Справа№ 1-227/2007 p.
ПОСТАНОВА

16 жовтня 2007 року суддя Полтавського районного суду
Полтавської області Рябішин А.О. , при секретарі-Луговій Є.В. , з участю
прокурора Запорожець И.О. , адвокатів- ОСОБА_1 ,ОСОБА_2розглянувши при
попередньому розгляді в залі суду в м.Полтава справу про обвинувачення ОСОБА_3
, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки мАДРЕСА_1 , українки , гр.України , з
вищою освітою , не працюючої, не судимої в скоєнні злочину передбаченого ст.. 137 ч.2 КК
України,-

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового слідства ОСОБА_3обвинувачується в тому , що відповідно
до наказу директора школи № 160 від 18.09.2000 року та наказу директора № 214
від

01.09.2006 року являючись учителем та
класним керівником учнів 5-а класу Полтавського

навчально-виховного об'єднання № 14 Полтавської міської ради Полтавської
області

неналежно виконуючи свої службові обов'язки щодо охорони життя та
здоров"я дітей,

усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його

суспільно небезпечні наслідки, скоїла злочин передбачений ст. 137 ч. 2 КК
України за

таких обставин:

Так, згідно наказу № 48 від 21.05.2007 року директора Полтавського
навчально-виховного об"єднання № 14 в м. Полтава з метою вивчення історії
рідного краю, природних комплексів України, історичних та пам"ятних місць,
виховання громадянської свідомості учнів, на виконання Програми розвитку
краєзнавства на Полтавщині, річного плану виховної роботи для учнів 5-а класу в
кількості 19 чоловік було організовано екскурсію до Мгарського монастиря в
Лубенському районі Полтавської області. Відповідальність за життя та
здоров"я дітей покладено на класного керівника 5-а класу ОСОБА_3, ОСОБА_4
та керівником поїздки призначено ОСОБА_3, контроль за виконанням наказу з
відправки дітей на екскурсію покладено на заступника директора з виховної
роботи ОСОБА_5 Виїзд групи був призначений на 8 годину ранку

25.05.2007 року від приміщення ПНВО №
14 і проходив за слідуючим маршрутом:

Полтава - Мгарський монастирь - Полтава з технологічною зупинкою в м. Хорол
за

орієнтованим часом повернення о 16 годині. Згідно вищевказаного наказу
класному

керівнику учнів 5-а класу ОСОБА_3було доручено скласти список учнів

від"їджаючих 25.05.2007 року на екскурсію в с. Мгар Лубенського району
Полтавської

області. Після складання класним керівником ОСОБА_3списку дітей в кількості
19 осіб,

даний список був затверджений директором ПНВО № 14 ОСОБА_6 та лікарем

ПНВО № 14 ОСОБА_7, до якого увійшли наступні учні: ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,

ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20,
ОСОБА_21, ОСОБА_22,

ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26.

25.05.2007 року о 8 годині була здійснена посадка дітей в автомобіль
„ІВЕКО" дер. номер НОМЕР_1 на екскурсію в присутності класного керівника
5-а класу ОСОБА_3та заступника директора з виховної роботи ОСОБА_5

ОСОБА_3,
неналежно виконуючи свої професійні обов"язки, допустила до посадки в
вищевказаний автомобіль неповнолітню ОСОБА_27, яка не була включений у раніше
складений та затверджений директором та лікарем список дітей. Після закінчення
екскурсії в Мгарському монастирі класним керівником та керівником поїздки
ОСОБА_3, яка відповідала за життя та здоров"я дітей групи учнів, що були
на екскурсії, було вчинено відхилення від обумовленого маршруту руху екскурсії
і проведено заїзд в с Мгар Лубенського району до річки Сула, де ОСОБА_3в
порушення

своїх професійних обов'язків та наказу № 48 від 21.05.2007 року директора
ПНВО № 14 дозволила дітям групи купатися в р. Сула в місці не облаштованому для
купання дітей. В наслідок цих дій керівника поїздки ОСОБА_3під час купання в
річці Сула, загинула учениця 5-а класу ПНВО № 14 ОСОБА_27, 1995 року
народження.

