У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1.,
суддів ОСОБА_2., ОСОБА_3.,
за участю прокурора ОСОБА_4.,
засудженого ОСОБА_5,
захисника ОСОБА_6
розглянула в судовому засіданні 22 січня 2015 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 листопада 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 2 жовтня 2013 року.

Цим вироком

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, неодноразово судимого,

востаннє 25.03.2011 року за ч. 3 ст. 185 КК України

на 4 роки позбавлення волі зі звільненням на підставі

ст. 75 КК України від відбування покарання

з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

засуджено за ч. 3 ст. 187 КК України до позбавлення волі на строк 7 років, за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, а на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів до позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком від 25.03.2011 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 1 777 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 2 жовтня 2013 року вирок змінено, постановлено вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 3 ст. 187 КК України до позбавлення волі на строк 7 років із застосуванням ч. 2 ст. 69 КК України без конфіскації майна; за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів до позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців без конфіскації майна; а на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років без конфіскації майна.

ОСОБА_5 визнано винним і засуджено за те, що він 11 червня 2011 року о 15 год., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, з метою заволодіння чужим майном прийшов до кімнати АДРЕСА_1, де завдав ОСОБА_8, який відчинив йому двері, удар кулаком в обличчя, та проник до житла. Застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого ОСОБА_7, ОСОБА_5 вчинив розбійний напад на нього, спричинивши легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я, та заволодів його майном загальною вартістю 670 грн.

Він же повторно 11 червня 2011 року о 19 год. 30 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, у під'їзді АДРЕСА_2, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілої ОСОБА_9, відкрито викрав її мобільний телефон вартістю 1 400 грн.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 посилається на однобічність і неповноту досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення кримінально-процесуального закону, недозволені методи ведення слідства. Стверджує, що справу сфабриковано, доказів його винуватості матеріали справи не містять, до злочинів причетні інші особи, показання свідків суперечливі, свідків з боку захисту не допитано. Зазначає, що апеляційний розгляд справи відбувся без присутності захисника. Просить скасувати судові рішення та направити справу на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого та захисника на підтримання касаційної скарги, думку прокурора, який вважав судові рішення законними та обґрунтованими і просив залишити їх без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судових рішень у зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, однобічністю й неповнотою досудового та судового слідства. Проте, зазначені обставини відповідно до вимог ст. 398 КПК України 1960 року, перегляду в касаційному порядку не підлягають. При розгляді доводів касаційної скарги колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні зазначених у вироку злочинів ґрунтується на сукупності зібраних у справі доказів і ретельно досліджених судом доказах, і є правильним.

Так, на досудовому слідстві під час допиту як підозрюваного ОСОБА_5 повністю визнав вину в інкримінованих злочинах; в ході відтворення обстановки та обставин події за участю захисника розповів та показав за яких обставин було вчинено розбійний напад на ОСОБА_7 Допитаний у суді потерпілий ОСОБА_7 підтвердив, що впізнає в ОСОБА_5 особу, яка за наведених у вироку обставин напала на нього, спричинила тілесні ушкодження з розладом здоров'я та заволоділа його майном.

Ці їх показання узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_9, свідків ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та об'єктивно підтверджуються даними висновку судово-медичної експертизи, протоколами добровільної видачі речей, огляду мобільного телефону та іншими доказами в їх сукупності.

При цьому судом належним чином мотивовано, чому не взято до уваги показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15, на які посилається засуджений ОСОБА_5 у касаційній скарзі.

За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 187 КК України кваліфіковано правильно.

Твердження у касаційній скарзі засудженого про те, що до нього застосовувалися незаконні методи ведення слідства, внаслідок чого він нібито вимушений був себе обмовити на досудовому слідстві, а також про непричетність його до вчинення злочинів, перевірялися судом і не знайшли підтвердження.

Враховуючи, що участь захисника у суді апеляційної інстанції у даній справі згідно з ст. 45 КПК України 1960 року не є обов'язковою, апеляційний розгляд справи проведений з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону. Наведені засудженим та його захисником в апеляціях доводи, які за своїм змістом аналогічні доводам касаційної скарги, належним чином перевірено й спростовано.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б тягнули безумовне скасування судових рішень, не встановлено.

Даних, які б свідчили, що в справі неправильно застосовано кримінальний закон, не виявлено.

Покарання ОСОБА_5 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись статтями 394 - 396 КПК України 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ Перехідних положень КПК України 2012 року,

колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 листопада 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 2 жовтня 2013 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, його касаційну скаргу - без задоволення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3