Справа № 299/1707/14-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.04.2015 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження № 11-кп/777/223/15 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань під №0000221 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та старшого прокурора прокуратури Виноградівського району на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10.02.2015 року.

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Онок Виноградівського району, українець, громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не працюючий, одружений, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не судимий, засуджений:

- за ст.128 КК України на 01 (один) рік обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 01(одного) року не вчинить новий злочин та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Згідно вироку обвинувачений ОСОБА_6 визнаний винуватим за вчинене кримінальне правопорушення при таких обставинах.

Так, 06.03.2014 року, ОСОБА_6 , приблизно о 09 год., знаходячись біля Оптового ринку, що розташований по вул. Комунальній у м. Виноградів, де на грунті виниклих неприязних відносин, із приводу ремонту автомобіля ОСОБА_8 та проведення розрахунку за його ремонт, умисно затіяв сварку із ОСОБА_8 , під час якої, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, наніс три удари кулаками правої та лівої руки в ділянку обличчя ОСОБА_8 , у результаті чого останній отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку судово медичного експерта №101 від 03.04.2014 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Після чого, між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 виникла штовханина в ході якої ОСОБА_6 , не передбачив можливість настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, з метою відведення від себе руки ОСОБА_8 , схопив останнього своєю лівою рукою за його праву руку та з необережності, надавивши по вісі зігнутого й приведеного до долоні першого пальця, спричинив

-2-

останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому основи 1 ї п`ясної кістки, що підтверджується висновком судово медичного експерта №101 від 03.04.2014 року та кваліфікуються як тілесне пошкодження середнього ступеня тяжкості.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду від 10.02.2015 року та закрити провадження. Уважає вирок несправедливим, позаяк відсутні об`єктивні та неупереджені докази його вини. Указує, що суд не надав жодної оцінки поведінці потерпілого, який на його усне запитання щодо проведення розрахунку відповів йому нецензурною лайкою та відмовою здійснити розрахунок. Тобто, потерпілий спровокував подальші події. Коли він забрав ключі з його автомобіля, потерпілий перший схопив його за шию, чим спричинив фізичний біль та намагався нанести вдар і тільки після цього з метою захисту, він наніс потерпілому вдар в область обличчя та відштовхнув від себе. На багаторазові виклики до суду (відбулося 15 викликів), потерпілий ОСОБА_8 з`явився тільки один раз. У судовому засіданні дав пояснення, що він не може пояснити як отримав перелом пальця. Не дивлячись на такі пояснення потерпілого, суд уважав доведеним, що він не передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити. Як доказ такого механізму спричинення тілесних пошкоджень, суд зіслався на покази свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .. Тому, висновок суду щодо механізму отримання потерпілим ОСОБА_8 тілесних ушкоджень по перелому основи 1 ої п`ясної кістки не підтверджений вищеназваними доказами. Щодо пояснень судово медичного експерта в судовому засіданні вважає їх упередженими. Експерт не чула пояснень потерпілого в судовому засіданні, Висновки експерта №101 від 26.03.2014 року є суперечливим. При такому механізмі спричинення тілесних пошкоджень, на який указує експерт, потерпілий та свідки очевидці не могли бачити нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілому. У потерпілого взагалі не було перелому, бо він не проходив жодного лікування, до лікаря звертався тільки один раз 06.03.2014 року. Згідно записів в амбулаторній картці зазначено, що на рентгенограмі правої кисті в 2 ох проекціях виявлено перелом основи 1 ої п`ясної кістки ( при цьому детальний опис перелому відсутній, а експерт у судовому засіданні заявила про наявність осколка при переломі. Суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про проведення повторної судово медичної експертизи.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду від 10.02.2015 року скасувати, ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 за ст.128 КК України покарання у виді 02(двох) років обмеження волі. Уважає за необхідне повторно дослідити характеризуючі дані особу обвинуваченого, дослідити висновки судово медичного експерта, його пояснення дані в судовому засіданні щодо роз`яснення висновку експерта, а також викликати в судове засідання потерпілого ОСОБА_8 .. Указує, що, призначаючи ОСОБА_6 покарання за ст.128 КК України, суд не в повній мірі врахував конкретні обставини провадження, зокрема, обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, з потерпілим не примирився, шкоду останньому не відшкодував та висновки для себе не зробив.

Установлені судом фактичні обставини провадження свідчать про те, що ОСОБА_6 знаходячись біля оптового ринку в м. Виноградів по вул. Комунальній, без відома потерпілого ОСОБА_8 , витягнув ключі з автомобіля останнього, після чого створив небезпеку для його здоров`я, удався до дій, які не був здатний контролювати і які, урешті призвели до спричинення шкоди здоров`ю потерпілого. Разом із цим, суд надав переваги обставинам які пом`якшують покарання, а саме те, що в обвинуваченого на утриманні є двоє неповнолітніх дітей, по місцю проживання

-3-

характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, таким чином, занадто, високо оцінивши його особисті та моральні якості. Наявність у обвинуваченого на утриманні двох неповнолітніх дітей, не є обставиною, яка пом`якшує покарання останнього, і істотно не знижує суспільної небезпечності, оскільки злочин вчинено біля ринку та в присутності сторонніх людей.

Інші сторони кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, виклавши основні доводи апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримання своєї апеляційної скарги та заперечення проти задоволення апеляційної скарги прокурора, промову прокурора, яка не підтримала жодну з апеляційних скарг, оскільки вважає вирок суду першої інстанції обґрунтованим та законним, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг колегія суддів уважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора не підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Як установлено матеріалами кримінального провадження, досудове розслідування й судовий розгляд по ньому проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України при обставинах викладених у вироку суду, ґрунтуються на зібраних доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

З показань обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається, що вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України не визнав та показав, що 06.03.2014 року, ОСОБА_8 звернувся до нього для проведення ремонтних робіт кузова автомобіля. Ними було обумовлено вартість ремонту. Після ремонту автомашини ОСОБА_8 частково розрахувався з ним за проведені ремонтні роботи та забрав свій автомобіль. ОСОБА_8 залишився боргувати йому 700 доларів США. На протязі 9-ти місяців гроші потерпілий не сплатив. З ранку, 06.03.2014 року він знаходився біля Оптового ринку в м. Виноградів, де побачив ОСОБА_8 з яким виникла сварка із приводу розрахунку та претензій потерпілого до якості проведених ним ремонтних робіт автомобіля. Під час сварки, він витягнув з автомобіля ОСОБА_8 ключі замка запалювання, після чого ОСОБА_8 підійшовши до нього із заді, схопив за шию та наніс удар по голові. Він, у відповідь наніс удар кулаком своєї руки по обличчю потерпілого. Після чого, під час штовханини ОСОБА_8 наніс йому вдар по обличчю, внаслідок чого зламав собі палець.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, така повністю доведена зібраними в кримінальному провадженні та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Мотивуючи висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд обґрунтовано послався на показання потерпілого ОСОБА_8 , а також свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , експерта та письмові докази наявні в матеріалах кримінального провадження й перевірені судом під час судового розгляду.

-4-

Так, з показань потерпілого ОСОБА_8 вбачається, що 06.03.2014 року на своєму автомобілі знаходився біля оптового ринку в м. Виноградів. До нього підійшов ОСОБА_6 із претензіями повернути борг за ремонт автомобіля. У свою чергу він йому відповів, що поверне борг коли, останній виправить неякісну роботу по ремонту автомобіля. Після чого, ОСОБА_6 забрав ключі від його автомобіля, а він намагався у свою чергу їх повернути. ОСОБА_6 перший наніс йому удари по обличчю, після чого між ними виникла штовханина. Під час якої він забрав ключі від автомобіля. Тримаючи ключі в руці, ОСОБА_6 намагався їх від нього забрати. Під час указаних дій, відчув сильну біль у правій руці.

Показаннями свідка ОСОБА_9 підтверджується, що 06.03.2014 року разом із потерпілим ОСОБА_8 на автомобілі останнього знаходився біля оптового ринку в м. Виноградів, де до них підійшов ОСОБА_6 .. Між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 почалася словесна перепалка, у ході якої обвинувачений забрав ключі з автомобіля потерпілого. Потім, він побачив потерпілого, який лежав на землі. Між потерпілим та обвинуваченим була штовханина, у ході якої ОСОБА_6 викручував руки ОСОБА_8 та наносив удари. Показання свої підтвердив під час проведення слідчого експерименту.

З показань свідка ОСОБА_10 вбачається, що 06.03.2014 року, перебуваючи біля оптового ринку в м. Виноградів був свідком того, як ОСОБА_6 та ОСОБА_8 між собою сварились. ОСОБА_6 під час сварки забрав ключі від автомобіля ОСОБА_8 .. Останній намагався забрати ключі, і тоді ОСОБА_6 вдарив потерпілого ОСОБА_11 , який падав на землю. Усього обвинувачений наніс близько 3-х ударів по обличчю ОСОБА_8 . Також, бачив як ОСОБА_6 тримав ОСОБА_8 за руки, а останній намагався вирватись.

Показаннями експерт ОСОБА_12 стверджується, що наданий нею висновок №101 від 03.04.2014 року повністю підтримує. Виявлений у ОСОБА_8 перелом I-ї п`ясної кістки є досить специфічний. Механізм його утворення, є дії травмуючої сили по вісі зігнутого до долоні I-го пальця, тобто шляхом натискання на палець та його викручування. Даний перелом не міг виникнути при падінні ОСОБА_8 або при вчиненні ним дій по відношенню до травмуючого предмету шляхом удару. Перелом підтверджувався, зокрема, і рентгенограмою правої кістки у двох проекціях.

Крім показань потерпілого, свідків, вина ОСОБА_6 стверджується також зібраними в кримінальному проваджені письмовими доказами, які досліджені під час судового розгляду.

Так, із протоколу прийняття заяви ОСОБА_8 про вчинене відносно нього кримінальне правопорушення вбачається, що громадянин на ім`я ОСОБА_13 , 06.03.2014 року по вул. Комунальній у м. Виноградів учинив із ним сварку та бійку, під час якої заподіяв йому тілесні ушкодження (а. к. п. 7);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.04.2014 року за участю ОСОБА_8 , у якому відображено місце та обставини події щодо спричинення потерпілому, громадянином ОСОБА_6 тілесні ушкодження ( а. к. п.26-30);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.04.2014 року за участю свідка ОСОБА_14 , у якому відображено місце та обставини події щодо спричинення громадянином ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 ( а. к. п.35-40);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10.04.2014 року за участю свідка ОСОБА_10 , у якому відображено місце та обставини події щодо спричинення громадянином ОСОБА_6 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 ( а. к. п.45-50).

-5-

Висновком експерта № 101 від 03.04.2014 року підтверджується, що в ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у вигляді синців шкірних покровів орбітальної ділянки правого ока, забою правої половини обличчя, що супроводжувалось набряком м`яких тканин, набряку м`яких тканин верхньої губи справа, крововиливу під слизову оболонку верхньої губи справа, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я, а також тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому основи 1-ї п`ясної кістки, які кваліфікуються як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості (а. к. п. 65-67). Тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 1-ї п`ясної кістки могло виникнути при обставинах на які вказує ОСОБА_8 , тому що найчастіше вони виникають при дії травмуючої сили по вісі зігнутого й приведеного до долоні 1-го пальця. У момент їх виникнення ОСОБА_8 міг знаходиться в будь якому положенні повернутим передньою поверхнею тіла по відношенню до особи, що їх спричинила. По давності виникнення вкладаються в строк події, що мала місце 06.03.2014 року.

Таким чином, оцінивши сукупність доказів, які були досліджені в судовому засіданні, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, наведених у вироку та правильно кваліфікував його діяння за ст.128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Отже, доводи обвинуваченого про те, що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ст.128 КК України, а також те, що суд першої інстанції взяв до уваги суперечливі докази й те, що вирок суду ґрунтується виключно на припущеннях, апеляційний суд відхиляє, оскільки суд першої інстанції, розглядаючи дане кримінальне провадження в повному обсязі дослідив докази та прийшов до переконання, що ОСОБА_6 винний у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України. Висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні цього кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам кримінального провадження й грунтується на зібраних у провадженні та досліджених у судовому засіданні доказах.

Окрім того, відповідно до вимог ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

На підставі вимоги безпосередності судового розгляду всі належні й допустимі докази згідно із законом підлягають встановленню й дослідженню під час судового засідання.

Згідно ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них.

Окремі неточності в показаннях свідків на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, не впливають на повноту й зміст їх показань, а також на законність та обгрунтованість вироку, а зумовлені особистим сприйняттям кожного свідка. У кримінальному провадженні відсутні будь-які дані, які б давали підстави вважати, що у свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є підстави для обмови обвинуваченого ОСОБА_6 , а тому, так як вони є очевидцями події, суд обгрунтовано взяв їх за основу та послався на них у вироку.

-6-

Таким чином, ураховуючи вищенаведене, апеляційний суд уважає, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо непослідовності показань свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 наданих під час досудового розслідування та судового розгляду, є необгрунтованими, оскільки суд першої інстанції, ураховуючи приписи ч.4 ст.95 КК України, не прийняв їх, як докази, а взяв до уваги показання останніх дані під час судового розгляду, і тому ці доводи колегія суддів відхиляє.

Крім того, апеляційний суд відхиляє й доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що висновок експерта не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки такі спростовуються вищенаведеними доказами, які не містять суперечностей, сумнівів щодо своєї належності, допустимості й достовірності та в сукупності спростовують зазначені доводи.

Також, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а також не були підтримані прокурором який брав участь у апеляційному розгляді зазначених скарг.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування ним покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів уважає, що вищевказані вимоги закону при призначенні ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.75 КК України судом першої інстанції дотримано.

З вироку суду вбачається, що, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_6 покарання та звільнення його від призначеного покарання на підставі ст.75 КК України, суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання у відповідності до вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, пом`якшуючих відповідальність обставин та даних, що характеризують його особу, і таке покарання є справедливим, достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Колегія суддів також уважає, що дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 : позитивна характеристика за місцем проживання, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, відсутність відомостей про притягнення раніше до кримінальної відповідальності, відсутність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 в їх сукупності давали суду першої інстанції можливість призначити дане покарання із застосуванням ст.75 КК України.

Призначене ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.75 КК України, апеляційний суд уважає належним чином умотивованим, таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України й необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, є справедливим.

Решта доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 не носять правового характеру, і не впливають на законність та обґрунтованість постановленого в даному кримінальному провадженні судового рішення.

-7-

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при провадженні досудового розслідування та судового розгляду, які б тягнули за собою скасування або зміну вироку апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та старшого прокурора прокуратури Виноградівського району Закарпатської області - залишити без задоволення, а вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10.02.2015 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

На ухвалу апеляційного суду Закарпатської області безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: