ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому та закритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000608 від 07.10.2014 р. стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Малин Житомирської області, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 ,одружений, раніше судимий:

- 30.06.2005 року Малинським районним судом Житомирської області за ст. 185 ч. 3, 75 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

- 14.07.2006 року Малинським районним судом Житомирської області за ст. 186 ч. 2, 304, 70 ч. 1, 71 КК України на 5 років 3 місяці позбавлення волі; постановою Бердичівського міськрайонного суду від 1.04.2009 р. замінено невідбуту частину покарання на 2 роки виправних робіт з відрахуванням 20% заробітку в доход держави;

- 12.10.2009 року Малинським районним судом Житомирської області за ст. 187 ч. 1, 187 ч. 2, 186 ч. 2, 70, 72 КК України на 7 років 3 місяці позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна; ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18.03.2013 року у відповідності до ст. 82 КК України покарання у вигляді позбавлення волі замінено на 3 роки 6 місяців 18 днів обмеження волі,

по обвинуваченню за ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Червона Волока Лугинського району Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого АДРЕСА_2 , не одружений, раніше судимий:

- 10.01.2013 Богунським районним судом м. Житомираза ст. 307 ч. 2, 69 КК України на 3 роки обмеження волі з конфіскацією 1/2 частини майна.

по обвинуваченню у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 186 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимим, останній раз 12 жовтня 2009 року за ст. 187 ч.1, ст. 187 ч. 2, ст. 186 ч. 2, 70, 72 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, після заміни 18 березня 2013 року відповідно до ухвали Коростенського міськрайонного суду у відповідності до ст. 82 КК України покарання у вигляді позбавлення волі на покарання у вигляді 3-х років 6 місяців і 8 днів обмеження волі та ОСОБА_8 , будучи засудженим Богунським райсудом м. Житомира за ст. 307 ч. 2, 69 КК України до 3-х років обмеження волі з конфіскацією 1/2 частини майна, відбували покарання у вигляді обмеження волі в Бердичівському виправному центрі № 108. Під час відбування покарання у вказаній установі засуджені ОСОБА_7 та ОСОБА_11 були працевлаштовані за межами установи на контрагентському об`єкті Чайківка і перебували у встановленому місці в с. Борщів Радомишльського району Житомирської області, однак під час відбування покарання, в період з 08 по 11 жовтня 2013 року, засуджені ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , неодноразово, з усного дозволу інспектора відділу нагляду і безпеки Бердичівського виправного центру № 108 ст. лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_13 (засуджений за даним фактом Радомишльським районним судом Житомирської області 04 квітня 2014 року за ст. 365 ч. 3 КК України до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки), не оформленого у передбаченому законом порядку, залишали встановлене місце обмеження волі в с. Борщів Радомишльського району Житомирської області і виїжджали до м. Радомишль Житомирської області, де вчинили ряд умисних тяжких злочинів.

Так, 07 жовтня 2013 року біля 7 години засуджений ОСОБА_7 повертаючись з наданої йому короткострокової відпустки приїхав в м. Радомишль Житомирської області, де у вказаний час прийшов на вул. Чкалова в м. Радомишль Житомирської області, на якій, помітивши поодиноку перехожу ОСОБА_14 , у ОСОБА_7 виник злочинний намір, направлений на відкрите викрадення її майна. Реалізовуючи вищевказаний злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , розуміючи протиправність та відкритість для потерпілої своїх дій, діючи повторно, на АДРЕСА_3 , раптово підбіг до ОСОБА_14 та застосовуючи насильство, яке не було небезпечним для її життя та здоров`я і виразилось в поштовху та нанесенні удару по голові, від якого ОСОБА_14 впала на землю, відкрито викрав у останньої жіночу сумочку вартістю 250 гривень, в якій знаходились наступні речі: мобільний телефон NOKIA С2-06, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , на дві сім-картки Київстар та Діджус, з флеш-картою розширення пам`яті на 2 Gb, загальною вартістю з урахуванням зносу 800 гривень; косметичне приладдя - губна помада Ейвон вартістю 18 гривень, туш Максфактор вартістю 120 гривень, три косметичні олівці вартістю 15 гривень кожний, тональна крем-пудра Ейвон вартістю 50 гривень - всього на суму 233 гривні; гаманець вартістю 100 гривень, в якому знаходились гроші в сумі 4 гривні; ключі від замків, накопичувальна картка магазину Сільпо, дві картки рахунків у банку Приватбанк, що матеріальної цінності не мають, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 1377 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність 09 жовтня 2013 року біля 00-00 годин засуджений ОСОБА_7 та засуджений ОСОБА_8 , з усного дозволу інспектора відділу нагляду і безпеки Бердичівського виправного центру №108 ст. л-та внутр. служби ОСОБА_13 , залишивши місце обмеження волі, знаходячись на вул. Шевченка в м. Радомишлі Житомирської області, де помітивши ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_17 відкрито викрасти майно вказаних осіб, після чого у них виник спільний злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна. Реалізовуючи вищевказаний злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , за попередньою змовою між собою, а ОСОБА_7 повторно, розуміючи протиправність і відкритість для потерпілих своїх дій, на перехресті вул. Шевченка та вул. Міськради в м. Радомишль Житомирської області біля міського парку, наблизились до ОСОБА_15 і ОСОБА_16 , та, застосовуючи насильство, яке не було небезпечним для їх здоров`я і виразилось в нанесенні ударів руками по голові кожного, заподіявши потерпілому ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді садна на волосистій частині голови, садна та крововиливу на обличчі, що відносяться до легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров`я, відкрито викрали у при цьому у ОСОБА_18 наступне майно: зимову шкіряну куртку залишковою вартістю 120 гривень, мобільний телефон NOKIA 1208, залишковою вартістю 150 гривень, чоловічі перчатки вартістю 60 гривень, а також відкрито викрали у ОСОБА_16 балонову куртку вартістю 120 гривень та гроші в сумі 160 гривень.

Таким чином ОСОБА_7 та ОСОБА_11 відкрито викрали майно ОСОБА_19 на суму 330 гривень та майно ОСОБА_16 на суму 280 гривень, яким розпорядились на власний розсуд, спричинивши потерпілим матеріальну шкода на вказані суми.

В подальшому, 09 жовтня 2013 року біля 00-20 години, засуджений ОСОБА_7 та засуджений ОСОБА_8 з усного дозволу інспектора відділу нагляду і безпеки Бердичівського виправного центру № 108 ст. л-та внутрішньої служби ОСОБА_13 , залишивши місце обмеження волі, знаходячись на вул. Мала Житомирська в м. Радомишль Житомирської області, де помітивши поодиноку перехожу ОСОБА_20 , ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_17 відкрито викрасти її майно, після чого у них виник спільний злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна. Реалізовуючи вищевказаний злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , за попередньою змовою між собою, діючи повторно, розуміючи протиправність і відкритість для потерпілої своїх дій, на вул. Мала Житомирська в м. Радомишль Житомирської області, підійшли до ОСОБА_20 , та застосовуючи насильство, яке не було небезпечним для її життя та здоров`я і виразилось в нанесенні ударів руками по голові та зваленні на землю, заподіявши потерпілій ОСОБА_20 тілесні ушкодження у вигляді синця, садна та крововиливу на обличчі, синця та садна на лівій кисті, що відносяться до легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров`я, відкрито викрали при цьому наступне майно: жіночу сумочку вартістю 250 гривень, гаманець вартістю 100 гривень, в якому знаходились гроші у сумі 882 гривні, парасольку вартістю 60 гривень; картки рахунків у банках та документи, що матеріальної цінності не мають.

Таким чином ОСОБА_7 та ОСОБА_11 відкрито викрали майно ОСОБА_20 на загальну суму 1292 гривні, яким розпорядились на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальну шкода на вказану суму.

Своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`япотерпілого, вчиненим повторно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили злочини, передбачені ч. 2 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 свою винуватість у вчиненні інкримінованих їм злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, визнали повністю та надали суду відповідні покази.

Обвинувачений ОСОБА_7 вказав, що 7 жовтня 2013 р., коли він повертався з відпустки на місце свого знаходження в с. Борщів, чекав маршрутку на автовокзалі м. Радомишль. Побачив жінку, яка йшла в сторону кінотеатру, тримаючи в руках сумку, вирішив її забрати, наздогнав жінку та потягнув за сумку і почав тікати. Жінка кричала навздогін, проте втік, в сумці був телефон, який забрав, все інше викинув. 9 жовтня разом з ОСОБА_21 поїхав до магазину вночі з усного дозволу інспектора, побачили двох чоловіків і він запропонував ОСОБА_21 забрати у них речі, на що ОСОБА_21 погодився, вони пішли за ними, наздогнавши, нанесли декілька ударів, від яких ті впали. Забрали речі куртку, телефон. Після цього побачили ще жінку, яка також мала сумку, наздогнали її, намагався ОСОБА_21 забрати сумку, але не зміг, він її забрав сам, в сумці були гроші приблизно 882 грн., сумку з іншим викинули.

Аналогічні покази щодо заволодіння 9 жовтня 2013 року майном потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 надав і ОСОБА_8 ..

Оскільки в судовому засіданні обвинувачені визнали фактичні обставини вчинення злочинів, пов`язаних з відкритим викрадення майна потерпілих, не оспорюють їх, позиція їх є добровільною, а тому суд за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, роз`яснивши позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Органом досудового розслідування ОСОБА_22 обвинувачується також і вчиненні інших злочинів за наступних обставин.

11 жовтня 2013 року біля 05 год. 20 хв. ОСОБА_7 , покинувши місце відбування покарання, знаходився неподалік від автостанції на вул. Русанівській в м. Радомишль Житомирської області, де у вказаний час,помітивши поодиноку перехожу, незнайому йому раніше ОСОБА_6 , у нього виник злочинний умисел, направлений на вчинення нападу на ОСОБА_6 з метою заволодіння її майном, з застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи. Реалізовуючи вищевказаний злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчиняла розбої, в безлюдному неосвітленому місці, застосовуючи насильство, яке враховуючи характер нападу, місце та обстановку вчиненого злочину, було небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_6 і виразилось в тому, що ОСОБА_7 вчинив напад на ОСОБА_6 , під час якого умисно наніс удар кулаком в обличчя, а потім зіштовхнув ОСОБА_6 з тротуару в водостічний рів під мостом, де продовжив наносити удари по голові і тілу, а також душити потерпілу,спричинивши таким чином ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців на волосистій частині голови справа та зліва,трьох синців, одного крововиливу та трьох саден на обличчі, крайового дефекту (сколу) 2-го правого зуба нижньої щелепи, чотирьох саден на спині, одного синця на шиї, двох садень шкіри по задній поверхні лівого ліктьового суглобу, струсу головного мозку, які по своїй категорії відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. В ході вчинення нападу ОСОБА_7 відкрито викрав у ОСОБА_6 наступне майно: золотий ланцюжок вагою 2 грами та золотий хрестик вагою 2 грами на загальну суму 1200 гривень; срібний ланцюжок, на якому було закріплено кулон зі смарагдами загальною вартістю 4800 гривень; гроші в сумі 150 гривень, якими розпорядився в подальшому на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчиняла розбій, вчинив напад на ОСОБА_6 з метою заволодіння її майном, поєднаний із насильством, небезпечним для її життя та здоров`я, відкрито викравши при цьому майно ОСОБА_6 на загальну суму 6150 гривень, яким розпорядився на власний розсуд.

