№ 4/3 - 2008 р.
П О С Т А Н О В А

26 червня 2008 року Шаргородський районний суд
Вінницької області

в складі :

головуючого судді Соколовської Т.О.

при секретарі Пруц І.Л.

з участю прокурора Мазура О.І.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову про
порушення кримінальної справи
відносно ОСОБА_1 за ознаками злочинів,
передбачених ч.1 ст.186 та ч.2 ст.146 КК України та ОСОБА_2 за ознаками
злочину, передбаченого ст.146 ч.2 КК України ,

В С Т А Н О В И В :

18.06.2008 року захисник ОСОБА_1., ОСОБА_2. - адвокат ОСОБА_3 звернулась до суду із скаргою на постанову старшого слідчого СВ
Шаргородського РВ УМВС України у Вінницькій області Чайковського В.О. від
22.05.2008 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ознаками
злочинів, передбачених ч.1 ст.186 та ч.2 ст.146 КК України та ОСОБА_2 за
ознаками злочину, передбаченого ст.146 ч.2 КК України.

ОСОБА_3 в скарзі зазначила,
що дана постанова є незаконною і підлягає скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається із змісту постанови
18.05.2008 року в с. Зведенівка Шаргородського району між директором приватного
підприємства "Довіра" ОСОБА_5. та водієм трактора, який належить
приватному підприємству "Авангард", ОСОБА_4 виник конфлікт з приводу того, що останній набирав воду з
водокачки, яку орендує ПП ОСОБА_5. Під час словесної суперечки зазначених осіб
до місця події приїхала на власному автомобілі директор ПП "Авангард" ОСОБА_1. із своїм
чоловіком ОСОБА_2., які також вступили в
суперечку, яка переросла в бійку між ОСОБА_5. з однієї сторони та ОСОБА_1.,
ОСОБА_2. та ОСОБА_4 з іншої. В ході
бійки між зазначеними особами ОСОБА_1. та ОСОБА_2. силоміць, тобто проти волі
ОСОБА_5., затягнули її до салону
автомобіля ОСОБА_1., під час чого
ОСОБА_1. умисно з корисливих мотивів зірвала ювелірний виріб, виготовлений з
металу жовтого кольору з шиї ОСОБА_5., чим скоїла відкрите викрадення майна,
яке належить ОСОБА_5.

Продовжуючи вказані дії, ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. умисно, створюючи зовнішні перешкоди вільному пересуванню, застосували
фізичну силу, закрили ОСОБА_5. в салоні автомобіля ВАЗ-2107, який належить
ОСОБА_1., де незаконно утримували її протягом 30 хв.

Відповідно до ст. ст. 94, 98 КПК
України, вирішуючи питання про порушення кримінальної справи, слідчий
зобов'язаний був перевірити наявність приводів і підстав, достатніх для її
порушення, вказавши ці приводи і підстави у постанові.

Проте, порушуючи кримінальну справу, та
пославшись при цьому на п.5. ст. 94, ч.2 ст. 98
КПК України, всупереч вимогам кримінально-процесуального закону, в
постанові про її порушення слідчий не вказав, які саме ознаки злочину,
передбаченого ч.1 ст. 186 та ч.2 ст. 146 КК України, він виявив в діях осіб,
щодо яких порушив справу.

Таким чином, на думку скаржника,
підстав, передбачених ст.97 КПК
України, для порушення даної
кримінальної справи не було.

