АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа
№11 -а-2095/2007р, Головуючий у 1
інстанції Бандура І.С.
121 ч. 1 Доповідач
УХВАЛА

31 жовтня 2007
року Апеляційний суд м. Києва у складі:

головуючого: Лагнюка М. М.

суддів: Ковальської
В.В., Ноздрякова В.М.

за участю
прокурора : Решетняк Н.О.

потерпілої ОСОБА_1

засудженого ОСОБА_2

Розглянувши у
відкритому засіданні в м.
Києві кримінальну справу за

апеляцією засудженого ОСОБА_2 , прокурора, який
затвердив

обвинувальний
висновок, на вирок Святошинського
районного суду м. Києва

від 24 травня
2007 року.

Цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, раніше не судимий, засуджений за
ст. 121 ч. 1 КК України на 5
років позбавлення волі. Міра запобіжного заходу - утримання під вартою.

Строк відбування
покарання з 12 січня 2007 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
Київської клінічної лікарні №17 451
гривна 50 коп за лікування в лікарні потерпілої ОСОБА_1

Вироком
районного суду ОСОБА_2 визнаний винним у
тому, що 07 січня 2007 року перебуваючи
у стані алкогольного сп'яніння в квартирі АДРЕСА_1, приблизно в 22 год. 10 хвилин, під час
сварки з колишньою дружиною ОСОБА_1, яка
в цей час прийшла до квартири, на кухні
кухонним ножем умисно наніс ОСОБА_1 удар в живіт, спричинивши їй тяжкі тілесні ушкодження
небезпечні для життя в момент їх заподіяння.

В
апеляції і доповненні до неї засуджений ОСОБА_2
вказуючи на стан свого здоров'я,
на стан здоров'я своєї матері,
яка є інвалідом першої групи, на
те, що на його утриманні знаходиться
неповнолітній син, просить пом'якшити
покарання і застосувати до нього
ст. ст. 69, 75
КК України, звільнивши його від
відбування покарання з випробуванням.

Прокурор, який затвердив обвинувальний висновок, вказуючи на те, що суд при призначенні покарання в повній
мірі не врахував те, що ОСОБА_2 визнав себе винним, щиро розкаявся, має на вихованні неповнолітню дитину, а також матір, яка є інвалідом 1 групи в зв'язку з вадами
зору, просить вирок змінити, застосувати
ст. 69 КК України і призначити
покарання нижче від найнижчої межі передбаченої санкцією ч. 1 ст.
121 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.

В
запереченнях потерпіла ОСОБА_1 вказуючи на необґрунтованість доводів
засудженого, просить вирок залишити без
змін.

Розглянувши
матеріали справи, вислухавши
прокурора, який не підтримав апеляцію
прокурора, який затверджував
обвинувальний висновок, засудженого
підтримавшего свою апеляцію,
потерпілу, яка просила вирок
залишити без змін, провівши судові
дебати і заслухавши останнє слово засудженого,
колегія суддів вважає, що
апеляції задоволенню не підлягають.

Винність
ОСОБА_2 в умисному спричинені тяжких тілесних
ушкоджень потерпілій за обставин встановлених вироком районного суду, підтверджується наявними у справі доказами.

Оскільки
справа розглядалась в порядку ч.3 ст 299 КПК України, висновки суду першої інстанції щодо фактичних
обставин справи, які не оспорювалися і
стосовно яких відповідно до вимог ч. 1 ст 299 і
ст. 301 КПК України докази не
досліджувалися, апеляційним судом не
перевіряються.

Злочинні
дії ОСОБА_2 за ст.
121 ч. 1 КК України кваліфіковані вірно,
оскільки він умисно спричинив потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Міра
покарання призначена з врахуванням суспільної небезпеки скоєного злочину, даних про особу винного. Судом
враховано, що ОСОБА_2 вперше притягується до кримінальної
відповідальності, визнав себе винним і
щиро розкаявся у* вчиненні злочину, те*,
що він має на вихованні неповнолітню
дитину і формально позитивно характеризується. Разом з тим, судом враховано і те, що злочин скоєно у стані алкогольного
сп'яніння. Мати засудженого не знаходилась на його утриманні, оскільки ОСОБА_2 на протязі останніх
років не працював. На день розгляду справи в апеляційному суді вона померла.

Пом'якшуючі
обставини по справі, на які послався
суд, є підставою для призначення
покарання в мінімальних межах санкції ч. 1 ст 121 КК України.

На думку
колегії, покарання у вигляді п'яти років
позбавлення волі, відповідає
вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення та
попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав
застосування ст. ст.
69, 75 КК України колегія суддів
не знаходить.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції
засудженого ОСОБА_2
і прокурора, який затвердив
обвинувальний висновок, залишити без
задоволення, а вирок Святошинського
районного суду м. Києва від 24 травня
2007 року відносно ОСОБА_2 - без змін.