуговує на увагу суду твердження скаржників, що з висновку слідчої вбачається, що можна і надалі розкрадати Державний бюджет України, який формується з податків громадян в тому числі і заявників, адже ніяка відповідальність на думку слідчої не передбачена та підлягає закриттю з підстав декриміналізації злочину передбаченого ч. 3 ст. 364. КК України. Оскільки слідчим провадження закрито щодо відсутності в діях працівників прокуратури Волинської області ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, а не ч. 3 ст. 364 КПК України.

Однак є законним твердження слідчого, що кримінальне провадження підлягає до закриття також з підстав декриміналізації злочину. Так як у відповідності до вимог Закону України Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції від 21 лютого 2014 року № 746-VII частину 3 статті 364 КК України виключено, що взагалі позбавляє можливості проводити досудове розслідування кримінальних проваджень даної категорії.

Таким чином слідчим під час проведення додаткової перевірки не дотримано вимог ст. ст. 91-92 КПК України. Так як слідчим взагалі не вчинено всі передбачені КПК України дії для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин щодо встановлення наявності чи відсутності в діях колишнього старшого помічника прокурора м. Луцька ОСОБА_7 , колишнього старшого прокурора прокуратури Волинської області з питань безпеки ОСОБА_9 та колишнього старшого слідчого прокуратури м. Луцька ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. В результаті чого незрозуміло на підставі чого слідчий зробив висновок про наявність достатніх підстав для прийняття оскаржуваної постанови.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що слідчим не вчинено всі передбачені КПК України слідчі та процесуальні дії для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин щодо вчинення старшим помічником прокурора м. Луцька ОСОБА_7 , колишнім старшим прокурором прокуратури Волинської області з питань безпеки ОСОБА_9 та колишнім старшим слідчим прокуратури м. Луцька ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.. В результаті чого незрозуміло на підставі чого слідчий зробив висновок про наявність достатніх підстав прийняття оскаржуваної постанови. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення скарги та скасування постанови.

В ході проведення додаткової перевірки виконати всі слідчі та процесуальні дії для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин встановлення наявності чи відсутності в діях колишнього старшого помічника прокурора м. Луцька ОСОБА_7 , колишнього старшого прокурора прокуратури Волинської області з питань безпеки ОСОБА_9 та колишнього старшого слідчого прокуратури м. Луцька ОСОБА_8 об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. За наслідками проведеної додаткової перевірки винести законне і обґрунтоване рішення у відповідності до вимог ст. 110 КПК України.

Керуючись ст. 306-307 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Скаргу членів групи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого СВ прокуратури Волинської області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження від 18 грудня 2014 року задовольнити повністю.

Постанову старшого слідчого СВ прокуратури Волинської області ОСОБА_6 від 18 грудня 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000015 від 15.03.2013 року внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України - скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0000015 від 15.03.2013 року направити прокурору Волинської області для проведення додаткової перевірки.

В ході проведення додаткової перевірки:

- провести слідчі та процесуальні дії у відповідності до вимог КПК України для повного, об`єктивного та всебічного з`ясування обставин для встановлення наявності чи відсутності в діях колишнього старшого помічника прокурора м. Луцька ОСОБА_7 , колишнього старшого прокурора прокуратури Волинської області з питань безпеки ОСОБА_9 та колишнього старшого слідчого прокуратури м. Луцька ОСОБА_8 об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України;

- за наслідками проведеної додаткової перевірки винести законне і обґрунтоване рішення у відповідності до вимог ст. 110 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_1