В судовому засіданні захисник осіб, щодо яких порушено кримінальну
справу, адвокат ОСОБА_3, та особи, щодо яких порушено кримінальну справу -
ОСОБА_1., ОСОБА_2. підтримали свої
вимоги посилаючись на те, що директор ПП « Довіра» ОСОБА_5., будучи посадовою
особою, вчинила фізичне насильство шляхом нанесення побоїв працівнику ПП «
Авангард» ОСОБА_4. Побачивши бійку, під час якої ОСОБА_5. наносила тілесні
ушкодження їхньому підлеглому працівнику, ОСОБА_1. зі своїм чоловіком ОСОБА_2.
намагалися припинити хуліганські дії, проте ОСОБА_5. продовжувала битися,
кидала багнюкою в подружжя ОСОБА_2, їхній автомобіль, в результаті чого
пошкодила транспортний засіб. Намагаючись зашкодити продовженню неправомірних
дій ОСОБА_5., подружжя ОСОБА_2 посадили
ОСОБА_5. у автомобіль, з метою поїхати у
райвідділ міліції, щоб, з допомогою правоохоронних органів вирішити конфліктну
ситуацію, на що ОСОБА_5. погодилась. В салоні автомобіля ОСОБА_5. перебувала
рівно стільки часу, скільки зайняла дорога до Шаргородського РВ УМВС України,
ніякого умислу у ОСОБА_1. та ОСОБА_2.,
які припиняли хуліганські дії, на неправомірне позбавлення волі ОСОБА_5. не
було. Не наведено юридичних складових
цього злочину і в постанові слідчого. В райвідділі ОСОБА_5. написала розписку,
що будь - яких претензій не має, від проходження медичного освідування
відмовилась. Пізніше, в своїх поясненнях
ОСОБА_5. заявила, що під час бійки з неї зникли золоті вироби - ланцюжок з
хрестиком та сережка і вона бачила, що ланцюжок з неї зірвала ОСОБА_1., коли
силоміць саджала її у автомобіль, але де ОСОБА_2 поділа ланцюжок вона не
бачила. Слідчий, не дивлячись на ці пояснення,
та ті обставини, що ланцюжок не
знайдено, зробив, не зазначивши ознак злочину, необхідних для порушення
кримінальної справи, невідомо з яких підстав висновок, що ОСОБА_1. з корисливих
мотивів відкрито викрала у ОСОБА_5. золоту прикрасу. Просили скасувати
постанову старшого слідчого СВ Шаргородського РВ УМВС України у Вінницькій
області Чайковського В.О. від 22.05.2008 року про порушення кримінальної справи
відносно ОСОБА_1 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.186 та ч.2 ст.146 КК
України та ОСОБА_2 за ознаками злочину, передбаченого ст.146 ч.2 КК
України, та відмовити в порушенні
кримінальної справи.

Особа, за заявою якої було порушено кримінальну
справу - ОСОБА_5. та прокурор Мазур О.І. вважають, що підстав для задоволення
скарги адвоката ОСОБА_3 не має.

Крім того ОСОБА_5. просила відкласти розгляд
скарги, посилаючись на те, що вона заключила угоду про надання їй юридичної
допомоги з адвокатом ОСОБА_6., який зайнятий в іншому процесі, а вона бажає,
щоб він прийняв участь у розгляді даної
скарги.

Вислухавши думку учасників судового засідання, суд відхилив дане клопотання і вважає за можливе
розглянути скаргу у відсутності ОСОБА_6,
оскільки, відповідно до вимог ч. 1 ст.236 - 8 КПК України, скарга на постанову
органу дізнання, слідчого, прокурора про порушення кримінальної справи
розглядається не пізніше п'яти днів з дня її надходження і неявка осіб, які викликані в судове засідання, не перешкоджає
розгляду скарги.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3,
ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_5., ст. слідчого СВ Шаргородського РВ УМВС України у
Вінницькій області Чайковського В.О., думку прокурора Мазура О.І., дослідивши
матеріали, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що підставою
для порушення даної кримінальної справи стала заява ОСОБА_5. до Шаргородського
РВ УМВС України у Вінницькій області № 513 від 18.05. 2008 року про прийняття мір до ОСОБА_1., ОСОБА_2., які «самовільно викрали воду, зірвали замок на водокачці,
побили її, зірвали золоті вироби та незаконно позбавили волі». Зазначена заява
поступила після заяв ОСОБА_1., ОСОБА_2.
до Шаргородського РВ УМВС від 18.05.2008 року за номерами відповідно
511,512, в яких вони просили прийняти міри до ОСОБА_5., котра
нанесла їм тілесні ушкодження і пошкодила транспортний засіб ( а.с.3-6). 18 -
22 травня 2008 року слідчий опитав
учасників події, які давали суперечливі пояснення , без їх аналізу та прийняття до уваги пояснень
ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_4. 22.05.2008 року
порушив кримінальну справу, відносно
ОСОБА_1 за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.186 та ч.2 ст.146 КК
України та ОСОБА_2 за ознаками злочину, передбаченого ст.146 ч.2 КК України, не
навівши в даній постанові підстав і доводів порушення кримінальної справи.

Ст.слідчий СВ Шаргородського РВ УМВС Чайковський В.О. в
суді пояснив, що приводом для порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1. та ОСОБА_2. стали також
пояснення працівника водокачки ПП «
Довіра» ОСОБА_7. Суд оглянув це пояснення,
відібране ст. лейтенантом міліції
Ковальом О.І. Це пояснення написано з
неоговореними виправленнями, різними почерками, проте слідчим дані суперечності
не усунуто і не проаналізовано ( а.с. 20).

Відповідно до вимог ч.2 ст. 94 КПК України кримінальна справа
може бути порушена тільки в тих випадках, коли є достатні дані, які вказують на
наявність ознак злочину.

Достатніми є такі фактичні дані,
які свідчать про наявність певних кримінально карних дій. Недопустимим є
порушення кримінальної справи на підставі припущень або таких даних про злочин,
достовірність яких викликає серйозні сумніви.

Згідно вимог п.2 Постанови
Пленуму ВС України №1 від 11 лютого 2005 року
суд, розглядаючи на досудових стадіях процесу скарги на постанови про
порушення кримінальної справи, повинен перевірити наявність приводів і підстав
для винесення зазначених постанов і не вправі розглядати й заздалегідь
вирішувати ті питання, які вирішуються судом при розгляді кримінальної справи
по суті.

Об'єктивною стороною злочину,
передбаченого ст. 186 ч.1 КК України є
відкрите викрадення чужого майна, тобто вилучення майна в присутності
власника або інших осіб, які усвідомлюють вчинення викрадення. Водночас і
особа, яка викрадає майно, усвідомлює, що її дії помічені іншими і оцінюються
ними як викрадення, але вона ігнорує це. Суб'єктивна сторона грабежу передбачає тільки прямий умисел та
корисливий мотив. При перевірці заяви ОСОБА_5. слідчим не встановлено наявність
об'єктивної та суб'єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 186 ч.1 КК
України.

Стаття 146 КК України передбачає
незаконне позбавлення волі, яке полягає у протиправному перешкоджанні людині
вибирати за своєю волею місце перебування або у затриманні потерпілого в тому
місці, де він знаходитись не бажає, або поміщення його в таке місце, яке він не
має змоги вільно залишити. З
суб'єктивної сторони цей злочин вчиняється лише з прямим умислом з обов'язковим
усвідомленням особою незаконності
діяння, що нею вчиняється, чого не вбачається в матеріалах, які стали підставою
для порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_2. та ОСОБА_1.

Стаття 2 КК України визначає,
що єдиною і достатньою підставою
кримінальної відповідальності є наявність у вчиненому особою суспільно-
небезпечному діянні всіх ознак складу злочину, передбаченого КК України. Склад
злочину - це сукупність юридичних ознак ( об'єктивних і суб'єктивних) , що
визначають вчинене суспільно - небезпечне діяння як конкретний злочин, передбачений
кримінальним законом. Об'єктивними ознаками
складу злочину є об'єкт і об'єктивна сторона, суб'єктивними - суб'єкт і суб'єктивна сторона. Відсутність будь -яких складових злочину
свідчить про відсутність в діянні складу злочину та виключає провадження в
кримінальній справі.

Таким чином, судом встановлено,
що підстав для порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ознаками
злочинів, передбачених ч.1 ст.186 та ч.2 ст.146 КК України та ОСОБА_2 за
ознаками злочину, передбаченого ст.146 ч.2 КК України у старшого слідчого СВ
Шаргородського РВ УМВС України у Вінницькій області Чайковського В.О. не було.

. Керуючись ст. 236.8 , 273 КПК
України,

П О С Т А Н О В
И В:

Скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Постанову старшого слідчого СВ
Шаргородського РВ УМВС України у Вінницькій області Чайковського В.О. від
22.05.2008 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за ознаками
злочинів, передбачених ч.1 ст.186 та ч.2 ст.146 КК України та ОСОБА_2 за
ознаками злочину, передбаченого ст.146 ч.2 КК України - скасувати.

В порушенні кримінальної
справи відносно ОСОБА_1 за ознаками
злочинів, передбачених ч.1 ст.186 та ч.2 ст.146 КК України та ОСОБА_2 за
ознаками злочину, передбаченого ст.146 ч.2 КК
України - відмовити.

На постанову протягом семи діб з дня її винесення може
бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області.

Суддя :