АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

16
жовтня 2007 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Житомирської області
в складі:

головуючого Романова О.В.,

суддів: Велидчука В.М. ,

Єрещенка
А.М,

прокурора Воронухи
Д.С.

адвоката ОСОБА_1

засудженого ОСОБА_2

розглянула
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляціями
засудженого ОСОБА_2 та у його інтересах
адвоката ОСОБА_1 на вирок Малинського районного суду від 13 липня 2007
року, яким

ОСОБА_2, 1966 року народження, мешканця м. Малина, непрацюючого,
раніше неодноразово судимого,
останній раз 28 серпня 1998 року Малинським районним судом за ст. ст.
117ч.3, 17-1174.2, 17, 117 ч.3, 206ч.3, 42 КК України на 12
років позбавлення волі. Ухвалою Житомирського обласного суду від 29.09.1998
року строк покарання зменшено до 10 років позбавлення волі. Звільнений
умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 4 місяці 25 днів, -

засуджено
за ст.
115 ч. 1 КК України на 13 років позбавлення волі.

На
підставі ст. 71 КК України частково
приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком у виді 2 років
позбавлення волі і остаточно призначено покарання 15 років позбавлення волі.

Міра запобіжного
заходу залишена тримання під вартою.

Справа №11-698 2007р. Головуючий у суді 1-ї
інстанції ЗбицькаК.Д.

Категорія ст.
115 ч.1 КК України Доповідач
: Єрещенко А.М.

2

ОСОБА_2 засуджено за
те, що 9 листопада 2005 року біля 1-ї години ночі, поблизу залізничного вокзалу станції
Малин, він зустрів раніше незнайому йому
ОСОБА_3, яка також як і ОСОБА_2
перебували у стані алкогольного сп'яніння і з якою ОСОБА_2 після зустрічі
розпивав спиртні напої. ОСОБА_3 натякнула ОСОБА_2 на можливість статевих
стосунків, але він проігнорував її
пропозиції і пішов від неї. Образившись,
ОСОБА_3 висловилась на його адресу брутальною лайкою, принизивши його чоловічу гідність. З помсти
за вказане висловлювання, на грунті
раптово виниклої неприязні, ОСОБА_2
схопив ОСОБА_3 за шию, повалив на землю
і задушив її.

В
апеляції адвокат просить скасувати вирок суду і справу направити на новий
судовий розгляд з підстав однобічності та неповноти досудового та судового
слідства, невідповідності висновків
суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи.

Адвокат вважає, що покази ОСОБА_2 у
явці з повинною, допиті у якості свідка
то при відтворенні обстановки та обставин події не відповідають матеріалам
справи щодо місця скоєння злочину та марки цигарки, яку він залишив на місці скоєння злочину. Не
встановлено час зустрічі ОСОБА_2 з потерпілою та час скоєння злочину, не встановлено де ОСОБА_3 взяла гроші в сумі
50 грн.

Адвокат
вважає, що проведені по справі
експертизи є неконкретними і братись до уваги не повинні.

Засуджений
ОСОБА_2 просить скасувати вирок суду і провадження по справі закрити на
підставі ст. 6 п.2 КПК України за відсутністю у його діях
складу злочину, посилаючись на те, що визнавальні покази на досудовому слідстві
він дав під примусом працівників міліції та прокуратури. Злочини, за який його засуджено він не вчиняв. Ніяких
доказів його вини у справі немає. Проведені експертизи є неконкретними і не
свідчать про вчинення ним злочину.

Заслухавши
доповідача, міркування прокурора, адвоката,
засудженого, вивчивши доводи
апеляцій та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що
апеляції задоволенню не підлягають з слідуючих підстав.

Як видно
з матеріалів справи і це зазначив суд у вироку,
ОСОБА_2 10 листопада 2005 року написав явку з повинною ( т. 1 а.с. 52)
та дав визнавальні покази при допиті його в якості свідка з використанням
відеозапису( т. 1 а.с. 106-108), де розповів про обставини скоєння злочину.

11
листопада 2005 року з участю ОСОБА_2 було проведено відтворення обстановки та
обставин події з застосуванням відеозапису та фотографування (т. 1 а.с. 110-120). При проведенні даної слідчої дії
ОСОБА_2 свою вину визнав, але змінив
свої покази щодо місця розпиття спиртних напоїв та напрямку руху. Зміну показів
ОСОБА_2 пояснив, що його покази при
відтворенні є більш правдивими, до дачі
цих показів його ніхто не примушував,
дає їх добровільно, про місце і
спосіб вчинення злочину йому ніхто не розповідав (т.1 а.с. 112). Під час проведення
даної слідчої дії
і при ознайомленні з

з

результатами технічного допитування ( т.1 а.с. 116) зауважень від учасників слідчої дії і
від ОСОБА_2 не надійшли.

Цього ж
дня, 11 листопада 2005 року, з використанням відеозапису ОСОБА_2 був
допитаний в якості підозрюваного і підтвердив відповідність і правдивість
показів, які він дав при проведенні
відтворення обстановки та обставин події.

14
листопада 2005 року під час розгляду подання слідчого про обрання міри
запобіжного заходу ОСОБА_2 та 21 листопада 2005 року при обранні міри
запобіжного заходу ОСОБА_2 підтвердив свої покази про обставини скоєння ним
злочину (т. 2 а.с. 12-13).

21 листопада 2005 року при допиті в якості обвинуваченого ОСОБА_2 повністю
визнав себе винним і розповів про обставини скоєння ним злочину (т. 1а.с. 168-169).

Зізнавальні
покази ОСОБА_2 відповідають протоколу огляду місця події, трупу потерпілої та висновку судово- медичної
експертизи ( т. 2 а.с. 55-56).

Як видно
з висновку судово- психологічної експертизи,
поведінка ОСОБА_2 у процесі відтворення ним подій інкримінованого йому
злочину визначена як самостійна і невимушена.

Вина
ОСОБА_2 у вчиненні злочину доведена висновками судово-психіатричної
експертизи, судово- медичної експертизи
крові потерпілої, судово- цитологічною
експертизою піднігтьового вмісту рук ОСОБА_2,
де були знайдені епітеліальні клітини осіб чоловічої і жіночої статі і
походження цих клітин не виключається за рахунок клітин потерпілої ОСОБА_3.
Згідно висновку хімічної експертизи на светрі ОСОБА_2 виявлені волокна з
хустки, яка належала потерпілій ОСОБА_3.

Вина
ОСОБА_2 у вчиненні злочину доведена і іншими матеріалами справи, яким суд дав належну оцінку.

Оцінивши
докази по справі в їх сукупності суд вірно дійшов висновку про доведеність вини
ОСОБА_2 у вчиненні вбивства ОСОБА_3 і вірно кваліфікував його дії за ст.
115 ч. 1 КК України.

Доводи
адвоката та засудженого ОСОБА_2 про застосування недозволених методів слідства
є безпідставними, вони перевірялись у
ході досудового слідства і свого підтвердження не знайшли.

Надуманими
є доводи адвоката про невстановлення часу скоєння злочину та неконкретність
проведених по справі еспертиз.

З
врахуванням вищенаведеного, колегія
суддів вважає, що досудове слідство
проведено повно і об'єктивно.

На
підставі наведеного , керуючись ст.
ст. 365, 366,
КІЖ України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляції
засудженого ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_1
залишити без задоволення, а вирок
Малинського районного суду від 13 липня 2007 року щодо ОСОБА_2 , без зміни.