Апеляційний суд міста Києва
Справа № 11-кп/796/445/15
Категорія: ч.4 ст. 187 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
У х в а л а
Іменем України
31.03.2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

з участю прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

потерпілого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду м. Києва кримінальне провадження №0002056 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 22.12.2014, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець

м. Києва, українець, громадянин України, зареєстрований та проживаючий

до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше

не судимий,
- визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, 4 431 (чотири тисячі чотириста тридцять одну) гривню 42 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 23 181, 54 грн. у рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди та 50 000 грн. у рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди, а всього стягнуто 73 181 (сімдесят три тисячі сто вісімдесят одну) гривню 54 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 10 000 грн. у рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди та 5 000 грн. у рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди, а всього стягнути 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень

Вироком суду ОСОБА_9 визнаний винуватим у тому, що він, 21 березня 2014 року приблизно о 15 годині, знаходячисьпоблизу приміщення банку «Надра», що по вул. М.Тимошенка, 29 м. Києва, помітив ОСОБА_10 , яка прийшла до банку отримувати кошти, і у ньоговиник умисел на заволодіння коштами, які мала отримати ОСОБА_10 . З цією метою Яцук ОСОБА_11 , зайшовши до приміщення банку «Надра», почав очікувати, коли почнуться виплати. Приблизно о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_10 підійшла до каси отримувати кошти, після чого ОСОБА_9 вийшов з приміщення банку та почав її очікувати на вулиці. Приблизно о 16 годині 45 хвилин ОСОБА_10 , вийшовши з банку, пішла у напрямку місця свого проживання. З метою реалізації свого умислу на заволодіння коштамиОСОБА_10 , ОСОБА_9 пройшов за нею в під`їзд №7 будинку № 34, що по проспекту Оболонському м. Києва, та, зупинившись поряд з нею поблизу кабіни ліфту, з метою подолання опору потерпілої, застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров`я ОСОБА_10 , вчинив напад на потерпілу, завдавши останній три удари палицею з металевим наконечником по голові, спричинивши їй тяжкі тілесні ушкодження, після чого, заволодівши належним ОСОБА_10 майном на загальну суму 14 162,28 грн. з місця вчиненнязлочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Крім того, 3 квітня 2014 року приблизно о 15 годині 55 хвилин ОСОБА_9 , знаходячисьпоблизу приміщення банку «ПриватБанк», що по вул. М.Тимошенка, 29 м. Києва, помітив ОСОБА_8 , який щойно отримав кошти у касі у сумі 10 000 грн. В цей час у ОСОБА_9 виник умисел на повторне викрадення чужого майна. З цією метою ОСОБА_9 пройшов за ОСОБА_8 , який прямував до комплексу «Акваріум». Коли, знаходячись на території школи, що по проспекту Героїв Сталінграда, 47 м. Києва, ОСОБА_8 зупинився, ОСОБА_9 наблизився до нього та, діючи повторно, відкрито викрав у потерпілого дипломат, який не представляє матеріальної цінності для ОСОБА_8 , у якому знаходилися кошти у сумі 10 000 грн., паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , договори депозиту, банківські картки, зв`язка ключів, які не представляють для потерпілого матеріальної цінності, а всього викрав майна на загальну суму 10 000 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій ОСОБА_9 , посилаючись на суворість призначеного покарання, просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та призначити покарання за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна, за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, остаточне покарання з урахуванням ст. 69 КК України призначити у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не було враховано обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, оскільки ОСОБА_9 з самого початку надавав правдиві покази та щиро розкаявся у скоєному, а також приймав активну участь у слідчих діях, сприяючи встановленню об`єктивної істини по справі.

Крім того, апелянт вказує, що судом не в повній мірі були враховані дані про особу обвинуваченого, такі, як грамоти та нагороди за сумлінну працю за останнім місцем роботи та наявність у обвинуваченого батьків похилого віку, що, на думку апелянта, є підставами для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу, потерпілого ОСОБА_8 , який також підтримав апеляційну скаргу захисника та просив її задовольнити, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 186, ч.4 ст. 187 КК України, виходячи з визнаних судом доведеними фактичних обставин справи, які ніким з учасників кримінального провадження не оскаржуються.

При перевірці кримінальної справи, будь-яких порушень кримінально-процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування вироку суду, не встановлено.

Покарання ОСОБА_9 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням всіх обставин, що впливають на відповідальність і в межах, установлених санкцією інкримінованої статті, відповідно до положень КК України.

При цьому судом враховано ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_9 злочинів, особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, однак займається суспільно-корисною працею, раніше не судимий, його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та прийшов до висновку про призначення ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі, з яким колегія суддів погоджується, і підстав для призначення ОСОБА_9 більш м`якого покарання не вбачає.

Що стосується посилання захисника на те, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, таких як, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, то колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано не враховані дані обставини при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , оскільки обвинувачений, як на досудовому слідстві, так і в суді першої інстанції свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України визнав частково, а щире каяття, передбачає визнання особою факту вчинення злочину та відверте визнання своєї провини у вчиненому злочині, так само, як і активне сприяння розкриттю злочину має на меті надання допомоги органам слідства та суду у встановленні обставин даної справи, що мають істотне значення для повного його розкриття.

Також, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання захисника на те, що суд не врахував дані про особу обвинуваченого, оскільки суд першої інстанції врахував всі дані, в тому числі і ті, на які посилається захисник, надав їм правову оцінку і призначив обвинуваченому таке покарання, яке є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_9 покарання дотримався вимог кримінального закону, врахував всі, передбачені ним обставини у їх сукупності, і підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання з застосуванням ст. 69 КК України, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407 ч.1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 22.12.2014 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Судді: