Справа № 463/521/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/546/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.185 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , на вирок Личаківського районного суду м.Львова від 27 квітня 2015 року,

з участю прокурора - ОСОБА_7 ,

адвоката - ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_6 визнано винним та призначено покарання за ч.2 ст.185 КК України три роки позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України три роки шість місяців позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до даного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 25.06.2014 року, та остаточно призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_6 рахується з часу взяття під варту 28.01.2015 року.

Запобіжний захід тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Вирішено питання з судовими витратами та речовими доказами.

ОСОБА_6 визнаний винним за те, що в листопаді 2014 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, з корисливих мотивів з метою власного збагачення, проник на подвір`я будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав семиреброву секцію батареї, що належала потерпілій ОСОБА_9 , завдавши останній матеріальних збитків на загальну суму 300 гривень, а також 13.12.2014 року проник на територію дачної ділянки № НОМЕР_1 ОСОБА_10 , розташованої на території дачного кооперативу «Вікторія-Люкс» по вул.Забава в м.Винники, звідки таємно викрав з приміщення дачного будинку металеву сітку довжиною близько 12 метрів, а також з прибудинкової території металеву бочку об`ємом 200 л, лійку та металевий каркас столу, завдавши при цьому потерпілій Глінській матеріальних збитків на загальну суму 1700 гривень.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що останній, не оспорюючи правильність кваліфікації діянь та вину у вчинених кримінальних правопорушеннях, просить пом`якшити йому покарання. Свої апеляційні вимоги мотивує тим, що скоїв кримінальні правопорушення у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, вину свою визнає та щиро розкаюється.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_8 на підтримання поданої апеляційної скарги, прокурора, який просить залишити вирок без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така до задоволення не підлягає.

Висновок місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю зібраних у справі та перевірених у судовому засіданні доказів, є обґрунтованим.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відносяться до середньої тяжкості та тяжких злочинів, дані про його особу, який раніше неодноразово судимий, посередньо характеризується за місцем реєстрації, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Оскільки ОСОБА_6 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2, 3 ст.185 КК України, в період іспитового строку, на шлях виправлення не став, а тому призначене місцевим судом покарання в межах санкцій ч.2, ч.3 ст.185 КК України з урахуванням вимог ст.ст.70, 71 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для його пом`якшення колегія не вбачає.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, твердження апелянта про вчинення кримінальних правопорушень внаслідок скрутного матеріального становища, визнання вини та щире каяття ОСОБА_6 в даному випадку не можуть визнаватися підставами для пом`якшення покарання, а отже і для задоволення його апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим та постановлений відповідно до вимог чинного законодавства, й підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

вирок Личаківського районного суду м.Львова від 27 квітня 2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, його апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги упродовж трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 Волинець ОСОБА_11 ОСОБА_4