Згідно проведеної судово-медичної експертизи № 592-А від 20.08.2007 року
смертьОСОБА_27настала внаслідок утоплення, про що свідчить збільшення у
розмірах легенів з відтиском реберних дуг на них, стійко білуватого кольору,
дрібнопухиркова піна в гортані трахеї та бронхах, великі розлиті крововиливи на
поверхні легенів.

Органом досудового слідства дії обвинуваченої кваліфіковані за ст.. 137 ч.2 КК
України-як неналежне виконання професійних обов'язків щодо охорони життя та
здоров"я дітей внаслідок недбалого або несумлінного до них ставлення , що
спричинили смерть неповнолітнього.

В судовому засіданні представник потерпілий -адвокат ОСОБА_2 та потерпілі
заявили клопотання про повернення кримінальної справи на додаткове
розслідування для її об"єднання із іншою кримінальною справою яка
розслідується за тим же фактом відносно інших посадових осіб навчального
закладу.

Обвинувачена та її адвокат в судовому засіданні заявили клопотання про
застосування щодо обвинуваченої акту амністії оскільки вона досягла 55-річного
віку та на утриманні має мати яка досягла 70-річного віку.

Заслухавши думку прокурора який з приводу повернення справи на додаткове
розслідування заперечував , а з приводу застосування акту амністії погоджувався
, потерпілих та їх адвоката які заперечували з приводу застосування акту
амністії , обвинувачену та її адвоката які заперечували з приводу повернення
кримінальної справи для додаткового розслідування , вивчивши матеріали
кримінальної справи вважаю , що в задоволенні клопотання про повернення справи
для додаткового розслідування слід відмовити за безпідставністю , а клопотання
про застосування акту амністії підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст..246 КПК України при
попередньому розгляді справи суддя з власної ініціативи чи за клопотанням
прокурора , обвинуваченого , його захисника чи законного представника ,
потерпілого , позивача , відповідача або їх представників своєю постановою
повертає справу на додаткове розслідування у випадках коли під час порушення
справи , провадження дізнання або досудового слідства були допущені такі
порушення вимог цього Кодексу , без усунення яких справа не може бути призначена
до судового розгляду.

Звертаючись до суду з клопотання про повернення справи прокурору для
проведення додаткового розслідування потерпілі та їх представник як на підставу
його задоволення посилаються на те , що вказану справу для об"єктивного та
всебічного розгляду доцільно розглядати із іншою справою яка розслідується
відносно посадових осіб навчального закладу з приводу тих же самих обставин .

Між тим вважаю , що вказане посилання потерпілих та їх представника не
ґрунтується на законі.

Так
відповідно до ст..26 КПК України в одному
провадженні можуть бути об"єднані справи по обвинуваченню декількох
осіб-співучасників вчинення одного чи кількох злочинів або по обвинуваченню
однієї особи у вчиненні декількох злочинів.

Виділення справи допускається тільки у випадках , які
викликаються необхідністю , коли це не може негативно відбиватися на
всебічності , повноті і об"єктивності дослідження і вирішення справи.

Отже законодавець як умову розгляду справи відносно осіб які підозрюються
або обвинувачуються у вчиненні одного злочину в різних провадженнях ставить
можливість їх окремого розгляду за умови дотримання принципів всебічності ,
повноти і об'єктивності.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи постановою помічника
Лубенського міжрайонного прокурора Полтавської області від 09.07.2007 року
виділені в окреме провадження матеріали щодо посадових осіб навчального закладу
за ст..367 ч.2 КК України оскільки по справі необхідно виконати значний обсяг
слідчих дій для встановлення або спростування вини.

Під час розслідування кримінальної справи органом досудового слідства були
повно та всебічно встановлені всі фактичні обставини по справі , тобто ним
дотримані вимоги ст..22 КПК України . Встановлені фактичні обставини по справі
закріплені шляхом проведення процесуальних дій. Додаткові слідчі дії із
обвинуваченою ОСОБА_3з метою підтвердження обвинувачення відносно інших
посадових осіб навчального закладу також можуть проводитись і під час
розслідування кримінальної справи відносно інших посадових осіб навчального
закладу.

З огляду на наведені обставини вважаю , що виділені матеріали кримінальної
справи ніяким чином не впливають на доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_3яка
до того ж сама визнає свою вину про , що зазначила у власноручно написаній
заяві до суду , розслідування виділеної кримінальної справи також виходячи із
об"єму обвинувачення , фактичних обставин події можливе без
об"єднання з кримінальною справою по обвинуваченню ОСОБА_3.

Потерпілі по справі та їх представник ні під час досудового слідства ні в
судовому засіданні при попередньому розгляді не ставлять питання про збільшення
об"єму обвинувачення відносно ОСОБА_3або про перекваліфікацію її дій на
більш тяжкий злочин , що дало б суду підставу за наявності до того певних
обставин повернути справу прокурору для проведення додаткового розслідування.

За таких обставин, вважаю , що розгляд зазначених кримінальних справ
можливий в окремому провадженні і ніяким чином не порушує права потерпілих.

Що стосується заявленого клопотання обвинуваченої та її захисника про
застосування акту амністії то воно підлягає задоволенню оскільки розгляд судом
питання про застосування акту амністії за певних умов відносно особи яка
обвинувачується у вчиненні злочину, що був вчинений до набрання ним чинності є
не правом , а обов'язком

суду.

Відповідно
до ст.1 п.п. г,ґ ст..6 Закону України "Про амністію" від 19 квітня
2007 року , що набрав чинності 09.06.2007 року підлягають звільненню від
кримінальної відповідальності особи , що обвинувачуються у вчиненні злочину за
який законом передбачено менш суворе покарання , ніж позбавлення волі на строк
не більше п"яти років які на момент набрання чинності цим Законом досягли
відповідно 60-річного та 55 річного віку.

Як вбачається із матеріалів кримінальної справи
ОСОБА_3обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості , а саме за ст.. 137 ч.2 КК
України за який законом передбачене максимальне покарання до 3 років
позбавлення волі, який вона вчинила до набрання чинності Законом , раніше вона
до кримінальної відповідальності взагалі не притягувалась і відповідно до неї
не застосовувалась амністія.

Згідно анкетних даних , що маються в матеріалах кримінальної справи та
перевірені судом при попередньому розгляді, обвинувачена на момент вчинення
злочину і набрання чинності Законом досягай 5 5-річного віку.

Стаття 137 ч.2 КК України не входить до переліку зазначеному у ст..7 Закону
щодо кола осіб до яких не може бути застосована амністія.

Отже за таких обставин до обвинуваченої можливе застосування акту амністії
і вона підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

Що стосується підстави для застосування акту амністії наявність на
утриманні батьків які досягли 70-річного віку то ця обставина не може бути
врахована оскільки суду не надано доказів того , що мати обвинуваченої не має
інших працездатних дітей.

Враховуючи , що у зв"язку із застосуванням акту
амністії провадження у справі підлягає закриттю цивільний позов потерпілих слід
залишити без розгляду роз"яснивши право на звернення до суду в порядку
цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст..1 п.п. г,ґ, ст..6 ЗУПро
амністію" від 19 квітня 2007 року, ст..6 п.4 ,246 КПК України,суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання потерпілих та їх представника про повернення
кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_3 за ст.. 137 ч.2 КК України прокурору для проведення додаткового
розслідування -відмовити за безпідставністю.

Клопотання
обвинуваченої ОСОБА_3та в її інтересах адвоката задовольнити.

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за ст.. 137 ч.2 КК
України на підставі ст.1 п.п. г,ґ ст..6 ЗУПро
амністію" від 19.04.2007 року який усуває кримінальну відповідальність і
справу провадженням закрити.

Цивільний позов потерпілого залишити без розгляду
роз'яснивши право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Запобіжний захід до набрання постановою чинності залишити
попередній-підписку про невиїзд.

Постанова
може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський
районний суд на протязі 7 днів з моменту проголошення.