АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/917/15 Справа № 216/8402/14-к Слідчий суддя - Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

скаржника ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22 червня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:
ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22 червня 2015 року було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження № 0000008 від 23.11.2012 року з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України в зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя дійшов висновку, про те, що прийняття вищевказаної постанови ґрунтується на підставі зібраних даних, їх повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого дослідження, аналізу доказів, тому слідчий обґрунтовано та вмотивовано прийшов до правильного висновку про закриття кримінального провадження з підстав, вказаних у п. 1 ч.1 ст. 284 КПК України, оскільки будь яких об`єктивних даних, які б свідчили про насильницький характер смерті ОСОБА_7 під час досудового слідства не встановлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення слідчого судді, як незаконне та не обґрунтоване, скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження, а матеріали направити на досудове розслідування.

В обґрунтування своєї скарги, ОСОБА_6 посилається на те, що ухвала суду є незаконною і підлягає скасуванню, оскільки у справі не допитаний експерт ОСОБА_8 по розбіжностям, виявленим при проведенні експертизи щодо фотознімків черепа, де є ділянка червоного кольору, наявність яких в судово-медичних документах ні при первинному, ні при повторному розтинах не відмічена, в постанові про закриття провадження відсутній будь який аналіз фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, щодо місця знаходження речей ОСОБА_7 , не усунуті протиріччя в поясненнях свідка - експерта ОСОБА_9 та даними судово-медичного дослідження № 1157 щодо місця виявлення діатомового планктону в мініралізатах з трупу ОСОБА_7 , не з`ясовані протиріччя між протоколом огляду місця події в якому зафіксовано знаходження речей ОСОБА_7 на березі річки, а в показах свідків - шкарпетки та кросівки знаходились на пірсі, не встановлена і не допитана особа, яка вказала водолазу місце на пірсі, з якого ОСОБА_7 пірнав у річку, не встановлений час настання смерті, в матеріалах відсутній план розслідування, не виконані вказівки апеляційного суду, викладені в ухвалі від 23.01.2015 року.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення скаржника, який підтримав свою апеляційну скаргу і просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги і вказував про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як передбачено ст. 2 КПК України, - завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, - прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, у разі якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення або встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення та в інших випадках, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що прокуратурою Криворізького району Дніпропетровської області 23.11.2012 року за фактом смерті на водоймі громадянина ОСОБА_7 відкрито кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 23.11.2012 року за ознаками ч. 1 ст. 115 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування були допитані всі свідки, які були 19.05.2012 року разом з ОСОБА_7 , а також рятувальник ОСОБА_10 , керівник бази відпочинку, охоронець бази, експерт комісійного відділу судово-медичних експертиз ОКЗ «Бюро СМЕ», судово-медичний експерт гістолог Криворізького міжрайонного відділу ОКЗ «Бюро СМЕ», які дали показання про відомі їм обставини.

При цьому слід зазначити, що жоден з допитаних свідків не вказав про якісь кримінальні події чи обставини, які б могли бути пов`язані з насильницьким настанням смерті ОСОБА_7 .

Крім того, під час подальшого досудового розслідування у кримінальному провадженні, з метою встановлення причини смерті ОСОБА_7 , було проведено судово-медичну експертизу, в висновку якої вказано, що смерть ОСОБА_7 настала внаслідок механічної асфіксії, що виникла через утоплення у воді.

В подальшому, за клопотанням потерпілого ОСОБА_6 , який не погодився з висновком первинної експертизи, комісією експертів Дніпропетровського ОКЗ «Бюро СМЕ» було проведено повторну комісійну судово-медичну експертизу трупу ОСОБА_7 , у висновку якої вказано, що причиною його смерті є механічна асфіксія, що виникла внаслідок утоплення у воді.

Висновок повторної комісійної судово-медичної експертизи ОСОБА_6 не задовольнив і за його клопотанням було призначено повторну комісійну судово-медичну експертизу трупу ОСОБА_7 , проведення якої було доручено комісії експертів ГУ «Головне бюро СМЕ МОЗ України».

Згідно з висновком повторної комісійної судово-медичної експертизи № 471/13 від 03.07.2014 року смерть ОСОБА_7 настала від механічної асфіксії внаслідок утоплення у воді (аспіраційний тип утоплення), тобто можливість потрапляння його в воду «після настання смерті» виключається. Виявлені на тілі ОСОБА_6 тілесні ушкодження, з урахуванням їх морфології, могли утворитися незадовго до настання смерті або відразу після її настання, від дії за механізмом тертя тупих предметів, індивідуальні особливості яких в морфології ушкоджень не відобразились. Разом з тим не виключено можливість утворення вказаних ушкоджень «при контакті тіла з дном водоймища».

Таким чином, встановлені під час досудового слідства обставини подій 19.05.2012 року вказані свідками, які перебували на території бази відпочинку разом з ОСОБА_7 , не суперечать об`єктивним судово-медичним даним про причину смерті ОСОБА_7 , встановлену висновками трьох судово-медичних експертиз проведених різними судово-медичними установами України.

Крім того колегія суддів вважає, що досудовим слідством виконані вимоги передбачені ч. 2 ст. 242 КПК України де вказано, що слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо:

1) встановлення причин смерті;

2) встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.

В даному кримінальному провадженні причини смерті встановлені висновками декількох експертиз.

Крім того слід зазначити, що у відповідності до ст. 91 КПК України, - у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

А згідно з нормами ст. 84 КПК України, - доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Таким чином, будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про насильницький характер смерті ОСОБА_7 під час досудового розслідування не встановлено, у зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що слідством проведені всі можливі дії для встановлення істини по справі.

Здобуті під час досудового слідства докази, є належними і вони прямо підтверджують обставини, які мають значення для кримінального провадження.

Доводи ОСОБА_6 про те, що у справі не допитаний експерт ОСОБА_8 спростовуються протоколом допиту останнього від 31.03.2015 року. Доводи про відсутність в постанові про закриття провадження будь якого аналізу фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, щодо місця знаходження речей ОСОБА_7 є необґрунтованими і надуманими, оскільки кожен свідок дав показання про ті обставини саме так як він їх сприймав 19.05.2012 року.

Доводи про начебто не усунуті протиріччя в поясненнях свідка - експерта ОСОБА_9 та даними судово-медичного дослідження № 1157 щодо місця виявлення діатомового планктону в мініралізатах з трупу ОСОБА_7 , також є надуманими і такими, що не можуть вплинути на рішення слідчих органів та суду, оскільки як вже вказувалось вище, трьома висновками судово-медичних експертиз, проведених різними судово-медичними установами України встановлена причина смерті ОСОБА_7 , яка не має ознак насильницької.

Не може вважатись суттєвим та таким, що впливає на кінцевий результат і довід ОСОБА_6 про начебто не з`ясовані протиріччя між протоколом огляду місця події в якому зафіксовано знаходження речей ОСОБА_7 на березі річки, а в показах свідків - шкарпетки та кросівки знаходились на пірсі, оскільки протокол складав слідчий і описував обставини так як їх бачив, а свідки давали показання про ті обставини саме так як вони їх сприймали 19.05.2012 року кожен окремо.

Також необґрунтованим є твердження ОСОБА_6 про те, що не встановлений час настання смерті ОСОБА_7 , оскільки в постанові слідчого від 03.04.2015 року чітко вказано, що 19.05.2012 року о 16.00 годині ОСОБА_7 залишив осіб з якими перебував на базі, а в 16 годин 10 хвилин цього ж дня свідки почали його пошук і знайшли на пірсі кросівки та шкарпетки. Пізніше водолаз ОСОБА_10 знайшов тіло ОСОБА_7 на дні ріки та підняв його на поверхню.

Що стосується доводів про не встановлення особи, яка вказала водолазу місце на пірсі, з якого ОСОБА_7 пірнав у річку, то слід зазначити, що у своєму поясненні від 25.05.2012 року ОСОБА_10 вказував, що коли прибув на базу відпочинку, то присутні вказали де потерпілий приблизно міг пірнати у воду. Тобто, місце де сталась пригода водолазу вказували декілька осіб і як вбачається з матеріалів провадження всі вони допитані, а висновок про місце пірнання вони зробили з огляду на розташування шкарпеток та кросівок ОСОБА_7 .

Довід ОСОБА_6 про відсутність плану розслідування в матеріалах також не обґрунтований, оскільки його долучення до провадження не передбачене нормами чинного КПК України. Разом з тим, у матеріалах є план слідчих дій у кримінальному провадженні складений слідчим у вересні 2014 року.

Що стосується тверджень апелянта про невиконані вказівки апеляційного суду, викладені в ухвалі від 23.01.2015 року, то вони також не обґрунтовані, оскільки експерт ОСОБА_8 допитаний 31.03.2015 року і з його показань, стосовно ділянок червоного кольору, вбачається, що будь яких тілесних ушкоджень чи крововиливів на м`яких покрівних тканях голови ОСОБА_7 не виявлено.

Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, тому колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 304, 404, 405, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 22 червня 2015 року, якою ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні його скарги про скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000001 від 23.11.2012 року за ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду: