Справа № 361/2010/13-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11/780/20/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 5 22.01.2015

УХВАЛА
Іменем України
22 січня 2015 року м.Київ
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

представника потерпілої - захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_9 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2014 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бровари Київської області, гр-на України, освіта вища, одруженого, має двох малолітніх дітей, працює економістом в АТ «УКРЕКСІМБАНК», проживає: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнно винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75КК України, ОСОБА_10 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 2 (два) роки, в період якого зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2011 році» від 08.07.2011р. ОСОБА_10 звільнено від покарання.

За ч.4 ст.190 КК України виправдано за відсутністю в діянні складу злочину.

Заявлений по справі цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Броварської центральної районної лікарні про стягнення з ОСОБА_7 4845грн. 34коп. витрат на лікування особи, що потерпіла від злочину, а також цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 про стягнення з ОСОБА_7 на його користь 7149грн.86коп. матеріальних збитків і 100000грн. моральної шкоди залишено без розгляду, -
ВСТАНОВИЛА:
Згідно з вироком, підсудний ОСОБА_7 умисно спричинив потерпілому ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто умисні ушкодження, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такі, що завдали тривалий розлад здоров`я, за наступних обставин.

04.09.2009р., близько 0 годин 30 хвилин, між ОСОБА_7 і

ОСОБА_11 біля зупинки громадського транспорту, розташованої навпроти будинку №15-а по вул.Грушевського в м.Бровари Київської області, на грунті раптово виниклих неприязних відносин відбувся конфлікт, пов`язаний із шумною поведінкою компанії ОСОБА_11 , яка заважала мешканцям багатоповерхового будинку відпочивати в нічний час. В ході з`ясування стосунків ОСОБА_11 кинув в обличчя ОСОБА_12 скляну пляшку, заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді перелому верхньої щелепи з правої сторони, травматичних пошкоджень 11, 12, 21, 32, 41, 42, 43 зубів, що викликало необхідність видалення 11 та 12 зубів, забійно-рваної рани на слизовій оболонці верхньої і нижньої губи з правої сторони та слизової оболонки ясен верхньої щелепи, розлитих крововиливів ясен верхньої та нижньої щелепи, які, згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи №90/К від 26.07.2012, відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Розлютившись внаслідок неправомірних дій ОСОБА_11 та бажаючи помститись, ОСОБА_7 кинув скляною пляшкою

з-під пива в область голови ОСОБА_11 , який почав тікати в напрямку перехрестя вулиць Возз`єднання та Грушевського, після чого, наздогнавши потерпілого навпроти будинку АДРЕСА_2 , наніс йому один удар по голові рукояткою гладкоствольного самозарядного пістолету марки «ФОРД-12Р» № НОМЕР_1 калібром 9мм, після чого привів ОСОБА_11 до чергової частини Броварського МВ ГУМВС України в Київській області. Внаслідок умисних дій ОСОБА_7 , направлених на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю ОСОБА_11 , останньому була спричинена черепно-лицьова травма у вигляді саден в ділянках голови та обличчя, підшкірних гематом у правій орбітальній ділянці та на переніссі, забійних ран на голові, скалкового перелому передньої та верхньої стінок правої верхньощелепної пазухи із зміщенням уламків у її порожнину та розвитком правобічної периорбітальної підшкірної емфіземи, коркового геморагічного забою головного мозку у задньо-скронево-тім`яній ділянці зліва.

Згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи №141/К від 27.12.2011р., наявний у ОСОБА_11 після подій 04.09.2009р. комплекс тілесних ушкоджень у вигляді черепно-лицьової травми відноситься до середнього ступеню тяжкості як такий, що спричинив тривалий розлад здоров`я на строк, більший за 21 день.

Також органом досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачувався в тому, що, отримавши 07.07.2008р. довіреність №3446 від ОСОБА_13 на право розпоряджатися ? частиною нежитлової будівлі (магазину-кафетерію) по АДРЕСА_2 та здійснивши 24.07.2008р. разом із співвласником ОСОБА_14 продаж всього приміщення ОСОБА_15 за 515768грн., переслідуючи корисливу мету заволодіння чужим майном шляхом обману, запропонував придбати ? частину магазину-кафетерію по АДРЕСА_3 ОСОБА_9 , на що та погодилася. Реалізовуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, 30.07.2008р. ОСОБА_7 уклав нотаріально посвідчену попередню угоду з ОСОБА_9 щодо майбутнього продажу ? частини нежитлової будівлі (магазину-кафетерію) по АДРЕСА_2 , засвідчивши у договорі завідомо неправдиві дані про те, що приміщення нікому іншому не здано в оренду, не продано, інших власників немає, та на виконання умов договору отримав передоплату в сумі 50000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день вчинення злочину становило 230000грн., і 115000грн. Таким чином, шляхом обману і зловживання довірою ОСОБА_9 , ОСОБА_7 завдав їй матеріальних збитків на загальну суму 345000грн.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.4 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах.

Суд першої інстанціїї виправдав підсудного ОСОБА_7 за ч.4 ст190 КК України, у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 при укладенні попереднього договору з ОСОБА_7 не набула права власності на майно, а понесені нею витрати на підставі п.3.1 Попереднього договору, зареєстрованого в реєстрі за №4764 від 30.07.2008р., були компенсовані ОСОБА_9 в порядку цивільного судочинства, тобто вказані правовідносини знаходяться в площині цивільного судочинства, оскільки протиправного посягання на майно не відбулося.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанціїї потерпіла

ОСОБА_9 в апеляціїї просить вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2014р. в частині виправдання ОСОБА_7 за

ч.4 ст.190 КК України через відсутність в його діянні складу злочину скасувати та повернути справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вважає, що дії ОСОБА_7 були спрямовані на протиправне заволодіння її грошима в розмірі 153333грн. 33коп., та є кримінально караними, тому їх необхідно кваліфікувати за ч.3 ст.190 КК України.

Вирок суду в частині визнання винним ОСОБА_7 за ст.122ч.2 КК України не оспорюються.

Заслухавши суддю доповідача, представника апелянта, яка просила апеляцію задолити, прокурора, який просив апеляційну скаргу відхилити, а вирок залишити без змін, засудженого, який просив вирок залишити без змін, вивчивши матеріали справи, і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілої задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст.323 КПК України (1960р.), вирок суду повинен бути законим і обґрунтованим.
Відповідно до ст.327 КПК України (1960 року) виправдувальний вирок постановляється у випадках, коли не встановлено події злочину, коли в діянні підсудного немає складу злочину, та коли не доведено його участі вчиненні злочину.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуться розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами. Кваліфікація його дій, та міра призначеного покарання за ч.1 ст.122 КК України є вірною і сторонами не оспорюється.
Рішення суду про виправдання ОСОБА_7 за ч.4 ст.190 КК України всупереч доводам потерпілої, обґрунтоване наведеними у вироку і належно оціненими доказами та відповідає вимогам ст.334 КПК України (1960 року).
З вироку вбачається, що ОСОБА_7 виправданий за ч.4 ст.190 КК України за відсутністю в його діянні складу злочину.

Відповідно до положень ст.62 Конституції України визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини. При цьому обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом ст.190 КК України, об`єктом посягань є приватна власність громадян, а предметом майно належне громадянам і жилі будинки, квартири, грошові кошти, інше майно. Предметом шахрайства є також право на майно, тобто документи, які надають право на майно, право вимагати виконання зобов`язання тощо.
При цьому шахрайство це заволодіння приватним майном громадян або набуття права на нього шляхом обману чи зловживання довірою.
З матеріалів справи вбачається, що потерпіла ОСОБА_9 самостійно, на власний розсуд, розпорядилася належними їй коштами, уклавши із підсудним попередній договір купівлі-продажу. Згідно ст.204 ЦК України такий договір вважається правомірним. Докази протилежного в справі відсутні.
Відповідно до ст.635 ЦК України, попереднім є договір, строни якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів кримінальної справи вбачається, що ОСОБА_16 у вересні 2008 року зверулася до суду з позовом до ОСОБА_13 , третя особа ОСОБА_7 , про визнання частково недійсним попереднього договору, часткове розірвання попереднього договору, стягнення суми завдатку в подвійному розмірі та моральної шкоди. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.12.2008 року, зміненого ухвалою Апеляційного суду Київської області з ОСОБА_13 стягнуто на користь ОСОБА_9 346700 гривень сплаченого авансу за договором та державне мито, в іншій частині рішення суду задишено без змін. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 08.05.2010 року між сторонами застверджено мирову угоду за якою боржник ОСОБА_13 передала стягувану ОСОБА_9 в рахунок повного погашення боргу за виконавчим листом майно у виді 33/100 частини нежитлового приміщення (складу продбази) по АДРЕСА_4 . Вказані рішення судів вступили в законну силу.
З наведеного вбачається, що між сторонами наявний цивільно-правовий спір з приводу виконання умов попереднього договору, який вирішується в порядку цивільного судочинства.
Тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_7 з приводу укладення та виконання умов попереднього договору, умислу на обман чи зловживання довірою (шахрайство).
Твердження потерпілої в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, не містять даних про наявність у діях підсудного складу злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, а інші доводи апеляційної скарги не спростовують законних і обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду є законним та обгрунтованим, апеляція потерпілої задоволенню не підлягає, а вирок залишається без змін.

Керуючись ст.365, 366 КПК України (1960р.), колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляцію потерпілої ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 липня 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

С УД Д І:___(підпис)___ ___(підпис)___ ____(підпис)___
З оригіналом вірно
Суддя: