У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого, судді

Редьки А.І.,

суддів

Лавренюка М.Ю., Жука В.Г.

прокурора

Саленка І.В.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 20 березня 2008 року кримінальну справу за касаційною скаргою
потерпілого ОСОБА_1. на постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя
Донецької області від 3 листопада 2006 року та ухвалу апеляційного суду
Донецької області від 20 квітня 2007 року.

Постановою слідчого СВ Маріупольського ГУ УМВД України в Донецькій області
від 20 лютого 2006 року закрито кримінальну справу, порушену 27 березня 2003
року за ч. 2 ст. 286 КК України по факту дорожньо-транспортної пригоди за
участю водія ОСОБА_2. і пішоходаОСОБА_3.

Як видно з постанови слідчого, 27 березня 2003 року близько 10 години
ОСОБА_2., керуючи автомобілем ВАЗ-21011, в районі перехрестя проспекту
Металургів і вулиці Блажевича у м. Маріуполі вчинив наїзд на пішоходаОСОБА_3.,
котрий від отриманих травм помер.

Потерпілий ОСОБА_1., не погоджуючись із постановою слідчого про закриття
справи, звернувся зі скаргою до суду про скасування постанови слідчого.

Постановою
Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 3 листопада 2006
року скаргу ОСОБА_1. залишено без задоволення, а постанову
слідчого -
без зміни.

Ухвалою
апеляційного суду Донецької області від 20 квітня 2007 року постанову суду
залишено без зміни.

У
касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_1. вважає постанову суду першої інстанції
незаконною постановленою без урахування усіх даних, що містяться в матеріалах
справи і вказують на те, що ОСОБА_2
вчинив наїзд на його сина - потерпілого ОСОБА_3. через неуважність, перевищивши
допустиму швидкість. На думку потерпілого, досудовим слідством і судом допущена
неповнота та однобічність, оскільки не було досліджено усіх доказів та не
вчинено всіх дій, що мають істотне значення для правильно вирішення справи.
Просить скасувати судові рішення у справі, а матеріали справи направити для
відновлення досудового слідства.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Як убачається із копій судових рішень, суд, відповідно до вимог ст. 236-5
КПК України, розглядаючи скаргу ОСОБА_1., дійшов обґрунтованого висновку про
те, що в матеріалах справи відсутні достатні дані, які б вказували на наявність
в діях ОСОБА_2. ознак злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, і таке
рішення судом належним чином умотивоване.

Відповідно до висновку повторної судової автотехнічної експертизи
№5063/5064 від 31 січня 2006 року Київського НДІСЕ, в дорожній ситуації, що
склалася, водій ОСОБА_2. був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду
на пішоходаОСОБА_3. шляхом екстреного гальмування.

Предметом перевірки суду були й твердження ОСОБА_1., що потерпілий рухався через проїжджу частину
дороги на зелене світло світлофора, однак дане твердження спростовується
показаннями свідків ОСОБА_4. та ОСОБА_5., котрі були разом із ОСОБА_3 під час
події ДТП, які на досудовому слідстві зазначали, що вони вдвох почали
переходити дорогу на зелене світло, котре змінилося на червоне коли вони ще не
закінчили перехід, тоді як ОСОБА_3. ще не розпочав рух. ОСОБА_2. також
стверджував, що їхав на зелене світло світлофора.

Апеляційний суд, перевіряючи постанову суду, дотримався вимог
кримінально-процесуального закону щодо перевірки постанов такої категорії та
дав змістовну відповідь на всі доводи апеляції ОСОБА_1., аналогічні доводам
касаційної скарги.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які б вплинули на
законність і обґрунтованість судових рішень, не виявлено.

Керуючись ст.ст.
395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

відмовити в задоволенні касаційної
скарги потерпілого ОСОБА_1.

судді:

Редька А.І. Лавренюк М.Ю. Жук В.Г.