В ході вчинення нападу на ОСОБА_6 у ОСОБА_7 , який наносячи удари по голові та тілу потерпілої подолав її опір, виник злочинний умисел, направлений на порушення статевої недоторканості останньої - вчинення її зґвалтування, тобто статевих зносин з використанням фізичного насильства для задоволення власної статевої пристрасті.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на зґвалтування ОСОБА_6 - ОСОБА_7 долаючи опір ОСОБА_6 та застосовуючи при цьому фізичне насильство, яке виразилось у нанесенні ударів руками в обличчя та по її тілу, у водостічному рові під мостом через річку Тетерів, проти волі останньої, роздягнув її та вчинив зґвалтування, яке виразилося у вчиненні насильницького природного статевого акту для насильницького задоволення своєї статевої пристрасті.

Такі умисні дії, які виразились у нападі, з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої) вчиненому особою, яка раніше вчиняла розбій, кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України, а умисні дії, які виразились у зґвалтуванні, тобто статевих зносинах із застосуванням фізичного насильства відносно потерпілої особи, за ч.1 ст. 152 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні злочинів,передбачених ч.1 ст. 152, ч. 2 ст. 187 КК України не визнав повністю та суду показав, що не визнає вини тому,що не вчиняв ані розбою, ані зґвалтування ОСОБА_6 ..

Вказав, що він та ОСОБА_8 були в м. Радомишль, вживали спиртне, спілкувалися з іншими хлопцями, з якими познайомилися в той же день біля магазину. Вони вже мали їхати до місця свого перебування і він вирішив піти до туалету, коли повернувся ОСОБА_21 не було, де він подівся йому було невідомо. Одягнутий в той час був у темну куртку, темні штани. Через деякий час до нього звернулися працівники міліції, які його і затримали. Ні зґвалтування, ні заволодіння майном потерпілої не вчиняв, свою винуватість в інкримінованих йому діях не визнає.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні вказала, що коли вона десь о 5 годині 20 хвилин 11 жовтня 2013 року йшла на роботу, назустріч їй ішов молодий чоловік, який звалив її на землю, бив, скинув у рів, де роздягнув та вчинив насильницькі дії зґвалтування. Під час того як роздягав забрав прикраси ланцюжок золотий, срібний, з кулонами. Після вчинення насильницьких дій чоловік пішов у напрямку автостанції, а вона вдягнувшись побігла до АЗС, де попросила викликати міліцію та швидку, які невдовзі прибули. Працівникам міліції вона повідомила про вчинення щодо неї злочину. Потім їй пред`являли для впізнання осіб і вона впізнала ОСОБА_7 .. Просить покарати винного суворо, стягнути з нього спричинену їй матеріальну та моральну шкоду.

Суд, розглянувши справу в межах висунутого обвинувачення, з урахуванням досліджених доказів (показань обвинуваченого, потерпілої, свідків; даних процесуальних документів), наданих сторонами обвинувачення та захисту, вважає, що обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні розбою та зґвалтування щодо потерпілої ОСОБА_6 не знайшло свого підтвердження.

Так, на підтвердження причетності ОСОБА_7 до вчинення зазначених злочинів сторона обвинувачення посилається на покази потерпілої щодо обставин вчинення дій, даних протоколу пред`явлення осіб для впізнання, коли потерпіла впізнала ОСОБА_7 ; факт затримання обвинуваченого на автостанції у ранішній час працівниками міліції; висновок імунологічної експертизи № 382 щодо можливої належності обвинуваченому біологічних слідів, виявлених на тілі потерпілої.

В судовому засіданні безспірно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебували у нічній час 11 жовтня 2013 року в м. Радомишль Житомирської області, де розпивали алкогольні напої.

ОСОБА_8 підтвердив, що ОСОБА_7 відходив від їхньої групи, яка була неподалік від магазину, до туалету, він його чекав, а потім поїхав на автомобілі знайомих до с. Борщів у гуртожиток, прибув до села коли світало. Його покази були підтверджені показами свідка ОСОБА_13 , бувшого інспектора відділу нагляду і безпеки, який контролював місце перебування обвинувачених. Зі слів вказаного свідка ОСОБА_21 прибув в гуртожиток сам, а десь через хвилин 30 приїхали працівники міліції, які повідомили про те, що ОСОБА_21 та ОСОБА_23 підозрюються у вчиненні злочинів.

Тобто покази ОСОБА_23 , ОСОБА_21 та ОСОБА_24 узгоджуються між собою в частині часу знаходження обвинувачених у м. Радомишль, так як ОСОБА_23 стверджує, що повернувся до місця, де залишався ОСОБА_21 , через невеликий проміжок часу, але того вже не було, після цього він і був затриманий працівниками міліції, яким він повідомив хто він і де повинен знаходитися.

Як ОСОБА_21 , так і ОСОБА_24 стверджували, що у ОСОБА_23 був лише верхній одяг куртка - темного кольору, що іншого одягу вони не бачили.

В матеріалах справи відсутня інформація щодо того, в який верхній одяг був одягнутий в момент затримання ОСОБА_23 ; зі слів потерпілої чоловік, що напав на неї, був одягнутий у сіру куртку, проте у протоколі огляду ОСОБА_7 від 11.10.2013 о 8 годині 35 хвилин (т.1 матеріалів, а.с. 77) не вказано, який одяг був на затриманому взагалі. При проведенні огляду ОСОБА_23 11.10.2013 р. о 20-00 годині також не вказано одяг, зазначено лише про вилучення светру та трусів (т.1 матеріалів, а.с. 134).

Висновок службової перевірки за фактом застосування заходів фізичного впливу під час затримання ОСОБА_7 також не містить в собі опису одягу затриманого (т.1 матеріалів, а.с. 210) .

У зв`язку з відсутністю доказів стверджувати, що ОСОБА_23 був одягнутий в той одяг, який вказувала потерпіла, неможливо. Виявлення та огляд вказаного огляду могли б підтвердити або спростувати покази ОСОБА_23 , оскільки потерпіла зазначала, що в момент вчинення щодо неї насильницьких дій вона та нападник знаходилися на ділянці землі, яка не була заасфальтована, тобто одяг нападника був би забруднений.

Також потерпіла повідомила працівникам міліції про те, що злочинець незадовго до їх появи пішов з місця скоєння злочину, через невеликий проміжок часу після цього (в межах 5 хвилин) вони виявили ОСОБА_23 , який не є місцевим жителем; з місця де було скоєно напад та до автостанції де він був затриманий, викрадені предмети не могли бути ним сховані, так як це дорога, але при його огляді не було виявлено викраденого (ланцюжків з кулонами), що також може свідчити на користь обвинуваченого.

Що стосується впізнання, то в своїй заяві про вчинення злочину (т.1 матеріалів, а.с. 70) потерпіла лише вказує про одяг нападника, 14 жовтня при проведенні впізнання поза візуальним спостереженням (т.1 матеріалів, а.с. 147) потерпіла вказує, що впізнає особу по зросту, волоссю, загальним рисам. Проте ні в першому процесуальному документі, ні в другому не зазначено конкретно, які саме ознаки мала особа нападника та чи маються вони у обвинуваченого.

Згідно з висновком експерта № 372 (імунолога) на вилучених у потерпілої речах: рейтузах, плавках, штанах - не виявлено сперматозоїдів, не виявлено слідів крові, хоча потерпіла вказала, що вона мала певні зовнішні пошкодження шкіри внаслідок ударів, падіння. Не виявлено цих же біологічних зразків і на одязі обвинуваченого (т.1 матеріалів, а.с. 165). Не виявлено на трусах обвинуваченого ОСОБА_23 і клітин вагінального епітелію, про що вказано у висновку експерта № 163 (т.1 матеріалів, а.с. 172).

За висновком експерта імунолога № 382 (т.1 матеріалів, а.с. 176) у зразках вагінального вмісту переддвер`я потерпілої були виявлена сперма, яка має антигени ОСОБА_25 і ОСОБА_26 , походження яких можливе за рахунок сперми чоловіка, що відноситься до групи АВ і являється виділювачем своїх групових антигенів, такою особою може бути і ОСОБА_23 в межах системи АВО.

