Справа № 460/1856/15-к
Провадження №1-кп/460/371/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.06.2015 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючої -судді - ОСОБА_1
при секретарі- ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4
обвинуваченого- ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Яворові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000133 від 30.10.2014 року, про обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Заставна Чернівецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, одруженого, із середньо освітою, військовослужбовця військової служби військова частина польова пошта НОМЕР_1 (колишня військова частина НОМЕР_2 ), відповідно до ст.89 КК України не судимого, у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
14.08.2014 року обвинувачений ОСОБА_5 , прибув для проходження військової служби під час мобілізації, у військову частину НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 .
В цей же день, був зарахований до списків особового складу, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду гранатометника аеромобільно-десантного взводу 7 аеромобільно-десантної роти аеромобільного десантного батальйону військової частини - НОМЕР_2 та набув статусу військовослужбовця.
15.09.2014року, відповідно до Директиви Генерального штабу Збройних Сил України від 26.07.2014 року №00748 військова частина НОМЕР_2 переведена на організаційно-штатну структуру воєнного часу та перейшла на умовне найменування «військова частина - польова пошта В НОМЕР_3 ».
Знаючи про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби, обвинувачений ОСОБА_5 , 24.08.2014 року, близько 21 год. 00 хв., умисно, маючи намір назавжди ухилитись від військової служби, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, без поважних причин та дозволу командира, самовільно залишив розташування табірного збору на Міжнародному центрі миротворчості та безпеки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та для подальшого проходження військової служби не повернувся.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 як військовослужбовець військової частини польова пошта НОМЕР_1 , в порушення вимог нормативно-правових актів, переслідуючи мету назавжди ухилитися від військової служби, самовільно залишив розташування табірного збору на Міжнародному центрі миротворчості та безпеки, що знаходиться за адресою: с.Старичі Яворівського району Львівської області.
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_5 24.08.2014 року вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.408 КК України, оскільки самовільно залишив місце військової служби з метою ухилитися від військової служби - дезертирство.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому визнав повністю та підтвердив факт вчинення ним самовільного залишення військової частини та місця служби, з метою ухилення від військової служби, покликаючись на обставини викладені у обвинувальному акті.
Крім цього, додатково пояснив, по телефону він дізнався, що його мати хвора і перебуває на стаціонарному лікуванні, він не освідомлював що чинить, оскільки, думав проте з ким залишились його неповнолітні діти, та хто їх догляне. Вважає що в цей час спрацював батьківський інстинкт та тривога за дітей керувала його діями. Бажає і надалі служити. Просить суворо не карати.
Як встановлено у судовому засіданні, покази ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, те, що прокурор не оспорює фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у самовільному залишенні місця служби та військової частини без поважних причин з метою ухилитися від військової служби, дезертирство, доведена повністю а його дії як за ч.1 ст.408 КК України кваліфіковано вірно.
Відповідно до ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно п.п.1,3 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття та зізнання в суді, відсутність заподіяної шкоди, скоєння злочину внаслідок збігу обставин в державі під час проходження військової служби, сімейним обставинам, те що він утримує двох неповнолітніх дітей.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вчинення обвиуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.408 КК України відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості.
Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем його проживання та служби, його відношення до скоєного злочину, бажання і надалі продовжувати військову службу, слід прийти до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст. 75 КК України слід звільнити його від відбування покарання з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369,371,373-374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України, та призначити йому покарання, у виді 3(трьох) років позбавлення волі;
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки: а саме, не виїзджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захів у вигляді домашнього арешту залишити в силі до вступу вироку в законну силу, а після набрання вироком законної сили, вважати скасованим.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.
СУДДЯ: ОСОБА_1