Справа № 11-295
/ 07 Головуючий у 1 інстанції Гордійчук В.М.
України Доповідач Хлапук Л.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 22 травня 2007
року

Колегія судців судової палати в
кримінальних справах апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого Хлапук Л.І.,

суддів Бешти Г.Б.,
Силки Г.І.,

з участю прокурора
Смолюка Б.С.,

засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2.,

захисника ОСОБА_3.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Луцьку кримінальну справу за апеляціями
засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2. на вирок Камінь-Каширського районного суду від 14
березня 2007 року, яким ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і житель АДРЕСА_1, раніше не
судимий,

- засуджений за ч. 2 ст. 342 України
до 1 (одного) року обмеження волі, за

ч. 2 ст. 345 КК України до 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.
70 КК України шляхом повного складання призначених покарань ОСОБА_1. остаточно
призначено покарання 3 (три) роки обмеження волі,

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець і житель АДРЕСА_1
Волинської області, раніше не судимий, -

- засуджений за ч. 2 ст. 342 КК
України - до 1 (одного) року обмеження

волі, за ч. 2 ст. 345 КК України - до 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.
70 КК України ОСОБА_2. шляхом повного складання призначених покарань призначено
остаточне покарання 2 (два) роки обмеження волі.

Вироком вирішено долю речових доказів,

встановила:

Засуджені визнані винними у вчиненні таких злочинів.

Біля 20 години
26 лютого 2006 року в магазині „Світ водочний", що на вулиці Шевченка, 22
м. Камінь-Каширського ОСОБА_1, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, з
хуліганських спонукань заявив продавцям магазину, що справить природні потреби
на прилавок .

В цей час в
магазин зайшов заступник начальника Камінь-Каширського РВ УМВС України у
Волинській області ОСОБА_4 Виконуючи свої обов'язки по охороні громадського
порядку, представившись працівником

2

міліції, запропонував ОСОБА_1.
припинити хуліганські дії і пройти з ним в райвідділ внутрішніх справ для
з'ясування обставин правопорушення.

У відповідь ОСОБА_1.
став чинити йому опір: нецензурно лаявся, висловив погрози розправою і умисно
наніс удари в обличчя та по ногах ОСОБА_4, заподіявши тому легкі тілесні
ушкодження.

Для припинення
цих дій працівники магазину і ОСОБА_4 викликали міліцейський наряд. При намаганні
його складом затримати і доставити в райвідділ міліції ОСОБА_1, останній вчинив
насильство до працівників правоохоронного органу, вдаривши в обличчя головою
ОСОБА_5, заподіявши тому легкі тілесні ушкодження.

В цей час
ОСОБА_2., який також знаходився в стані алкогольного сп'яніння, з метою
перешкодити затриманню ОСОБА_1, вчинив опір законним діям працівникам міліції
під час виконання ними службових обов'язків: зірвав погон з форменного одягу ОСОБА_6.
Крім того, застосував до даних осіб насильство, навмисно вдаривши ОСОБА_7, в
результаті чого той впав на дорожнє покриття і отримав легкі тілесні ушкодження
та побив ОСОБА_5, умисно заподіявши тому легкі тілесні ушкодження.

Засуджені
ОСОБА_1. та ОСОБА_8. в своїй апеляції посилаються на невчинення ОСОБА_1.
хуліганських дій в магазині і протиправність його затримання працівниками
міліції, на не вчинення засудженими опору останнім та не застосування щодо
працівників міліції будь-якого насилля. Вказують, що ті, при здійсненні
затриманні, самі побили їх. Вважають, що суд всупереч вимог ст. 63-64, п. 1 ст.
370, ст. 218-222 КПК України поверхово й однобічно дослідив докази по справі,
не звернув уваги на порушення їх права на захист з-за не ознайомлення на
досудовому слідстві з постановою про відмову в порушенні кримінальної справи за
їх скаргою проти працівників міліції. На їх думку, суд не зібрав доказів про їх
знаходження в момент інциденту в стані алкогольного сп'яніння. Тому просять
вирок скасувати і постановити новий, яким виправдати в інкримінованих злочинах.

В доповненні до
апеляції посилаються на те, що опору працівникам міліції не чинили, а тілесні
ушкодження нанесли з необережності.

Прокурор, який приймав участь у розгляді справи, у своїх запереченнях на апеляцію
зазначає, що вирок винесено на основі повного і всебічного з'ясування обставин
справи, будь-яких порушень прав підсудних допущено не було. Тому просить дане
судове рішення залишити без зміни.

Заслухавши
доповідача, який доповів суть вироку і доводи апеляції, пояснення засуджених
ОСОБА_1, який визнаючи вчинене ним насилля до працівників
міліції, зазначив, що тілесні ушкодження їм наніс з необережності, ОСОБА_2.,
який змінив апеляційні вимоги, визнаючи свій опір працівникам міліції та
заподіяння їм тілесні ушкодження і прохав пом'якшити покарання, захисника ОСОБА_3., який підтримав
апеляції засуджених, міркування прокурора про залишення вироку без зміни,
дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція ОСОБА_1
підлягає до часткового задоволення, а апеляція ОСОБА_2. - до задоволення не підлягає
з таких міркувань.

3

Зокрема, з показань свідків
ОСОБА_9., ОСОБА_10,

потерпілого ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_1. дійсно
ввечері 26 лютого 2006 року в магазині „Світ водочний" в їх присутності
висловлював намір справити природні потреби на прилавок.

Цього не заперечує і даний засуджений.

Його твердження,
що це було жартома, спростовано показаннями вищевказаних свідків і потерпілого,
які заявили, що дану погрозу ОСОБА_1. . висловив кілька разів і вони її
сприйняли як реальну. Вони заявили про знаходження в той момент даного
засудженого в стані алкогольного сп'яніння. Тому суд підставно не прийняв до
уваги його показання про вживання спиртних напоїв вже після події.

Посилання
ОСОБА_1 на те, що він не знав, що потерпілі є працівниками міліції і
знаходяться при виконанні службових обов'язків, досліджувалось судом і не
знайшло свого ствердження.

Так, як заявили
свідки ОСОБА_9., ОСОБА_10., потерпілий ОСОБА_4, щоб не допустити здійснення
ОСОБА_1. висловленої ним погрози справити у магазині природної потреби* даний
потерпілий представився тому працівником міліції і запропонував пройти з ним у
РВ УМВС. Засуджений умисне вдарив того кулаком в обличчя та при прибутті
викликаного наряду міліціонерів, які намагалися його затримати, умисне наніс
удар головою в обличчя працівнику міліції ОСОБА_5.

Згідно висновків
судово-медичних експертиз ОСОБА_4. і ОСОБА_5. заподіяно легкі тілесні
ушкодження.

З показань
засудженого ОСОБА_2. вбачається, що він дійсно при затриманні його брата
ОСОБА_1 став чинити опір діям працівникам міліції. Зірвав погон з форменного одягу ОСОБА_6.
та вчинив насильство щодо них.

З показань
потерпілого ОСОБА_5 вбачається, що саме даний засуджений, перешкоджаючи йому
затримати ОСОБА_1, вдарив його ногами в спину. А як заявив потерпілий ОСОБА_7.
тоді ж ОСОБА_2. побив і його.

їх показання
підтвердили потерпілі ОСОБА_4, ОСОБА_6, заявивши про вчинений ОСОБА_2. опір
працівникам міліції при їх намаганні затримати ОСОБА_1 та умисне побиття
ОСОБА_2. ОСОБА_7 і ОСОБА_5.

Про бійку між
засудженими і потерпілими - працівниками міліції при спробі останніх затримати
ОСОБА_1 заявили і свідки ОСОБА_11., ОСОБА_12. та ОСОБА_13. Згідно з висновку
судово-медичної експертизи, після події у ОСОБА_7 і ОСОБА_5 виявлено легкі
тілесні ушкодження.

Викладені
вищевказаними потерпілими і свідками обставини підтверджено і протоколом огляду
місця події, згідно якого поблизу магазину „Світ водочний" після бійки
знайдено погон з міліцейської форми.

Переліченими
доказами також спростовується посилання засудженого ОСОБА_2. в апеляції про
заподіяння ним тілесних ушкоджень потерпілим з необережності.

4

Твердження
засуджених про їх побиття і катування потерпілими заперечується показаннями
останніх, свідка ОСОБА_14. про відсутність у ОСОБА_2. будь-яких тілесних
ушкоджень і наявність дрібної подряпини на обличчі у ОСОБА_1 при їх медичному
огляді після затримання, та матеріалами службового розслідування, проведеного
прокуратурою в ході досудового слідства по скаргах засуджених.

Ознайомлення
останніх з постановою про відмову в порушенні кримінальної
справи по цих скаргах лише в суді, не є підставою для скасування постановленого
щодо їх вироку.

Обставини
вчинення засудженими злочинів вияснені судом повно і об'єктивно. Твердження
апелянтів про суперечливість доказів не відповідає дійсності.

Дослідивши їх в
сукупності, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про вчинення
ОСОБА_2. опору працівникам правоохоронних органів, під час виконання ними
службових обов'язків по охороні громадського порядку, і умисне заподіяння ним
та ОСОБА_1. побоїв та легких тілесних ушкоджень цим працівникам при виконанні
службових обов'язків і кваліфікував дії ОСОБА_2. за ч. 2 ст. 342 КК України, ч.
2 ст. 345 КК України, а ОСОБА_1 - за ч. 2 ст. 345 КК України.

Разом з тим,
колегія судців вважає, що в ході судового слідства не здобуто доказів вчинення
ОСОБА_1. опору працівникам міліції під час виконання ними службових обов'язків.
Даному засудженому вмінялося за ч. 2 ст. 342 КК України нецензурна лайка,
погрози фізичною розправою, відштовхування і намагання втекти при припиненні
ОСОБА_4. його хуліганських дій в магазині.
Доказів цього в ході судового слідства зібрано не було. Ні потерпілий ОСОБА_4,
ні сам засуджений, ні свідки ОСОБА_9., ОСОБА_10. не підтвердили того, що
ОСОБА_1. нецензурно лаявся, погрожував розправою та штовхав ОСОБА_4 в магазині.
З їх пояснень вбачається, що дії даного засудженого виражалися в насильстві
щодо ОСОБА_4 в зв'язку з виконанням ним службовим обов'язків по припиненню
хуліганства і його затриманню. Тому колегія суддів вважає, що вони охоплюються
ч. 2 ст. 345 КК України. В зв'язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_1. опору
працівнику правоохоронного органу, вирок в частині його засудження за ч. 2 ст.
342 КК України підлягає до скасування, а справа - закриттю провадженням за п. 2
ст. 213 КПК України.

Що стосується
покарання у вигляді обмеження волі, то воно призначено засудженим у
відповідності з ст. 65 КК України з врахуванням того, що ОСОБА_2. вчинив два
середньої тяжкості злочини, а ОСОБА_1. - один такої ж тяжкості, обставин
справи, характеру їх дій в ході злочинів та тих пом'якшуючих обставин, на які
посилаються засуджені. Тому підстав для застосування до них більш м'якого
покарання, в тому числі на підставі ст. 75 КК України, колегія суддів не
знаходить.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

5

Апеляцію
засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а апеляцію засудженого ОСОБА_1
-задовольнити частково.

Вирок
Камінь-Каширського районного суду від 14 березня 2007 року щодо ОСОБА_2
залишити без зміни. Цей же вирок щодо ОСОБА_1 в частині його засудження за ч. 2
ст. 342 КК України скасувати і справу провадженням закрити на підставі п. 2 ст.
213 КПК . України за недоведеністю вчинення ним злочину. Вважати його
засудженим за ч. 2 ст. 345 КК України до 2 (двох) років обмеження волі.

В останній
частині вирок залишити без зміни.