Проте оскільки вказаний висновок є імовірним, а не конкретним, то з урахуванням того, що на одязі та на змивах, відібраних з статевого органу ОСОБА_23 , не виявлено клітин, належних потерпілій чи обвинуваченому, суд вважає, що відсутні докази про здійснення статевого акту між вказаними особами.

Покази інших допитаних свідків - ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 не підтверджують причетність обвинуваченого ОСОБА_23 до вчинення інкримінованих дій.

Враховуючи викладене, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях, а достовірних доказів, які б підтвердили причетність обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення розбійного нападу та зґвалтування не надано, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 підлягає виправданню за ст. 152 ч. 1, ст. 187 ч. 2 КК України у зв`язку з недоведеністю.

Обираючи обвинуваченим вид та міру покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, особиобвинувачених та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обох обвинувачених є щире каяття, сприяння розкриттю злочинів.

Обставинами, що обтяжують покарання обох обвинувачених є рецидив .

Суд при обранні міри покарання враховує, що обвинувачені вчинили тяжкий злочин та під час відбуття покарання, а тому застосовує вимоги ст.ст. 71, 72 КК України.

За місцем відбуття покарання обвинувачений ОСОБА_7 характеризується позитивно, а ОСОБА_8 посередньо.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Речові докази по справі одяг потерпілої ОСОБА_6 , вилучені під час огляду місця події предмети та речі, залишити в камері зберігання речових доказів.

В задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_7 відмовити у зв`язку з відсутністю підстав.

Арешт на майно обвинувачених не накладався. Процесуальні витрати відсутні. Цивільні позови потерпілими ОСОБА_20 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не заявлялися.

Керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд -

З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_31 та ОСОБА_4 винуватими у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання:

- ОСОБА_32 за ст. 186 ч. 2 КК України - 6 (шість) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Малинського районного суду Житомирської області від 12.10.2009 року та ухвали Коростенськогоміськрайонного суду від 18.03.2013 року, якою замінено покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі, з врахуванням вимог п. б ч. 1 ст. 72 КК України, призначити остаточне покарання у вигляді - 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

ОСОБА_31 за ст. 152 ч. 1, ст. 187 ч. 2 КК України у зв`язку з недоведеністю виправдати.

- ОСОБА_33 за ст. 186 ч. 2 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 10.01.2013 р., з врахуванням вимог п. б ч. 1 ст. 72 КК України, остаточне покарання призначити у вигляді - 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обом засудженим у вигляді тримання під вартою залишити без зміндо вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання обом засудженим рахувати з 3.04.2015 р..

Зарахувати в строк відбуття покарання час знаходження під вартою: ОСОБА_34 з 11.10.2013 р., ОСОБА_8 з 07.11.2013 р..

Речові докази по справі:чорна шкіряна куртка, пара шкіряних чорних печаток, мобільний телефон NOKIA 1208, ІМЕІ НОМЕР_3 , залишити потерпілому ОСОБА_15 ; мобільний телефон NOKIA С2-06, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , на дві сім-картки Київстар та Діджус, з флеш-картою розширення пам`яті на 2 Gb залишити потерпілій ОСОБА_14 ; кредитна картка Маестро з кодом доступу до рахунку, банківська картка Райффайзен банк Аваль з кодом доступу до рахунку, пенсійна банківська картка та банківська картка з кодом доступу до рахункуРайффайзен банк Аваль на ім`я ОСОБА_35 , дисконтна картка на побутову техніку залишити потерпілій ОСОБА_20 ; грошові кошти в сумі 104 грн., одяг (светр сірого кольору, труси чорного кольору) повернути ОСОБА_7 ; дві візитівки таксі ПП ОСОБА_36 м. Радомишль - знищити.

Речові докази по справі одяг потерпілої ОСОБА_6 , вилучені під час огляду місця події предмети та речі, залишити в камері зберігання речових доказів.

В задоволенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_7 відмовити у зв`язку з відсутністю підстав.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня проголошення, засудженими протягом того ж строку з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя: