Провадження № 11/792/341/13
Головуючий в 1-й інстанції Данькова
Світлана Олександрівна
Доповідач Задворний О. Л.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2013 року колегія суддів судової
палати з розгляду кримінальних справ
апеляційного суду Хмельницької
області в складі:

головуючого-судді Задворного О.Л.,

суддів Латюка П.Я.,
Вітюк І.В.,

прокурора Павлишина В.І.,

потерпілого ОСОБА_1,

засудженого ОСОБА_2,

захисників ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому
кримінальну справу за апеляцією
захисника засудженого ОСОБА_2 адвоката
ОСОБА_3 на вирок Хмельницького
міськрайонного суду від 05 вересня 2013
року,-

в с т а н о в и л а:

Цим вироком:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця та мешканця АДРЕСА_1),
громадянина України, українця, з
середньою освітою, не одруженого, не
працюючого, судимого:

- 20.06.2002 року Хмельницьким міським судом
за ст.ст. 185 ч.3, 69, 75, 104 КК України на 2
роки позбавлення волі із звільненням
від відбування покарання з
випробуванням із встановленням
іспитового строку 1 рік;

- 26.04.2005 року Хмельницьким
міськрайонним судом за ст.ст. 186 ч.2,

185 ч.3, 15, 185 ч. 3, 69, 70 КК України на 3 роки та
3 місяці позбавлення волі. Звільненого
з місць позбавлення волі по закінченню
строку відбування покарання 12 грудня
2007 року, -

засуджено: за ч. 2 ст. 186 КК України на 5
років позбавлення волі.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та
мешканця (АДРЕСА_2), українця,
громадянина України, з середньою
спеціальною освітою, не працюючого,
перебуваючого у цивільному шлюбі, на
утриманні малолітня дитина, раніше не
судимого,-

засуджено: за ч. 2 ст. 186 КК України на 4
роки позбавлення волі.

Обоє засуджених утримуються під
вартою.

Строк відбування покарання
постановлено рахувати обом засудженим
з 06 вересня 2013 року, зарахувавши в строк
покарання ОСОБА_4 час тримання під
вартою з 08 серпня по 10 серпня 2012 року, з
28 лютого по 5 вересня 2013 року включно,
ОСОБА_2 - з 08 серпня по 10 серпня 2012 року
включно.

Питання про речові докази вирішено на
підставі ст. 81 КПК України 1960 року.

За вироком місцевого суду ОСОБА_4 та
ОСОБА_2 приблизно о 16 год. 30 хв. 07 серпня
2012 року, в стані алкогольного сп'яніння,
після попередньої домовленості між
собою, з метою заволодіння майном
потерпілого ОСОБА_1, з яким вони разом
розпивали спиртні напої, проходячи із
ним біля автомобільних гаражів, що
поблизу будинку № 8/1 по вул.
Інститутська м. Хмельницького,
здійснили на потерпілого ОСОБА_1 напад,
застосувавши насильство, яке не є
небезпечним для життя та здоров'я
потерпілого.

Один з них каменем вдарив ОСОБА_1 у
потилицю голови, від чого останній впав
на землю. Після цього відкрито
заволоділи належними потерпілому
мобільним телефоном «Нокіа» вартістю
150 гривень із сім-картою мобільного
оператора «Київстар» вартістю 25
гривень, двома картками «Приватбанку»,
на одній з яких було 20 гривень, а на
іншій 300 гривень, а також грошима в сумі
70 гривень. Потім ОСОБА_4 почав наносити
ОСОБА_1 удари кулаками в область грудей
та інші частини тіла, вимагаючи пін-код
від карток «Приватбанку».

Злочинними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_2
потерпілому ОСОБА_1 було завдано
матеріального збитку на загальну суму
565 гривень.

В своїй апеляції захисник ОСОБА_3
просить вирок стосовно засудженого
ОСОБА_2 змінити і пом'якшити останньому
покарання, застосувавши ст.75 КК України
із встановленням іспитового строку 3
роки.

Зазначає, що суд при обранні міри
покарання ОСОБА_2 врахував лише те, що
останній раніше не судимий, має на
утриманні малолітню дитину та
мотивував призначення покарання у
вигляді позбавлення волі лише тим, що
засуджений не визнав свою вину у
вчиненні злочину.

потерпілим було заявлено про
відсутність будь-яких претензій до
засуджених та прохання не позбавляти
їх волі.

Суд належним чином не врахував те, що
ОСОБА_2 є соціально адаптованою
людиною, вчинив злочин вперше,
з'являвся на всі виклики органів
досудового слідства та суду, приймав
участь в усіх судових засіданнях. І
тому його виправлення та перевиховання
можливе без ізоляції від суспільства.

В своїх запереченнях на апеляцію
засуджений ОСОБА_4 просить вирок суду
стосовно ОСОБА_2 змінити і пом'якшити
останньому покарання, а стосовно нього
вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення:
захисника ОСОБА_3 в підтримку поданої
апеляції з посиланням на зазначені в
ній доводи; засудженого ОСОБА_2, також в
дебатах і останньому слові, який
просить пом'якшити йому покарання,
застосувавши ст. 75 КК України з підстав,
вказаних в апеляції його захисника;
прокурора про законність та
обгрунтованість вироку; потерпілого
ОСОБА_1, який просив задоволити
апеляцію захисника, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
апеляції, колегія суддів вважає, що
вона не підлягає до задоволення.

Як убачається з матеріалів
кримінальної справи, досудове
розслідування, з'ясування обставин та
перевірка їх доказами у справі
проведено з дотриманням вимог КПК
України 1960 року і таких порушень
зазначеного закону, які були б
істотними та тягли за собою скасування
вироку, не допущено. А висновок
місцевого суду про винуватість ОСОБА_2
у грабежі, поєднаному з насильством,
яке не є небезпечним для життя та
здоров'я потерпілого, вчиненому за
попередньою змовою групою осіб при
зазначених у вироку обставинах
ґрунтується на зібраних у справі та
досліджених у судових засіданнях
доказах і не оспорюється в апеляції, як
не оспорюється апелянтом і
правильність кваліфікації дій ОСОБА_2
за ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначене ОСОБА_2 покарання
відповідає вимогам ст. 65 КК України, за
своїм видом та розміром є необхідним і
достатнім для виправлення засудженого
та запобігання вчиненню нових
злочинів.

При цьому суд першої інстанції
врахував, що ОСОБА_2 раніше не судимий,
повністю відшкодував завдану шкоду,
має на утриманні малолітню дитину, за
місцем проживання характеризується
посередньо.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 вчинив грабіж
у стані алкогольного сп'яніння та
фактично не визнав вину у його скоєнні,
підстав для застосування ст. 75 КК
України не вбачається.

За таких обставин колегія суддів не
може погодитись з твердженням
захисника в апеляції про призначення
ОСОБА_2 явно несправедливого покарання
внаслідок його суворості.

Перевіряючи справу в повному обсягу
колегія суддів встановила, що вироком
Хмельницького міського суду від 20.06.2002
року ОСОБА_4 було засуджено за ст.ст. 185
ч. 3, 69, 75, 104 КК України на 2 роки
позбавлення волі із звільненням від
відбування покарання з випробуванням
із встановленням іспитового строку 1
рік.

Відповідно до п. 1 ст. 89 КК України
такими, що не мають судимості,
визнаються особи, засуджені відповідно
до статті 75 цього Кодексу, якщо
протягом іспитового строку вони не
вчинять нового злочину і якщо протягом
зазначеного строку рішення про
звільнення від відбування покарання з
випробуванням не буде скасоване з
інших підстав, передбачених законом.

А оскільки ОСОБА_4 протягом
встановленого іспитового строку
нового злочину не скоював і в порядку ч.
2 ст. 78 КК України судом не направлявся в
місця позбавлення волі для відбування
призначеного покарання, то вищезгадана
судимість погашена.

Виходячи з наведеного та керуючись п.п.
11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення»
КПК України 2012 року, ст.ст. 365, 366 КПК
України 1960 року, колегія суддів,-

ухвалила:

Вирок Хмельницького
міськрайонного суду від 05 вересня 2013
року стосовно ОСОБА_2 залишити без
зміни, а апеляцію захисника ОСОБА_3 - без
задоволення.

В порядку ст. 365 КПК України 1960
року з вступної частини вироку
виключити дані про судимість ОСОБА_4 за
вироком Хмельницького міського суду
від 20.06.2002 року.

В решті цей вирок стосовно ОСОБА_4
залишити без змін.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області
О.Л.Задворний