ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001438 від 19.04.2014 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Чаплінка Царичанського району Дніпропетровської області, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, освіта середня, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

· 27.02.2009 року Новомосковським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 185 КК України, до двух років та шести місяців позбавлення волі;

· 19.12.2012 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, за ч. 2 ст. 185 КК України до одного року та шести місяців позбавлення волі;

· 04.12.2014 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 205 КК України у вигляді штрафу у розмірі 3 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 гривень;

обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 19 квітня 2014 року о 02 годині 00 хвилин, перебуваючи біля будинку № 46 по проспект імені газети «Правда» м. Дніпропетровська, побачив раніше не знайому ОСОБА_6 з жіночою сумкою в руках. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.
Перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 умисно, повторно, з корисливих мотивів підійшов до потерпілої ОСОБА_7 та шляхом ривка вирвав жіночу сумочку, чорного кольору з рук останньої, в якій знаходився мобільний телефон «Samsung S5230», IMEI: НОМЕР_1 , вартістю 279 грн. 60 коп. з сім-карткою мобільного оператора «Life» з абонентським номером НОМЕР_2 , тим самим незаконно заволодів чужим майном.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна, побачивши на потерпілій ОСОБА_6 золоті прикраси, ОСОБА_5 шляхом ривка зірвав з шиї ОСОБА_6 золотий ланцюжок «бісмарк», 585 проби, вагою 3,54 грам, вартістю 1 947 грн., на якому знаходився золотий кулон «хрест», 585 проби, вагою 1,20 грам, вартістю 660 грн. Після чого ОСОБА_5 , погрожуючи потерпілій ОСОБА_6 застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, здійснюючи на останню психологічний тиск, змусив ОСОБА_6 зняти з пальців рук та віддати йому дві золотих каблучки, 585 проби, вагою 1,96 грам та 3, 70 грам, вартістю 1 078 грн. і 2 035 грн. відповідно, та перстень 585 проби, вагою 3, 30 грам, вартістю 1 815 грн.
Після чого ОСОБА_5 з викраденим майном зник з місця скоєння злочину, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 7 814 грн. 60 коп.
Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
Обвинувачений ОСОБА_5 , допитаний у судовому засіданні, не визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, пояснивши, що 19 квітня 2014 року він дійсно бачив потерпілу ОСОБА_6 , однак будь-яких протиправних дій щодо неї не скоював. Наголошував, що коли він зі своїми знайомими на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , інших анкетних даних не повідомив, зустрів в той день біля магазину «Брусниця», розташованого на пр. іменні газети «Правда», за будинком № 69, потерпілу ОСОБА_6 , остання знаходилась в стані алкогольного сп`яніння. Чоловік, на ім`я ОСОБА_8 , познайомився з нею, та вони пішли за будинок, а він з іншим чоловіком на ім`я ОСОБА_9 пішли за ними, деякий час вони знаходилась в їх поле зору, та він бачив як потерпіла залишилась спати на лавці. Близько 04 години 00 хвили він прийшов додому, та приблизно о 07 годині до нього прийшли знов зазначені малознайомі йому чоловіки, з якими він поїхав на ринок. Знаходячись вже на ринку, чоловік на ім`я ОСОБА_8 показав йому золото, та зазначив, що він забрав його у потерпілої ОСОБА_6 . Після цього зазначений малознайомий йому чоловік здав золото у ломбард, а йому віддав грошові кошти в розмірі 150 грн. Вказував, що співробітники міліцій застосовували до нього фізичну силу як при затриманні, так і в Індустріальному районному відділі, змушуючи визнати вину у вчиненні злочину.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні стверджувала, що протиправні дії щодо неї були вчинені саме ОСОБА_5 , якого вона впізнала при пред`явленні фотознімків для впізнання та знаходячись в залі судового засіданні достовірно стверджувала про те, що саме ОСОБА_5 відкрито викрав належне їй майно. Зазначила, що 19 квітня 2014 року вона поверталась додому, біля будинку АДРЕСА_2 до нього підійшов ОСОБА_5 та ривком вихватив спочатку з її рук сумку, після цього вказав, щоб вона зняла всі золоті прикраси, здійснюючи на нею психологічний тиск. Злякавшись, вона зняла всі золоті прикраси та віддала їх ОСОБА_5 .

Допитані в якості свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтвердили, що вони були присутні в якості понятих при огляді сім-картки. Зазначили, що на питання працівника Індустріального РВ щодо належності зазначеної сім-картки, ОСОБА_5 відповідав, що вона належить саме йому. Протокол був складений при них та підписаний ними. Будь-яких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 не мав, та не висловлював з цього приводу будь-яких заяв, зауважень до протоколу огляду не вносив.

Свідок ОСОБА_12 також підтвердила, що вона разом й ще з однією жінкою, яка була запрошена працівниками міліції, була присутня при проведенні слідчої дії за участю потерпілої. За фотознімками потерпіла впізнала ОСОБА_5 як особу, яка заволоділа її майном 19 квітня 2014 року.

Свідок ОСОБА_13 , старший оперуповноважений карного розшуку Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області в судовому засіданні пояснив, що ним дійсно здійснювались оперативно-розшукові заходи щодо встановлення особи, яка скоїла відкрите викрадення майна потерпілої ОСОБА_6 . Стверджував, що ні ним, ні будь-якою іншою особою в присутності нього до ОСОБА_5 не застосовувались засоби фізичного або психологічного впливу.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому діяння, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами.
Протоколом огляду від 19 квітня 2014 року, яким була зафіксована обстановка на місці події.
Протоколом від 10 червня 2014 року, згідно з яким був проведений огляд оптичного носія для лазерної системи зчитування «hp» CD-R 52x 700 Mb 80 min, з інформацією про вхідні та вихідні дзвінки, sms-повідомлення абонентського номера НОМЕР_3 , який знаходився в мобільному терміналі з IMEI: НОМЕР_1 . Інформація, яка містилась на зазначеному оптичному носію була переглянута в судовому засіданні.
Протоколом огляду сім-картки з номером абонента НОМЕР_3 від 10 червня 2014 року, яка була добровільна видана співробітникам міліції ОСОБА_5 .
Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 12 вересня 2014 року, згідно з яким потерпіла ОСОБА_6 в присутності двох понятих впізнала на представлених фотознімках ОСОБА_5 як особу, яка 19 квітня 2014 року відкрито заволоділа її майном.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 25 вересня 2014 року за участю ОСОБА_5 , згідно з яким останній в присутності двох свідків вказав місце вчинення злочину ділянку місцевості біля будинку АДРЕСА_2 , та вказав подальший його напрямок після вчинення протиправних дій щодо потерпілої.
Згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи від 25 вересня 2014 року середня ринкова вартість золота 585 проби за 1 грам станом на 19 квітня 2014 року складає 550 грн. 00 коп., середня ринкова вартість мобільного телефону марки «Samsung S5230» складає 279 грн. 60 коп.
Суд критично оцінює доводи обвинуваченого ОСОБА_5 щодо невизнання своєї вини, оскільки вони суперечать іншим доказам по даному кримінальному провадженню, дослідженим у судовому засіданні. Невизнання своєї вини ОСОБА_5 суд розцінює як засіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Суд не може прийняти до уваги доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_5 щодо недопустимості доказів, добутих із застосуванням до ОСОБА_5 фізичного насильства. Показання в цій частині обвинуваченого ОСОБА_5 не знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та спростовуються документами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, в тому числі інформацією, наданою начальником ізолятора тимчасового тримання Дніпропетровського міського управління в Дніпропетровській області від 02.02.2015 року № 1, начальником Дніпропетровського слідчого ізолятора Управління державної пенітенціарної служби у Дніпропетровській області від 02.02.2015 року № 3/19-1695, згідно з якими ОСОБА_5 будь-яких скарг на стан здоров`я не висловлював, будь-яких тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 виявлено не було.
Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні та його дії кваліфікуються за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчинене повторно.
При призначенні покарання, необхідного та достатнього для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 , попередження вчинення ним нових злочинів, суд враховує відповідно до ст. 65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого діяння, а саме те, що відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України віднесений до категорії тяжких злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Щодо даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 суд враховує те, що він за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не працює.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.
Враховуючи всі обставини вчиненого злочину, його наслідки, суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 205 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 3 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 гривень. Отже, покарання ОСОБА_5 необхідно призначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Суд, вирішуючи питання про цивільний позов, який був поданий потерпілою ОСОБА_6 , керується ст. 129 КПК України, ст. 1166 ЦК України та приймає до уваги доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, та приходить до висновку, що цивільний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Питання про речові докази підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання за даним вироком приєднати повністю невідбуте покарання, призначене вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року, остаточно призначивши ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років та штрафу в розмірі 3 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 грн.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу в розмірі 3 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 грн., призначене вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 року, виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в закону силу залишити без змін.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з 13 вересня 2014 року.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 7 814 (сім тисяч вісімсот чотирнадцять) грн. 60 (шістдесят) коп.

Речовий доказ: компакт-диск з даними про абонентів, які були активовані з ІМЕІ: НОМЕР_1 залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після проголошення негайно вручити ОСОБА_5 та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1