Справа № 592/5893/15-к
Провадження № 1-в/592/268/15

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2015 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі
головуючої судді- ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора- ОСОБА_3 ,
представника Сумської виправленої колонії управління ДПтСУ в Сумській області- ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми заяву засудженого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця смт. Володарка, Київської області, громадянина України, освіта середня, засудженого вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05.02.2010 року за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строком 4 років з іспитовим строкм на 2 роки. 18.03.2013 року постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області скасовано звільнення від покарання з випробуванням та направлено в місця позбавлення волі для відбуття призначеного покарання у виді 4 років позбавлення волі. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.06.2014 р. скорочена невідбута частина покарання у виді 2р.10 місяців 26 днів позбавлення волі на підставі Закону України "Про амністію" на половину, -
про умовно-дострокове звільнення ,-
В С Т А Н О В И В:
23 червня 2015 року до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшла заява ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування призначеного судом покарання.
У судовому засіданні ОСОБА_5 показав, що на даний час він працює , отримує заробітну плату , у 2014 році закінчив ПТУ за спеціальністю «Верстатник деревообробних верстатів". У 2015 році мав дисциплінарне стягнення за порушення режиму розпорядку , а саме відмовився вийти на зарядку. Також має подяку. Просить заяву його задовольнити , оскільки бажає повернутися до сім"ї.
В судовому засіданні представник Сумської виправленої колонії управління ДПтСУ в Сумській області- ОСОБА_4 пояснив , що не зважаючи на те , що засуджений ОСОБА_5 за час відбуття покарання в виправній кології №116, допустив порушення вимог режиму тривання, за що була проведена профілактичн-виховна бесіда та допустив порушення розпорядку для установи , що виразалося у відмови вийти на зарядку, за що мав одне стягнення, він довів своє виправлення., і підстави для відмови у задоволенні заяви ОСОБА_5 відсутні. Дійсно , засуджений після вчинення ним порушень відмовлявся надавати пояснення , однак , відповідно до ст. 63 Конституції України , це є його правом. Однак , ОСОБА_5 має також два заохочення , а саме : 02.04.2014 року та 25.03.2015р. . ОСОБА_5 працює, йому нараховується заробітна плата., він один із засуджених отряду №77 приймав участь в оформленні тематичного класу , готував плакати, приймав участь в проведенні ремонтних робіт кімнати виховної роботи.

Прокурор в судовому засіданні запечеречує щодо задоволення ОСОБА_5 , посилаючись на те , що останній має два стягнення , від дачі пояснень з приводу вчиненних ним порушень відмовлявся , що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.
Суд, заслухавши учасників судовогорозгляду, дослідивши матеріали справи, особової справи засудженого ОСОБА_5 , вважає можливим задовольнити заяву та звільнити умовно-достроково засудженого ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05.02.2010 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строком 4 роки з іспитовим строком на 2 роки.(а.с. 15 особової справи).
18.03.2013 року за постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області скасовано звільнення з іспитовим строком та направлено в місця позбавлення волі на відбування покарання строком на 4 роки позбавлення волі (а.с. 13 особової справи).
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 06.06.2014 року скорочено ОСОБА_5 не відбуту частину покарання у виді 2 років 10 місяців 26 днів позбавлення волі, призначеного йому за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05.02.2010 року на підставі ст.. 6 ЗУ «Про амністію в 2014 році», на половиу.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно роз`яснень, викладених у підпункті «а» п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише, зокрема, після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Разом з тим, такий висновок повинен базуватися на всебічному врахуванні як даних про поведінку засудженого, так і ставленням останнього до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.
Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.
На думку суду сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально -виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни.
Сумлінне ставлення до праці передбачає добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів, сплата податків та інших обов`язкових платежів. Сумлінне ставлення до праці проявляється у покращенні кількісних та якісних показників виконуваної роботи, підвищенні виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержанні правил охорони праці та техніки безпеки, та інше.
З характеризуючих даних на засудженого ОСОБА_5 вбачається, що він залучений до праці, а саме працевлаштований до бригади № 44 деревообробки . Постійно приймає активну участь у суспільно-корисній праці відділення та благоустрою місць позбавлення волі. До праці ставиться сумлінно, за що має від начальника колонії два заохочення: одне у вигляді подяки, друге зняття раніше накладеного стягнення. За весь період відбуття покарання в СВК характеризується позитивно, одноразово порушив вимоги режиму відбування покарання, за що була проведена профілактична бесіда начальником відділення. Допустив порушення розпорядку дня установи , за що мав одне стягнення від начальника відділення, яке погашене заохоченням: за проявлену ініціативу та проведення ремонтних робіт у виховній кімнаті відділення СПС№7. За час відбування покарання здобув професію верстатник деревообробних верстатів ІІ розряду.
Згідно даним довідки ОСОБА_5 за період з червня 2014 року по червень , включно, 2015 року має загальну кількість відпрацьованих днів 280 , та має нараховану заробітну плату.
На думку суду , засуджений ОСОБА_5 сумлінною поведінкою та ставленням до роботи довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує умовне -дострокове звільнення від покарання на невідбутий строк, що не суперечить інтересам суспільства.
Пункт 2 частини 3 статті 81 КК України передбачає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбування засудженим не менше двох третин строку покарання , призначеного судом , за умисний тяжкий злочин.
Згідно зі ст. 12 КК України , злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 був визнаний винним, а саме ч.2 ст. 186 КК України, є тяжким.
Відповідно до довідки Сумської виправленої колонії управління ДПтСУ в Сумській област
на момент розгляду подання , тобто станом на 15 липня 2015 року, невідбута частина покарання засудженого ОСОБА_5 становить 2 місяці 19 днів, тобто на день розгляду подання засуджений відбув понад двох третин строку покарання.
Тому , враховуючи вимоги п.2 ч.3 ст. 81 КК України, у засудженого ОСОБА_5 виникло право на умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.
Керуючись ст. 81 ч.2, ч.3 п.2 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Звільнити ОСОБА_5 умовно- достроково від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 05.02.2010 року на невідбутий строк - два місяці дев`ятнадцять днів позбавлення волі.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її проголошення може бути подана апеляція до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Суддя ОСОБА_1