Справа № 298/1378/14-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2015 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження №11-кп/777/210/15 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань під №0000979 за апеляційними скаргами першого заступника прокурора області та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 02.02.2015 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Концово Ужгородського району, громадянин України, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, з неповною середньою освітою, непрацюючий, неодружений, судимий 31.01.2001 року Ужгородським міським судом Закарпатської області за ст.140 ч.2 КК України до 03(трьох) років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 02 (два) роки; 02.04.2003 року Ужгородським міським судом Закарпатської області за ст. 185 ч.2 КК України до 01(одного) року позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України приєднано невідбуте покарання за вироком Ужгородського міського суду Закарпатської області від 31.01.2001 року та остаточно призначено покарання у виді 03 (трьох) років 03(трьох) місяців позбавлення волі; 01.12.2003 року Ужгородським міським судом Закарпатської області за ст. 185 ч.1 КК України до 02(двох) років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 01(один) рік; 30.11.2004 року Ужгородським міським судом Закарпатської області за ст.185 ч.2, 186 ч.2 КК України до 02(двох) років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Ужгородського міського суду Закарпатської області від 01.12.2003 року та остаточно призначено покарання у виді 02 (двох) років 06 (шести) місяців позбавлення волі; 25.02.2010 року Солом`янським районним судом м. Києва за ст. 186 ч.2 КК України до 04 (чотирьох) років позбавлення волі; 29.04.2014 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ст.185 ч.2 КК України до 03 (трьох) років позбавлення волі; 18.11.2014 року Залізничним районним судом м. Львова за ст. ст. 185 ч.2, 357 ч.3 КК України до 03 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України шляхом часткового складання покарань із покаранням за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.04.2014 року остаточно призначено покарання у виді 03 (трьох) років 06 (шести) місяців позбавлення волі, засуджений:

- за ч.2 ст.185 КК України на 04 (чотири ) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 18.11.2014 року остаточно до відбуття ОСОБА_6 призначено 04 (чотири) роки 03 (три) місяці позбавлення волі.

-2-

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати із часу його затримання 11.01.2014 року.

В апеляційній скарзі заступник прокурора області, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію діяння ОСОБА_6 просить вирок суду від 02.02.2015 року в частині призначення ОСОБА_6 покарання на підставі ч.1 ст.71 КК України змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. На підставі ч.4 ст.70 КК України до призначеного за вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 02.02.2015 за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 04(чотири) роки частково приєднати частину невідбутого покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 18.11.2014 року у виді позбавлення волі строком 06 (шість) місяців, і остаточно до відбуття обвинуваченому ОСОБА_6 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 04(чотири) роки 06 (шість) місяців. Уважає, що вирок підлягає зміні через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Відповідно до вимог ч.4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за сукупністю злочинів, за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті. Як убачається з наявного в матеріалах кримінального провадження вироку Залізничного районного суду м. Львова від 18.11.2014 року, ОСОБА_6 був засуджений за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 357, ч.4 ст.70 КК України на 03 (три) роки 06 (шість) місяців позбавлення волі, а кримінальне правопорушення, за яке він засуджений 02.02.2015 року Великоберезнянським районним судом Закарпатської області, було ним вчинене 17.10.2013 року, тобто до постановлення 18. 11.2014 року вироку Залізничним районним судом м. Львова. Таким чином, при призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції мав керуватись вимогами ч.4 ст. 70 КК України.

У ході апеляційного розгляду провадження просить дослідити характеризуючі дані особи обвинуваченого, а саме вимогу про судимість, вирок залізничного районного суду м. Львова від 18.11.2014 року, характеристику з місця проживання та довідки про стан здоров`я ОСОБА_6 ..

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію свого діяння просить змінити вирок суду від 02.02.2015 року, зменшити йому призначене покарання. Уважає вирок занадто суворим та таким, що не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину. Суд не взяв до уваги той факт, що потерпілий повністю відмовився від претензій до нього та просив затвердити угоду про примирення. Також, судом не враховано те, що він є напівсиротою та єдиним утримувачем батька похилого віку.

Іншими учасниками кримінального провадження вирок суду в апеляційному порядку не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, промову прокурора, який частково підтримав свою апеляційну скаргу, а обвинуваченого заперечив, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги та заперечення вимог прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення з таких підстав.

-3-

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються й стосовно яких відповідно до вимог частини третьої статті 349 і статті 363 цього Кодексу доказами не досліджувалися, не перевіряються.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав недоцільним, обмежившись допитом ОСОБА_6 , досліджувати зібрані органом досудового розслідування докази. При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, установленню порядку їх дослідження та роз`ясненні при цьому прав ОСОБА_6 , судом першої інстанції вимоги ч.3 ст. 349 КПК України порушені не були. Тому, апеляційним судом висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження (справи) не перевіряються.

Кваліфікація судом першої інстанції діяння вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України є правильною.

Разом із тим доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність заслуговують на увагу з таких підстав.

Відповідно до ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 остаточного покарання за сукупністю вироків, суд першої інстанції не вірно застосував ч.1 ст.71 КК України, частково приєднав невідбуте покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 18.11.2014 року.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 18.11.2014 року засуджений вироком Залізничного районного суду м. Львова за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України із застосуванням ст.70 КК України до 03 (трьох) років 06 (шість) місяців позбавлення волі.

Згідно ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Кримінальне правопорушення, за яке ОСОБА_6 засуджено вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 02.02.2015 року, останнім вчинено 17.10.2013 року, тобто до постановлення 18.11.2014 року вироку Залізничним районним судом м. Львова, а тому застосування судом першої інстанції до нього ст.71 КК України не ґрунтується на вимогах закону.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_6 покарання за правилами ст.71 КК України, тобто за сукупністю вироків, підлягає зміні. Із зазначеного вироку слід виключити посилання суду на застосування до ОСОБА_6 статті 71 КК України, застосувавши вимоги ч.4 ст.70 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України суд призначає покарання з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

-4-

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, який раніше неодноразово притягувався до кримінально відповідальності, у тому числі й за вчинення аналогічних злочинів, наявність обставин, які пом`якшують покарання щире каяття та наявність обставин, що обтяжують покарання вчинення злочину щодо особи похилого віку, і призначив ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо та обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення й перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе лише в ізоляції його від суспільства, а призначене покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про призначення йому більш м`якого покарання, є непереконливими, оскільки, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а також те, що останній раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі й за вчинення аналогічних злочинів, обставини, що обтяжують покарання, колегія суддів уважає, що висновок суду про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 лише в умовах ізоляції від суспільства є обґрунтованим.

Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що суд першої не взяв до уваги той факт, що він є на півсирота, колегія суддів уважає ці доводи такими, що не спростовують висновки суду про доведеність вини та кваліфікації діяння обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України та призначення йому покарання, а тому їх відхиляє.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційні скарги першого заступника прокурора області задовольнити частково, а обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Великоберезянського районного суду Закарпатської області від 02.02.2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 - змінити.

Виключити з вироку Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 02.02.2015 року посилання суду на застосування ч.1 ст.71 КК України.

ОСОБА_6 вважати засудженим за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 цього Кодексу на 04 (чотири) роки 03 (три) місяці позбавлення волі.

У решті вирок суду залишити без змін.

На ухвалу апеляційного суду Закарпатської області безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: