Справа № 1-КП/359/49/2015
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«01» квітня 2015 року
Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4
представника ССД ОСОБА_6
представника ВКМСН ОСОБА_7
при секретарі ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта не повна середня, учня 11-Б класу Бориспільської ЗОШ І-ІІІ ступенів, №3, проживаючого з бабусею, утриманців не маючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
07.09.2014р., біля 18-00 години, ОСОБА_10 перебував у парку відпочинку у АДРЕСА_3 , неподалік скейт-майданчика, де проводив свій вільний час. Побачивши ОСОБА_11 , який підійшов та простягнув йому руку, щоб привітатись, ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, зумовлених існуючою конфліктною ситуацією між ОСОБА_11 та знайомою ОСОБА_10 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно, наніс один удар правою рукою, стиснутою в кулак, в обличчя ОСОБА_11 .
В результаті злочинних дій ОСОБА_10 було спричинено ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани нижньої губи, з переходом на слизову її оболонку та травматичної екстракції 1,1 зубів верхньої щелепи, які згідно висновку СМЕ від 08.09.2014р. № 3231, за своїм характером тягнуть розлад здоров`я на строк понад 6, але менше, ніж 21день, і за цією ознакою відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Обвинувачений в судовому засіданні вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати та задовольнити клопотання його адвоката щодо застосування по відношенню до нього примусових заходів виховного характеру, підтвердив всі обставини викладені у обвинувальному акті, пояснив, що більше такого не повториться.
Враховуючи ту обставину, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину та підтвердив дійсність обставин викладених у обвинувальному акті, а також ту обставину, що відносно цього не заперечують інші учасники судового провадження, суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, впевнившись у добровільності їх позиції, та роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, а саме обставин скоєння обвинуваченим інкримінованих йому дій, та після допиту обвинуваченого дослідив приєднані сторонами матеріали, що характеризують його особу.
Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що дійсно 07.09.2014р., біля 18-00 години, ОСОБА_10 перебував у парку відпочинку у АДРЕСА_3 , неподалік скейт-майданчика, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, зумовлених існуючою конфліктною ситуацією між ОСОБА_11 та знайомою ОСОБА_10 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно, наніс один удар правою рукою, стиснутою в кулак, в обличчя ОСОБА_11 , чим заподіяв останньому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_12 своїми умисними діями, що виразились в нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілому ОСОБА_13 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.2 ст.125 КК України.
Отже, суд вважає ОСОБА_9 винним у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення (злочину).
Під час судового розгляду від адвоката неповнолітнього обвинуваченого надійшло клопотання про звільнення обвинуваченого від покарання на підставі ст..105 КК України, та застосування по відношенню до нього примусових заходів виховного характеру шляхом передачі неповнолітнього під нагляд бабусі ОСОБА_4 , з якою він проживає, до досягнення повноліття, з встановленням обмежень дозвілля.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого просила суд застосувати по відношенню до неповнолітнього обвинуваченого примусові заходи виховного характеру, у вигляді передачі неповнолітнього під її нагляд.
Представники служби у справах дітей, та відділу кримінальної міліції у справах неповнолітніх клопотання адвоката підтримали.
Прокурор відносно заявленого клопотання не заперечував.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, ознайомившись з матеріалами що характеризують особу винного, суд вважає за можливе у відповідності зі ст. 105 КК України застосувати по відношенню до ОСОБА_9 примусові заходи виховного характеру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України з наступних підстав.
Доказами вчинення вказаного кримінального правопорушення, є особисті покази неповнолітнього, надані ним в судовому засіданні.
Також слід врахувати, що раніше неповнолітній до кримінальної відповідальності не притягався, навчається у випускному класі загальноосвітньої школи, де, на думку суду, позитивно характеризується, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває.
Згідно до вимог частини 1 статті 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
Суд вважає доведеним щире каяття обвинуваченого та його подальшу бездоганну поведінку , про що було повідомлено суд учасниками судового провадження.
Згідно статті 497 КПК України під час судового розгляду суд за наявності підстав, передбачених частиною першою цієї статті, може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Суд вважає, що ОСОБА_12 підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення (злочин), але, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості, у неповнолітньому віці, щиро розкаявся у скоєному та в подальшому мав бездоганну поведінку, отже він підпадає під критерії зазначені в ч.1 ст.105 КК України, у зв`язку з чим є всі підстави для застосування відносно нього заходів виховного характеру, згідно до вимог ст..105 КК України, звільнивши його від відбуття покарання та застосувавши по відношенню до нього примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд бабусі ОСОБА_4 , з якою він проживає, до досягнення ним повноліття, з встановленням обмежень дозвілля.
Так, судом також додатково встановлено, що в матеріалах є докази, які свідчать про наявність даних про здатність бабусі неповнолітнього забезпечити позитивний виховний вплив на неповнолітнього, постійний контроль за його поведінкою.
Крім того, потерпілим було заявлено цивільний позов, який обвинувачений в частині відшкодування матеріальної шкоди визнав у повному обсязі, а в частині відшкодування моральної шкоди визнав частково.
Враховуючи те, що обставини визнані сторонами доказування не потребують, суд вважає за можливе задовольнити цивільний позов потерпілого щодо стягнення заподіяної матеріальної шкоди у повному обсязі, стягнувши цю суму з обвинуваченого.
Суд погоджується з тією обставиною, що діями обвинуваченого по нанесенню тілесних ушкоджень було заподіяно потерпілому моральної шкоди. Цю обставину визнав обвинувачений і вона доказування не потребує. Але суд вважає, що розмір заявленої в позові моральної шкоди є завищеним і, задовольняючи цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди, її розмір підлягає зменшенню з урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, його вікового та майнового стану.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.368, 370, 374, 497 КПК України, Суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_9 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ст.125 ч.2 КК України.
ОСОБА_9 на підставі ст..105 КК України звільнити від покарання застосувавши по відношенню до нього примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд бабусі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , до досягнення ним повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , із застосуванням обмеження дозвілля, та зобов`язанням повертатись до місця свого проживання до 20-00 години щодня.
На вирок може бути принесено апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області на протязі 30 (тридцяти) днів з моменту проголошення.
Після закінчення строку на апеляційне оскарження вирок набирає законної сили.
Копія вироку вручається прокурору і засудженому негайно, після оголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1