Код суду 233 Справа № 233/4639/14-к
Вирок
Іменем України
04 березня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Костянтинівка Донецької області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта базова середня, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий 16 травня 2012 р. Костянтинівським міськрайонним судом за ст. 186 ч.2, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з випробувальним терміном на 3 роки, судимість не знята і не погашена у встановленому порядку
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 15 ч.3 185 ч. 3, ч.3 ст. 186 Кримінального кодексу України;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Луганська, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, освіта середня, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимий:
- 06.12.2006 Костянтинівським міським судом Донецької області за ст. 187 ч.2 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років. 05.12.2008 року Апеляційним судом Донецької області вирок змінений, вважати засудженим за ст. 187 ч.2, 69 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. 31.12.2009 року звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 5 місяців 4 дні;
- 28.02.2011 Куйбишевським районним судом м. Донецька за ст.ст. 185 ч.2, 190 ч.2, 70, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки 3 місяці. Приєднано до покарання по вироку від 06.12.2006 року, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 15 ч.3 185 ч. 3 Кримінального кодексу України;
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Костянтинівка Донецької області, росіянина, громадянина України, не одруженого, освіта середня, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , мешкає за адресою: АДРЕСА_5 , раніше судимий:
- 05 листопада 1996 р. Костянтинівським міським судом за ст. 206 ч.2 КК України (в ред.1960р.) до 2 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку строком на 2 роки;
- 13 серпня 1997 р. Костянтинівським міським судом за ст.140 ч.3, 145 ч.3, 42, 43 КК України (в ред.1960р.) до 3 років 6 місяців позбавлення волі, був звільнений 31 грудня 1998 року за постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 25.12.1998 року умовно-достроково на не відбутий строк терміном 1 рік 10 місяців 8 днів;
- 20 січня 2000 р. Костянтинівським міським судом за ст. 206 ч.2, 43 КК України (в ред.1960р.) до 3 років 10 місяців позбавлення волі, звільнений 12 липня 2003 року по відбуттю строку покарання;
- 12 січня 2006 р. Костянтинівським міськрайонним судом за ст. 186 ч.2, КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 12.01.2010 році по відбуттю строку покарання;
- 11.09.2012 р. Кіровським районним судом м. Донецька за ст. 309 ч.1 КК України до 3 місяців арешту, звільнений 15.03.2013 року по відбуттю строку покарання, у якого судимість в законному порядку не знята та не погашена,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 Кримінального кодексу України,
08 липня 2014 приблизно о 10 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , з метою скоєння крадіжки чужого майна зателефонував своєму знайомому обвинуваченому ОСОБА_6 та запропонував останньому пройти по м. Костянтинівка Донецької області та подивитися квартири, в які можна буде проникнути та в групі осіб скоїти таємне викрадення чужого майна, на що останній відповів згодою, вступивши таким чином з ОСОБА_7 в попередню змову. Так, проходячи повз будинок, розташований по АДРЕСА_6 , обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 звернули увагу на квартиру АДРЕСА_7 . У них виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна з вказаної квартири. Після чого обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 підійшли до вхідних дверей вказаної квартири, де подзвонили у двері, однак двері ніхто не відчинив, тим самим перевіривши, що господарі у зазначеній квартирі відсутні.
08 липня 2014 року, приблизно об 11 годині 10 хвилин, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з метою полегшення скоєння крадіжки прийшли до ОСОБА_7 за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , де взяли інструменти для зламу замків вхідних дверей та направилися разом з ОСОБА_6 до квартири за адресою: АДРЕСА_8 .
У той же день приблизно об 11 годині 20 хвилин, реалізуючи свій спільний злочинний намір, обвинувачений ОСОБА_7 разом з обвинуваченим ОСОБА_6 прийшли за адресою: АДРЕСА_8 , шляхом зламу замків вхідних дверей проникли у приміщення вказаної квартири, звідки діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб намагалися викрасти належне ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , майно:
- домашній кінотеатр марки «Sony» модель HBD-DZ310, вартістю 1414,58 гривень;
- шкатулку, виконану із металу із зображенням Тутанхамона, яка матеріальної цінності для ОСОБА_9 не представляє, маючи намір заподіяти останній матеріальний збиток на вищевказану суму, однак покинути вищевказане приміщення квартири з чужим майном обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не встигли, тобто не виконали всіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від їх волі, оскільки на місці скоєння злочину були затримані співробітниками Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області.
20.09.2014 року приблизно в 20.00 годин, обвинувачений ОСОБА_8 , знаходячись поблизу будинку № 42 по вул. Калініна м. Костянтинівка зустрів свого знайомого ОСОБА_6 , якому діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, запропонував скоїти 21.09.2014 крадіжку майна з торгівельного кіоску, розташованого навпроти будинку АДРЕСА_9 , який належить ОСОБА_10 , достовірно знаючи, що кожний день в ранковий час працівники кіоску виходять з приміщення для відчинення дверцят холодильників, які знаходяться на вулиці, при цьому не закривають вхідні двері, а також знаючи де саме в приміщенні кіоску зберігаються грошові кошти. Обвинувачений ОСОБА_6 на пропозицію ОСОБА_8 відповів згодою, тим самим вступив з останнім в попередній злочинний зговір, направлений на викрадення чужого майна, та домовились про зустріч вранці 21.09.2014 з метою реалізацію спільного злочинного умислу.
21 вересня 2014 року приблизно о 05 годині 30 хвилин, обвинувачений ОСОБА_8 , зустрівся з обвинуваченим ОСОБА_6 поблизу будинку АДРЕСА_10 , після чого діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою реалізації злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, пішли до вищевказаного кіску, де розподілили злочинні ролі, а саме обвинувачений ОСОБА_8 став в будівлі зупинки громадського транспорту, розташованої поблизу кіоску, де був повинен дати знак обвинуваченому ОСОБА_6 , який знаходився за кутом будинку АДРЕСА_9 , коли саме треба бігти до кіоску у відсутності продавщиці, яка повинна вийти для відчинення дверцят холодильників, розташованих зовні кіоску.
21 вересня 2014 року приблизно о 06 годині 30 хвилин, з приміщення торгівельного кіоску вийшла продавець ОСОБА_11 , яка направилась до передньої частини кіоску. В цей час, реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи умисно, повторно, з метою таємного викрадення майна, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих спонукань обвинувачений ОСОБА_8 подав сигнал обвинуваченому ОСОБА_6 , після чого останній вибіг із-за кута будинку АДРЕСА_9 , та через незаперті двері проник до приміщення торгівельного кіоску, де таємно викрав грошові кошти в сумі 1200 грн., після чого став вибігати з кіоску. Продавець ОСОБА_11 побачила, що в приміщення кіоску забіг невідомий, у зв`язку з чим вона попрямувала назад до вхідних дверей торгівельного кіоску, де обвинувачений ОСОБА_6 зіткнувся з продавцем ОСОБА_11 , та усвідомлюючи, що його дії стали носити відкритий характер та вийшли за плани попередньої змови з обвинуваченим ОСОБА_8 , з метою доведення злочину до кінця відштовхнув ОСОБА_11 від себе, яка намагалася його схопити за одяг, від чого ОСОБА_11 вдарилась ногою та їй було спричинено фізичну біль, тобто застосував фізичне насильство яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_11 , після чого разом з обвинуваченим ОСОБА_8 з місця вчинення злочину втекли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили матеріальний збиток потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 1200 грн.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у скоєному визнав повністю, щиро розкаявся, та пояснив, що влітку 2014 року, можливо 8 липня, більш точно він вже не пам`ятає йому зателефонував раніш знайомий ОСОБА_7 , та запропонував останньому пройти по місту та подивитися квартири, в які можна буде проникнути та скоїти таємне викрадення чужого майна. Він погодився і вони пішли містом. Так, проходячи повз будинку по АДРЕСА_6 вони звернули увагу на один з балконів. Вони пішли до цієї квартири, яка розташована на четвертому або п`ятому поверху, де подзвонили у двері і впевнились, що господарів у квартирі немає. Того ж дня вони вдома у ОСОБА_7 взяли інструменти для зламу замків вхідних дверей та направилися разом до цієї квартири. Перші двері були не зачинені, а другу, дерев`яну, він відкрив віджавши замок викруткою. У квартирі вони знайшли тільки якісь акустичні колонки та шкатулку, виконану із металу, але винести це з квартири не встигли, оскільки на місці скоєння злочину були затримані співробітниками міліції. Крім того, у вересні 2014 року він, разом із ОСОБА_12 вирішив скоїти крадіжку грошей із торгового кіоску по АДРЕСА_9 . Чутур повідомив йому, що гроші зберігаються у мікрохвильовій пічці. Зранку вони прийшли до цього кіоску, і, дочекавшись коли продавщиця вийде з нього, щоб відкрити холодильники, він забіг у кіоск, знайшов гроші та почав виходити, коли на вході зіткнувся з продавцем, яка раптово повернулась. Вона намагалась його затримати, але він відштовхнув її руку і вибіг з кіоску та побіг у бік Хитрого ринку. Чутур у цей час знаходився на зупинці напроти кіоску, де повинен був дати йому знак про повернення продавця, але не встиг. У той же день вони зустрілись і він порівну поділив викрадені кошти. Коштів усього було 1200 гривень. Свою частину він витратив на продукти харчування та ліки для хворої матері.
Обвинувачений ОСОБА_7 , допитаний у судовому засіданні, свою провину у інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся. Обвинувачений пояснив суду, що 08 липня 2014 року зранку він зустрівся із своїм знайомим ОСОБА_6 якому запропонував скоїти крадіжку із якоїсь квартири. ОСОБА_13 погодився і вони пішли містом по АДРЕСА_6 . Біля будинку АДРЕСА_6 вони звернули увагу на один із балконів. Піднявшись у під`їзд вони вирахували де знаходиться ця квартира, подзвонили у двері. Ніхто не відчинив. Після цього, вони поїхали до нього додому, де взяли інструменти для зламу дверей викрутки, плоскогубці та кусачки по металу. Повернувшись до обраної квартири ОСОБА_13 відкрив двері і вони зайшли до приміщення, де побачили акустичні колонки, які вирішили забрати. Також була металева шкатулка на підлозі. Але в цей час до квартири зайшли працівники міліції і затримали їх.
Обвинувачений ОСОБА_8 свою провину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся. Він пояснив суду, що у вересні 2014 року він запропонував своєму знайомому ОСОБА_14 скоїти крадіжку грошей із торгівельного кіоску по АДРЕСА_9 . У цьому кіоску працювала його знайома і він був добре обізнаний, що гроші зберігаються у мікрохвильовій печі, а зранку продавець повинна відчиняти на дворі холодильники, залишаючи на деякий час приміщення кіоску порожнім. Він розповів про це ОСОБА_13 і той погодився. При цьому вирішили, що ОСОБА_13 заскочить до кіоску, коли вийде продавець, а він буде стояти у критій зупинці автобусу і подасть сигнал, коли продавець вийде, або буде повертатись. 21 вересня 2014 року зранку вони так і зробили, але коли ОСОБА_13 заскочив до кіоску, хтось із перехожих сказав про це продавцю і та одразу пішла до кіоску. Він бачив, що ОСОБА_13 зіштовхнувся на вході із кіоску із продавцем, а потім побіг вниз по вул.. Леваневського в бік ринку. Пізніше ОСОБА_13 зателефонував йому і призначив зустріч, під час якої передав йому частину викрадених грошей в сумі 600 грн. Гроші він витратив на власні потреби.
Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності позиції обвинувачених, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому судом обвинуваченому ОСОБА_6 та його захиснику, обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд приходить до висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ст.ст.15 ч.3, 185 ч.3 КК України, тому що він умисно вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений за попередньою змовою групою осіб, скоєний повторно, поєднаний з проникненням у житло, проте не довів свій умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі. Також дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 186 КК України, оскільки він умисно вчинив відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у інше приміщення.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ст.ст.15 ч.3, 185 ч.3 КК України, тому що він умисно вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 , скоєний повторно, поєднаний з проникненням у житло, проте не довів свій умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він умисно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є тяжкими, дані про особу винного, який раніше судимий, на обліку у лікарів психіатра, нарколога та фтизіатра не стоїть, до адміністративної відповідальності не притягувався, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо. Враховуючи, що в діях обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається сукупність злочинів, то при призначенні йому покарання слід керуватися ч. 1 ст. 70 КК України.
Крім того, з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_6 16 травня 2012 р. був засуджений Костянтинівським міськрайонним судом за ст. 186 ч.2, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з випробувальним терміном на 3 роки, та скоїв нові злочини у випробувальний термін, то при призначенні йому остаточного покарання слід керуватись правилами ст. 71 КК України
Обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий, судимість не знята і не погашена у встановленому порядку, страждає тяжкими хронічними захворюваннями (ВІЛ-інфекція 1 (перша) клінічна стадія, хронічний вірусний гепатит С, на обліку у лікарів психіатра, нарколога та фтизіатра не стоїть, до адміністративної відповідальності не притягувався, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо.
Обвинувачений ОСОБА_8 раніше судимий, судимість не знята і не погашена у встановленому порядку, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не стоїть, перебуває на обліку у лікаря фтизіатра із діагнозом туберкульоз, до адміністративної відповідальності не притягувався, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає їх щире каяття, повне визнання своєї вини, сприяння у розслідуванні злочину. Крім того, суд враховує стан здоров`я обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 які потребують постійного медичного нагляду.
З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі, приходячи при цьому до переконання що його виправлення, у силу скоєного, неможливе без ізоляції від суспільства, і вважаючи що дана міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів.
Суд вважає, що для виправлення та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слід обрати покарання у вигляді позбавлення волі та звільнити їх від відбування покарання з випробуванням та покладанням обов`язків, у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.
Цивільний позов у справі не заявлений.
Судових витрат немає.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України:
- кросівки чоловічі 41 розміру, які належать обвинуваченому ОСОБА_7 та вилучені у нього під час затримання на місці скоєння злочину 08.07.2014 року, туфлі чоловічі шкіряні чорного кольору 42 розміру, які належать обвинуваченому ОСОБА_6 та вилучені у нього під час затримання на місці скоєння злочину 08.07.2014 року і зберігаються в камері зберігання речових доказів Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, слід повернути за належністю;
- рюкзак марки «Найк» з інструментами, шкіряна сумка, печатки, які вилучені під час огляду місця події в квартирі АДРЕСА_6 і зберігаються в камері зберігання речових доказів Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, слід знищіти, як такі, що не мають великої матеріальної цінності;
- домашній кінотеатр марки «Соні» модель HBD-DZ310 чорного кольору, шкатулка із металу сірого кольору, яка передана під розписку потерпілій ОСОБА_9 слід закріпити за ній за належністю;
- аркуш паперу з двома відбитками взуття, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, слід зберігати в матеріалах кримінального провадження (т.1, а.с. 74-77).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд, -
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, та призначити йому покарання:
- за ч. 3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України - 4 роки позбавлення волі,
- за ч. 3 ст. 186 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст.70 ч.1 КК України шляхом поглинення більш тяжкого покарання менш тяжким, остаточно призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ст.71 ч.1 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання, призначеного вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2012 року за ст. 186 ч. 2 КК України, у вигляді 6 (шести) місяців позбавлення волі, та остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.
Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_6 до набуття цим вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою у Артемівському слідчому ізоляторі Донецької області.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту затримання з 28 вересня 2014 року.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 15 ч.3 185 ч. 3 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
У відповідності до вимог ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання, якщо він на протязі 3 (трьох) років випробувального терміну не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
У відповідності до вимог ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання, якщо він на протязі 3 (трьох) років випробувального терміну не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Речові докази:
- кросівки чоловічі 41 розміру, які належать обвинуваченому ОСОБА_7 та вилучені у нього під час затримання на місці скоєння злочину 08.07.2014 року, туфлі чоловічі шкіряні чорного кольору 42 розміру, які належать обвинуваченому ОСОБА_6 та вилучені у нього під час затримання на місці скоєння злочину 08.07.2014 року і зберігаються в камері зберігання речових доказів Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, повернути за належністю;
- рюкзак марки «Найк» з інструментами, шкіряна сумка, печатки, які вилучені під час огляду місця події в квартирі АДРЕСА_6 і зберігаються в камері зберігання речових доказів Костянтинівського МВ ГУМВС України в Донецькій області, - знищіти;
- домашній кінотеатр марки «Соні» модель HBD-DZ310 чорного кольору, шкатулка із металу сірого кольору, яка передана під розписку потерпілій ОСОБА_9 , - закріпити за ній за належністю;
- аркуш паперу з двома відбитками взуття, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Копія вироку після його проголошення негайно вручається обвинуваченим та прокурору.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Костянтинівський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя