Справа № 11a - 464 2007 рік Головуючий у 1-й інстанції
ст.296 КК України Доповідач
УХВАЛА

Іменем України

02 березня 2007 року Колегія
суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області
в складі:

головуючого Вишнивецького І.І.

суддів Брагіна
І.Б.

Терещенка І.В.

3 участю:

прокурора Ільченка СВ.

захисників ОСОБА_2 та
ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в місті Донецьку справу за апеляцією засудженого
ОСОБА_1 на вирок Марийського районного суду Донецької області від 23 жовтня 2006 року,

УСТАНОВИЛА:

Вироком
Марийського районного суду Донецької області від 23 жовтня 2006
року засуджений

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, раніше судимий:
вироком Марийського районного суду від 17.11.2005
року за ч. 1 ст. 296 КК України до 2 років
позбавлення волі з іспитовим строком на 1
рік, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1

за ч. З ст. 296 КК України до 3 років
позбавлення волі.

У відповідності
до ст.ст. 71, 72 КК України
шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком
Марийського районного суду Донецької області від 17.11.2005 року, остаточно визначено покарання у виді 3 років 6 місяців
позбавлення волі.

2

Згідно вироку, 17.06.2006 року ОСОБА_1, перебуваючи
в стані алкогольного сп'яніння, біля кафе „Парус", яке розташоване по вул.
Совєтській с. Єлізаветівки Марїнського району Донецької області, умисно, грубо
порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з
особливою зухвалістю, завдав удар кулаком в обличчя ОСОБА_4 Внаслідок дій
ОСОБА_1 потерпілому були завдані легкі тілесні ушкодження.

В апеляції і
доповненні до неї засуджений просить вирок суду змінити і звільнити його від
кримінальної відповідальності чи призначити більш м'яке покарання із
застосуванням ст. 69 КК України, посилаючись на односторонність та неповноту як
досудового так і судового слідства.

Крім того,
указує, що при призначенні покарання, суд першої інстанції не врахував
пом'якшуючих обставин, зокрема, що він є інвалідом та має на утриманні
дружину-інваліда та дитину.

Під час
апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 частково підтримав апеляцію, і просив
пом'якшити призначене йому покарання, обравши його не пов'язаним із
позбавленням волі.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_1 та його захисників, які також
просили обрати покарання не пов'язане із позбавленням волі, а також міркування
прокурора про залишення вироку суду без зміни, колегія судів уважає, що
апеляція підлягає частковому задоволенню, а вирок суду - зміні, з таких
підстав.

Висновки суду
про винність ОСОБА_1 у вчиненні злочину, за який його засуджено, відповідають
фактичним обставинам справи, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні
доказами, і фактично не оспорюються в апеляції.

Аналіз
матеріалів справи свідчить про те, що досудове слідство й судовий розгляд
справи проводились з дотриманням КПК України, тому не можна погодитись з
доводами засудженого про неповноту й однобічність досудового слідства й
судового розгляду справи.

Під час судового
слідства сам засуджений визнавав, і це підтвердив потерпілий, що він перебував
у нетверезому стані.

(а. с. 73, 74)

Це спростовує
твердження ОСОБА_1 про зворотне.

У суду також не
було підстав для звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності. Оскільки
це б суперечило вимогам ст..
46 КК України.

Дані про
неправильне написання прізвища засудженого відсутні.

Що стосуєтьсь
покарання, то суд першої інстанції, усупереч вимогам ст. 65 КК України не в
повній мірі урахував характер злочину й обставини справи, а також дані про
особу винного.

Потерпілий і
його законний представник не
наполягали на

2

застосування
суворого покарання до ОСОБА_1, а тяжких наслідків від учиненого ним злочину не
настало.

Зазначивши у
вироку, що обставини, які пом'якшують покарання відсутні, суд не врахував, що
своїми правдивими показаннями ОСОБА_1 сприяв розслідуванню справи, а також те,
що він і його дружина є інвалідами, і він має на утриманні неповнолітню дитину.
За місцем проживання ОСОБА_1 характеризується позитивно.

Усі ці обставини
підтверджуються наданими апеляційному суду й дослідженими документами.

З урахуванням
цих обставин, апеляційний суд уважає за можливе пом'якшити покарання до
мінімального розміру, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 296 КК України,
тобто до двох років позбавлення волі.

Разом із тим
підстави для призначення більш м'якого покарання, ніж передбачено законом, як
про це просить засуджений, відсутні.

Керуючись
статтями 365, 366 КПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого
задовольнити частково.

Вирок
Марийського районного суду Донецької області від 23 жовтня 2006
року стосовно ОСОБА_1 змінити, пом'якшивши призначене йому за ч. З ст. 296 КК України
покарання до 2 (двох)
років позбавлення волі.

У відповідності
до ст. ст. 71, 72 КК
України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком
Марийського районного суду Донецької області від 17.11.2005 року, остаточно визначити покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців
позбавлення волі.

У решті вирок
залишити без зміни.