Справа №1-7-07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12
лютого 2007 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді Шрамка Р.Т., при секретарі - Лазор О.В. з участю прокурора
- Іванкова О.В., потерпілого - ОСОБА_2, захисника - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м.Стрию справу про
обвинувачення:

• ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1р.
народження, уродженця с.Чуква Самбірського району Львівської області,
проживаючого в АДРЕСА_1,
українця, громадянина України, освіта вища, не працюючого - пенсіонер,
військовозобов'язаного, раніше не судимого, одруженого - в скоєнні
злочинів передбачених ст..ст.364
ч.3 , 365 ч.1
КК України суд, -

встановив:

Підсудний ОСОБА_1
працюючи на посаді першого заступника начальника кримінальної міліції
Сколівського РВ УМВСУ у Львівській області та одночасно виконуючи обов'язки
начальника Сколівського РВ УМВСУ тобто, будучи працівником правоохоронного
органу, в період з вересня по серпень місяць 2003р. в усній формі не дав змоги
оперуповноваженому Сколівського ВКР РВ УМВСУ ОСОБА_5 з метою не порушення
кримінальної справи реєструвати в КОЗП заяву ОСОБА_4 про розбійний напад на
його будинок, а також скаргу адвоката ОСОБА_6 щодо укриття працівниками
Сколівського РВ УМВСУ зазначеного злочину, які ОСОБА_5 отримав для розгляду в
канцелярії РВ УМВСУ відповідно 02.09.2003р. та 23.09.2003р., тобто умисно
вчинив дії, які виходять за межі наданих йому законом прав та повноважень,
внаслідок чого в КОЗП не було зареєстровано розбійний напад на сім'ю ОСОБА_2 та
належним чином оперативні заходи на розкриття даного злочину не проводились.

Крім цього, підсудний ОСОБА_1., в порушення ст.ст. 2,4,106 КПК України, 19.09.2003 року в своєму
службовому кабінеті в порушення вимог кримінально-процесуального законодавства
України, тобто без порушення кримінальної справи, прийняття такої справи до
свого провадження, а відповідно без присутності понятих та складання протоколу,
організував зустріч віч на віч потерпілого ОСОБА_2 з ОСОБА_7, в процесі чого
потерпілий ОСОБА_2 підтвердив участь ОСОБА_7 в розбійному нападі на нього та
його сім'ю в ніч на 21.08.2003р. однак, незважаючи на це, підсудний ОСОБА_1.
відпустив ОСОБА_7 додому, давши вказівку заступнику начальника Сколівського РВ
УМВСУ ОСОБА_8, на прохання ОСОБА_2 аналогічну процесуальну дію з ОСОБА_7
провести по місцю проживання потерпілого, що той і зробив.

27.09.2003р. підсудний ОСОБА_1. зважаючи на подані адвокатом ОСОБА_6 скарги
про укриття працівниками Сколівського РВ УМВСУ даного злочину, які поступили
25.09.2003р. в УМВСУ у Львівській області та 26.09.2003р. в прокуратуру
Львівської області, по яких були призначені службові перевірки, з метою
створення видимості своєчасного прийняття від потерпілої сторони заяви про
вчинений злочин та своєчасного
реагування на цю заяву з
метою розкриття злочину
та порушення

2

кримінальної
справи за цим фактом, дав вказівку невстановленій слідством особі підробити від
імені ОСОБА_2 заяву про вчинений на нього і його сім'ю в ніч на 21.08.2003 року
розбійний напад, яка була зареєстрована в КОЗП цього ж дня під № 740. ОСОБА_5
разом з оперуповноваженим ВКР ОСОБА_9за допомогою невстановлених слідством осіб
склали фіктивного змісту документи: протокол огляду місця події та схему до
нього від 27.09.2003 року, заяву від імені ОСОБА_4 від 27.09.2003 року про дачу
згоди на огляд її житлового будинку та повідомлення прокурору Сколівського
району про здійснення огляду приватного володіння ( житлового будинку ) гр.
ОСОБА_4 27.09.2003 року без постанови судді.

Підсудній ОСОБА_1. свою вину у вчиненні злочину заперечив
повністю та пояснив, що про розбійний напад на будинок сім'ї ОСОБА_2 не знав, і
в кінці серпня 2003 року до нього з цього приводу ніхто з сім'ї ОСОБА_2 не
заходили, а 27.09.2003 року близько обіду до нього в службовий кабінет прийшов
потерпілий ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_4 і повідомив, що приніс заяву, в якій
описав про обставини замаху на грабіж, що мав місце в кінці серпня 2003 року за
місцем проживання його сім'ї. Під час нападу він по фізичних даних впізнав
одного з грабіжників і на його думку ним є ОСОБА_7, який проживає недалеко від
нього. ОСОБА_2 попросив знайти вказану особу і повідомити його про це, оскільки
він хоче подивитись йому в очі та поговорити з ним. Підсудний прийнявши заяву,
пообіцяв, що як тільки знайдуть ОСОБА_7, відразу його попередить. Після цього
віддав отриману від потерпілого ОСОБА_2 заяву оперативному черговому для
реєстрації в КОЗП, розписавши її для виконання оперуповноваженому ВКР ОСОБА_5
Коли до нього прийшов в кабінет ОСОБА_7, він повідомив ОСОБА_2 і вони на
слідуючий день прийшли до нього в кабінет. Між ними виникла якась суперечка.
Наскільки було зрозуміло з даної суперечки, потерпілий ОСОБА_2 в обличчя не
впізнав ОСОБА_7, але сказав, що може впізнати його по потилиці. На це підсудний
відповів, що для цього буде проводитись відповідна слідча дія і всі питання
повинен вирішувати слідчий, так як на той час справа вже була порушена. Про
напад на будинок ОСОБА_1 взнав тільки з дня подачі заяви ОСОБА_2 у вересні 2003 року, а до цього
про це нічого не знав оскільки, оперативний черговий про факт нападу на будинок
ОСОБА_1 не повідомляв. Позовні вимоги потерпілого повністю заперечив та
пояснив, що жодної матеріальної, а тим більше моральної шкоди потерпілому не
наносив, а тому в задоволенні позовних вимог просить відмовити і оскільки
жодного злочину не вчиняв просить його виправдати.

Підсудний свою вину в скоєнні злочину заперечив повністю, однак його вина
повністю доведена показами потерпілого ОСОБА_2, який в судовому засіданні
пояснив, що в ніч на 21.08.2003 року на їхній будинок в с.м.т. В. Синьовидне
був вчинений розбійний напад невідомими особами. Біля 01 години ночі їхня
сусідка ОСОБА_10 з готелю „Соняшник" подзвонила в Сколівський РВ УМВСУ,
повідомивши про напад. Через годину приїхали працівники міліції ОСОБА_11
ОСОБА_12 та ОСОБА_13, яким він розказав все про обставини розбійного нападу, а
також описав особу, з якої зірвав маску і ОСОБА_12 забрав із собою речові
докази, які були знайдені в будинку, а саме ніж та маску. По описах підозра у
вчиненні злочину впала на жителя с.
Межиброди ОСОБА_7 оскільки, тільки він був такої комплекції. 21.08.2003 року біля 10 години разом з
дружиною приїхали в Сколівський РВ УМВСУ. Біля приміщення РВ УМВСУ ОСОБА_12
розказав ОСОБА_1 про вчинений розбійний напад. Через деякий час
оперуповноважений ВКР ОСОБА_9 відібрав в них пояснення. 26.08.2003 року разом з
дружиною подали ОСОБА_1 заяву з приводу розбійного нападу. При цьому ОСОБА_1.
відмовився проставити свій підпис на копії заяви про її отримання. Раніше заяву
не подавали, а подали пізніше після консультації з родичем-юристом. 28.08.2003 року прийшли в
РВ УМВСУ до ОСОБА_1 щоб пересвідчитись чи зареєстрована їхня заява. ОСОБА_1.
показав їм зошит, пояснивши, що в цьому зошиті зареєстрована їхня заява. Заяву
від 27.09.2003 року ні
він, ні його дружина не писали. 27.09.2003
року працівники міліції в його будинку не

3

були, огляду
місця події не проводили і будь-яких документів з цього приводу з дружиною не
підписували і вважає, що підсудний знав про всі обставини нападу.

ОСОБА_1. декілька раз приїжджав до нього додому і просив написати в
прокуратуру заяву про те, що він будь-яких претензій до працівників
Сколівського РВ УМВСУ не має з приводу не реєстрації розбійного нападу, який
мав місце в ніч на 21.08.2003
року. При останній зустрічі ОСОБА_1. сказав, що якщо він подасть таку заяву
в прокуратуру, то справу зможуть закрити. Також ОСОБА_1. говорив, що за цю
справу вони „полетять" з роботи. Його особиста думка, що якби адвокат не
займався їхньою справою, розбійний напад так і не був би зареєстрований, а тому
просить цивільний позов задоволити повністю, а підсудного волі не позбавляти,
свідка ОСОБА_4, яка в судовому засіданні дала аналогічні покази і ствердила, що
підсудний знав про всі події злочину, свідка ОСОБА_10, яка в судовому засіданні
показала, що це вона телефонувала в міліції з кафе "Соняшник" з
приводу нападу на будинок сусідів ОСОБА_1, свідка ОСОБА_11, який в судовому
засіданні показав, що він як член оперативної групи, яка чергувала в цей день
дійсно вночі виїжджав у смт.В.Синьовидне оскільки, згідно повідомлення
відповідального по Сколівському РВ було скоєно напад на будинок, в складі групи
були він, слідча ОСОБА_13, ОСОБА_12 та водій і після прибуття на місце слідча
ОСОБА_13 залишилася оформляти процесуальні документи, а решту членів групи
поїхали в інше село до ОСОБА_7 оскільки, зі слів ОСОБА_2 він впізнав по
фізичному вигляду одного з них, після прибуття в райвідділ доповіли черговому
ОСОБА_14 про обставини злочину однак не пригадує говорили про напад чи крадіжку,
підсудному ОСОБА_1 особисто ні про що не доповідав оскільки, вважав, що це
повинен робити черговий і його особисто ніхто нічого не просив фальсифікувати,
свідка ОСОБА_8, який в судовому засіданні показав, підсудний ОСОБА_1 та
ОСОБА_15 попросили його бути присутнім в будинку потерпілогоОСОБА_2 під час
відтворення обставин події між потерпілим та ОСОБА_7 і він відібрав пояснення
від ОСОБА_7 з приводу даної події, які пізніше передав ОСОБА_5, свідка
ОСОБА_14, який в судовому засіданні показав, що дійсно під час його чергування
поступив 21.08.03р. о 00 год. 20 хв. дзвінок про "шум" в будинку біля
кафе "Соняшник", що в смт.В.Синьовидне Сколівського району і дзвінок
обірвався однак, він одразу направив працівників міліції ОСОБА_11, ОСОБА_12 та
ОСОБА_13, яка була вдома і її забрали по дорозі, на місце події, повернувшись
дані працівники міліції, крім ОСОБА_13, яку завезли додому, жодних рапортів не
подавали, а сказали, що "все нормально", на другий день доповів
підсудному ОСОБА_1, як точно чи напад, чи хуліганство, чи інакше не пам'ятає,
свідка ОСОБА_7., який в судовому засіданні показав, що його в міліцію привела
його тітка ОСОБА_15, яка сказала, що він нібито вчинив напад на будинокОСОБА_2,
дійсно був в кабінеті ОСОБА_1, де також був присутній ОСОБА_8 і йому особисто
ОСОБА_1 нічого не казав, показами свідка ОСОБА_9, який в судовому засіданні
підтримав попередні покази і показав, що дійсно протокол огляду місця події
складав під диктовку ОСОБА_5, висновком № 710 судово-почеркознавчої експертизи
від 26.03.2004 року, згідно якого, рукописний текст заяви на ім'я начальника
Сколівського РВ УМВСУ ОСОБА_1 від 27.09.2003 року від імені ОСОБА_2, виконаний
не ОСОБА_2, а іншою особою. Вказаний рукописний текст виконаний не ОСОБА_4, не
ОСОБА_1, не ОСОБА_13, не ОСОБА_9, не ОСОБА_5, не ОСОБА_12, а іншою особою,
цифровий запис : „ 27.09." в заяві від 27 вересня 2003 року на ім'я
начальника Сколівського РВ УМВСУ у Львівській області ОСОБА_16 від ОСОБА_4,
розташований в нижній частині заяви, - виконаний ОСОБА_9, підписи від імені ОСОБА_2
в заяві від 27 вересня 2003 року на ім'я начальника Сколівського РВ УМВСУ
ОСОБА_1 та в протоколі огляду місця події від 27 вересня 2003 року, а також від
імені ОСОБА_4 в заяві на ім'я начальника Сколівського РВ УМВСУ у Львівській
області ОСОБА_16 від 27 вересня 2003 року, - виконаний відповідно не ОСОБА_2,
не ОСОБА_4, а іншою особою з наслідуванням їх справжніх підписів. Встановити
ким, ОСОБА_1, ОСОБА_13, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_12, чи

4

іншою особою
виконані вказані підписи, не виявилося можливим, підпис від імені ОСОБА_4 в
протоколі огляду місця події від 27 вересня 2003 року, - виконаний не ОСОБА_4,
а іншою особою, висновком додаткової судово-почеркознавчої експертизи № 1402
від 17.05.2004 року (т3 а.с.211-213), згідно якого підписи від імені ОСОБА_17 в
протоколі огляду місця події від 27.09.2003 року та схемі до цього протоколу
виконані не ОСОБА_18, висновком додаткової судово-почеркознавчої експертизи №
1541 від 17.05.2004 року (т.3 а.с.215-216), згідно якого підпис від імені
ОСОБА_1 в повідомленні прокурору Сколівського району про здійснення огляду
приватного володіння ( житлового будинку ) ОСОБА_4 №740 від 27.09.2003 року, -
виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою, заявою ОСОБА_2 від 27.09.2003 року (т.2 а.с.27) що він не
заперечує про огляд житла, хоча такої зави потерпілий не підписував.

Вина підсудного ОСОБА_1 також доведена показами свідка ОСОБА_5, який в
протоколі допиту (т.4 а.с.118-119) чітко вказав, що дійсно ІНФОРМАЦІЯ_2р.
згідно "Журналу вхідної кореспонденції" Сколівського РВ отримав для
розгляду скаргу адвоката ОСОБА_6 з резолюцією ОСОБА_1 і відразу з даною скаргою
зайшов у кабінет до ОСОБА_1 і згідно його вказівки залишив дану скаргу на
робочому столі ОСОБА_1 і про подальшу долю скарги свідку нічого не відомо та
іншими зібраними по справі доказами, які перевірені та досліджені в судовому
засіданні.

Аналізуючи всі зібрані по справі докази та їх в сукупності, суд вважає вину
підсудного ОСОБА_1 в скоєнні ним злочину передбаченого ст.365 ч.1
КК України доведеною в судовому засіданні повністю оскільки, він
перевищив службові повноваження, тобто будучи службовою особою умисно, вчинив
дії, які явно виходять за межі наданих повноважень, які заподіяли істотну шкоду
охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян.

Оскільки судом не здобуто достатніх доказів про звинувачення підсудного
ОСОБА_1 за ст..364 ч.3 КК
України і його вина заперечується показами самого підсудного та матеріалами
справи зокрема, показами свідка ОСОБА_5, який в своїх показах в якості свідка
(т.1 а.с.44, 158-161, т.2
а.с.17-18, 145-147, т.3 а.с.
8-21, 41-47, 90-91) будучи
попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих
показів, жодного разу не повідомив органи попереднього слідства про тиск на
нього з боку підсудного ОСОБА_1 і тільки в своїх показах (т.4 а.с. 118-119, 28-238) тобто,
через 5 місяців
після початку слідства, повідомив органи попереднього слідства про те, що
ОСОБА_1. сказав йому "самі щось думайте з цього приводу і швидше треба
порушити кримінальну справу, так як вже "видзвонюють" з УМВСУ"
(т.4 а.с.235), хоча у
всіх попередніх показах пояснював, що проводив певні слідчі дії, що свідчить
про неналежне виконання самим свідком своїх посадових обов'язків, незнання
посадової інструкції, що також доводиться наказом начальника Сколівського РВ №7 від 14.01.2004р.
(т.4а.с.43-44) згідно якого ОСОБА_5 оголошено догану за неналежне виконання
посадових обов'язків, постановою слідчого СУ УМВСУ у Львівській області про
зупинення досудового слідства по справі про вчинення розбійного нападу на сім'ю
ОСОБА_2 у зв'язку з невстановленням осіб, які вчинили даний злочин, хоча і
потерпілий ОСОБА_2 настоює, що даний злочин вчинив свідок по справі ОСОБА_7,
показами свідка ОСОБА_9 (т.1 а.с.162-165) згідно яких саме свідок ОСОБА_5
попросив його допитатиОСОБА_2, згідно п.2 функціональних обов'язків помічника
начальника відділу-оперативного чергового Сколівського РВ УМВСУ майора міліції
ОСОБА_14 (т.2 а.с.209-210), який 21.08.03р. був оперативним черговим по
Сколівському РВ, саме на нього покладені обов'язки по забезпеченню реєстрації і
оперативного реагування на заяви та повідомлення про злочини та пригоди, несе
персональну відповідальність за ... реєстрацію всіх поступлених заяв,
повідомлень про злочини та пригоди. Думку обвинувачення, що не реєстрація даного
розбійного нападу в КОЗП вплинула би на показник розкриття злочинів,
спростовується довідкою Начальника Сколівського РВ №6307 від 13.12.2004р.
(т.6 а.с.231), згідно якої в разі не реєстрації

5

одного тяжкого злочину відсоток
розкриття по тяжких злочинах знизився б на 0.4%, що суттєво не вплинуло б на загальний показник по
розкриттю злочинів зазначеної категорії.

Крім того, в судовому засіданні не здобуто жодних даних, згідно яких
підсудний зловживав владою або службовим становищем з корисливих мотивів чи в
інших інтересах з використанням службовою особою влади чи службового становища,
а тому за ОСОБА_1 за ст..364
ч.3
КК України слід виправдати оскільки судом не здобуто достатніх доказів
про звинувачення його за даною статтею і його вина заперечується показами
самого підсудного та матеріалами справи.

Призначаючи вид і розмір покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує ступінь
тяжкості вчиненого ним злочину, те, що потерпілий просять підсудного не карати,
його особу: раніше не судимого, обтяжуючі вину обставини не встановлені,
пом'якшуючі вину обставини є хвороба підсудного (т.6 ас. 12), по місцю
колишньої роботи характеризується позитивно, а тому суд вважає, що підсудному
ОСОБА_1 слід обрати покарання у вигляді позбавлення волі та застосувати щодо
нього вимоги ст..75 КК
України.

Позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволити
частково. Стягнути з ОСОБА_1 в користьОСОБА_2 8000 грн. моральної шкоди в
задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди в сумі
22000 грн. та матеріальної шкоди в сумі 1940 грн. відмовити за недоведеністю
позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Львівського науково-дослідного інституту
судових експертиз 1089 (одну
тисячу вісімдесят дев'ять) грн.. 60
коп. за проведення комп'ютерно-технічної експертизи.

Стягнути
з ОСОБА_1 в користь Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз 581 (п'ятсот
вісімдесят одну) грн.. 20
коп. за проведення судово-почеркознавчої експертизи.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Львівського науково-дослідного інституту
судових експертиз 508 (п'ятсот
вісім) грн.. 55 коп. за
проведення судово-почеркознавчої експертизи.

Керуючись ст.ст. 323-324
КПК України, ст.ст.23, 1167,
1168, 1187 ЦК України суд-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 за ст.365 ч.1 КК України до позбавлення волі строком на 2 (два) роки з
позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 1 (один) рік.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від призначеного основного
покарання з випробувальним терміном строком на 1 рік.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу - підписка про
невиїзд з постійного місця проживання -
залишити без змін.

ПозовОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 1940 грн. та
моральної шкоди в сумі 30000
грн. задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користьОСОБА_2 8000 (вісім тисяч)
грн. моральної шкоди в задоволенні решти позовних вимогОСОБА_2 до ОСОБА_1 в
частині стягнення моральної шкоди в сумі 22000
(двадцять дві тисячі) грн. та матеріальної шкоди в сумі 1940 (одна тисяча
дев'ятсот сорок) грн. відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Львівського науково-дослідного інституту
судових експертиз 1089 (одну
тисячу вісімдесят дев'ять) грн.. 60
коп. за проведення комп'ютерно-технічної експертизи.

6

Стягнути
з ОСОБА_1 в користь Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз 581 (п'ятсот
вісімдесят одну) грн.. 20
коп. за проведення судово-почеркознавчої експертизи.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Львівського
науково-дослідного інституту судових експертиз 508 (п'ятсот вісім) грн.. 55 коп. за проведення судово-почеркознавчої експертизи.

Речові
докази по справі, а саме: заява ОСОБА_4 від 27.09.03р. на ім'я начальника
Сколівського РВ УМВСУ, заява ОСОБА_2 від 27.09.03р. про вчинений розбійний
напад, протокол огляду місця події та схема до нього від 27.09.2003 року;
повідомлення прокурору Сколівського району про здійснення огляду приватного
володіння без постанови судді, які відповідно до постанови про визнання
речовими доказами та приєднання до справи речових доказів (т.6 а.с.52)
приєднані до справи -залишити
при справі.

Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області на
протязі 15 діб.