Справа №589/5671/13-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/195/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в заді суду в місті Суми кримінальне провадження за № 0001621 від 25.07.2013 року за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20 січня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. 00 коп. без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз на загальну суму 2630 гривень 74 копійки.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 залишено без розгляду та роз`яснено право пред`являти його в порядку цивільного судочинства.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області надійшли апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20 січня 2015 року.

За рішенням суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 24 липня 2013 року близько 15 год. 00 хв., керуючи автомобілем марки «DAEWOO», модель «Nexia 1.5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі з боку с. Богданка у напрямку міста Шостка Сумської області, виїхав з порушенням вимог п.п.13.1, 13.3, 14.2 в) Правил дорожнього руху України на зустрічну смугу руху для обгону автомобіля та допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_8 , який отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У поданій апеляційній скарзі і доповненнях до неї прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , просить скасувати вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним за ч.1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді штрафу в сумі 3400 грн., оскільки при призначенні покарання суд першої інстанції безпідставно застосував положення ст. 69 КК України, згідно ч.1 ст. 286 КК України мінімальна міра покарання полягає в накладенні на винну особу штрафу, що відповідно до КК України є найм`якшим видом покарання.

Потерпілий ОСОБА_8 у поданій ним апеляційній скарзі, не оспорюючи доведеності вини та призначеного покарання ОСОБА_7 , порушив питання про скасування вироку, оскільки при розгляді кримінального провадження судом не було винесено рішення щодо відшкодування завданих йому матеріальних збитків обвинуваченим.

Інші учасники кримінального провадження, законність і обґрунтованість вироку суду не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, та перевіривши доводи апеляційних скарг прокурора ОСОБА_5 який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 який заперечував проти задоволення апеляційних скарг перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що вказані вище апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, є обґрунтованими і в апеляційних скаргах не оспорюються.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 про неправильне застосування Закону про кримінальну відповідальність, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки як вбачається з вироку, судом першої інстанції, при призначенні ОСОБА_7 основного покарання за ч.1 ст.286 КК України, із застосуванням ст.69 КК України (призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом) дотримано вимоги статей 65, 69 КК України, а саме враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого - який вперше притягається до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно та пом`якшуючі покарання обставини повне визнання вини, щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю злочину, часткова вина у дорожньо-транспортній пригоді самого потерпілого, а також суспільну небезпечність вчиненого злочину, який відноситься до вчинених з необережності. Крім того, потерпілий ОСОБА_8 уданому кримінальному провадженні жодних претензій щодо призначеного судом покарання ОСОБА_7 не має.

Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотне знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також позицію потерпілого, суд обґрунтовано застосував положення ч. 1 ст. 69 КК України та призначив ОСОБА_7 покарання більш м`яке, ніж передбачено санкцією ч. 1 ст. 286 КК України. Разом з тим, суд призначаючи покарання ОСОБА_7 доцільно не застосував до винної особи додаткового покарання - позбавлення права керування транспортними засобами .

Таким чином, суд діяв відповідно до роз`яснень, які містяться у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (із змінами і доповненнями), яка регламентує, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання та особу винного.

Колегія суддів не може погодитись із твердженням в апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_8 в частині вирішення позовних вимог, оскільки суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, залишивши цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 , з підстав вказаних в мотивувальній частині вироку, без розгляду, що не позбавляє цивільного позивача права звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.

За таких підстав, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його скасування, як про це ставлять питання у своїх апеляційних скаргах прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 і потерпілий ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 20 січня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 і потерпілого ОСОБА_8 - без задоволення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4