АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці 13 лютого 2007 р. колегія судців судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Гончарука Г.М.

суддів Тарбинського В.Г.

Петлюка В.І.

за участю прокурора Слюсарюк Р.Л.

та адвоката ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну
справу за апеляціями адвоката ОСОБА_1 в інтересах
засудженого ОСОБА_3 та засудженого ОСОБА_2 на вирок Шевченківського районного
суду м. Чернівці від 06
грудня 2006 року.

Цим вироком: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець м. Чернівці, мешканець АДРЕСА_1, українець, громадянин України, з
середньою освітою, не одружений, не працює, раніше судимий вироком Ленінського
районного суду м. Чернівці від 23 червня 1999 року за ст. 140 ч.3 КК України на три роки позбавлення волі, вироком
Ленінського районного суду м. Чернівці від 01 березня 2002 року за ст. ст. 185
ч.2, 71 КК України на один рік п»ять місяців і 23 дні позбавлення волі, --
засуджений за ст. 186 ч.2 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі;

Міра запобіжного заходу до набрання вироком
законної сили залишена підписка про невиїзд. Зараховано ОСОБА_2 в строк відбуття
покарання час його тримання під вартою з 11
по 14 серпня 2006 року.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженець м.Чернівці, росіянин, громадянин України, зсередньою освітою, не
одружений, ІНФОРМАЦІЯ_3,
мешканець АДРЕСА_2, раніше не судимий, -

Справа № 11-53/07 р. Головуючий у І інстанції

Категорія: ст. 186 ч.2 Смотрицький В.Г.

КК України Доповідач: Гончарук Г.М.

-
засуджений за ст. 186 ч.2 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення

волі;

На підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_3 звільнений від відбування призначеного покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає
покладені на нього обов»язки - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи,
повідомляти ці органи про зміну місця проживання.

Міра запобіжного заходу залишена підписка про невиїзд.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно з вироком суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнані винними
та засуджені за те, що вони 10 серпня 2006 року біля 21-30 год., перебуваючи у
стані алкогольного сп'яніння, за попередньою змовою між собою, знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_3, відкрито викрали у потерпілого ОСОБА_4 майно потерпілої ОСОБА_5, а саме: мобільний телефон «ЛЖ В 2100» вартістю 554 грн. та зарядний пристрій до мобільного телефону, вартістю 25 грн., на загальну суму 579 грн., заподіявши потерпілій матеріальну шкоду.

На вказаний вирок адвокат ОСОБА_1 в інтересах
засудженого ОСОБА_3 подала апеляцію в якій
просить вирок суду скасувати, а справу відносно її підзахисного
закрити за недоведеністю його участі у скоєнні
злочину, оскільки, на її думку, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_3 не підтверджуються доказами, дослідженими в
судовому засіданні та не відповідають
фактичним обставинам справи.

Засуджений ОСОБА_2 у своїй апеляції просить вирок суду стосовно
нього скасувати, а справу закрити за недоведеністю його участі у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України. Крім того, вважає, що висновки суду
першої інстанції про доведеність його вини у скоєнні злочину не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідача, думку
прокурора, який вважав, що вирок суду слід залишити
без змін, а апеляції без задоволення, захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_3 та засудженого ОСОБА_2, які підтримали доводи своїх апеляцій і просили їх
задовольнити, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій,
колегія суддів судової палати у
кримінальних справах вважає, що вказані апеляції підлягають
частковому задоволенню.

Районний суд, розглядаючи справу,
встановив фактичні обставини справи, але дослідженим доказам дав
невірну юридичну оцінку, що призвело до невірного застосування
кримінального закону.

Так, з показів
потерпілого ОСОБА_4, які він
давав в ході досудового слідства і в
судовому засіданні вбачається, що за місяць до події він звернувся до свого колеги ОСОБА_3 з проханням
позичити йому 150 грн., у зв'язку з тим, що у засудженого грошей не було,
то ОСОБА_3 передав потерпілому зайвий мобільний
телефон «Нокіа», вартістю 200-250 грн., який він заклав за 150 грн. водію таксі. Згодом він повернув
ОСОБА_3 150 грн., а про суму, що залишилася засуджений сказав, що вони
розберуться потім.

10 серпня 2006 року, ввечері,
він зустрів ОСОБА_2, який будучи в стані алкогольного сп'яніння почав вимагати
у нього повернення 200 грн. які
він нібито заборгував ОСОБА_3, а коли він відповів, що ОСОБА_2 до цього боргу
ніякого відношення немає, тоді ОСОБА_2 зателефонував ОСОБА_3, який через 15 хв. прибув на
місце зустрічі.

Далі, з метою відшукати гроші, він з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пішли до нього
додому, де ОСОБА_3 залишився у дворі, а він почав дзвонити сусідам щоб позичити
200 грн.
Після того як ні в кого не вдалось позичити
гроші, ОСОБА_2 забрав у нього мобільний телефон з умовою, що до 23-00 год. він знайде
гроші, і взамін отримає свій телефон. ОСОБА_3 в цей час виїхав у свої справи.

Після того, як ОСОБА_2 пішов, він зателефонував своїй матері, і про все
розповів.

Засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив, що дійсно на прохання
потерпілого віддав мобільний телефон «Нокіа» і вважав, що ОСОБА_4 мав перед ним
борг порядком 200 грн.,
оскільки телефон коштує на його думку
більше ніж отримав від ОСОБА_4

ОСОБА_3 не заперечував, що просив ОСОБА_2, щоб останній при зустрічі нагадав ОСОБА_4 про повернення
боргу.

Засуджений ОСОБА_2 показав, що в ту ніч, після того як він забрав телефон у ОСОБА_4 він пішов до себе додому, а згодом до нього прийшов
ОСОБА_3, і вони разом чекали дзвінка ОСОБА_4,
який мав до 23-00
год. повідомити про обмін мобільного телефону на гроші.

Далі ОСОБА_2 показав, що біля 0-30
год. на мобільний телефон ОСОБА_3 передзвонила мати потерпілого,
яка сказала, щоб вони віддали телефон.

Далі вони у двох прийшли до будинку потерпілої, де в процесі з'ясування обставин з цього приводу були
затримані працівниками міліції і у ОСОБА_2 був вилучений мобільний
телефон.

Дані показання повністю узгоджуються, як між собою, так і з іншими
доказами, які здобуті в ході досудового слідства і в суді.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ОСОБА_3,
знаходячись з ОСОБА_4 в цивільно-правових відносинах, (підбурив) схилив ОСОБА_2
до вчинення самоуправства, тобто до вчинення дій пов'язаних із заволодінням
мобільного телефону всупереч установленому законом порядку.

Дії ОСОБА_2 слід перекваліфікувати із ст. 186 ч.2 КК України
на ст. 356 КК
України.

Дії ОСОБА_3 слід перекваліфікувати з ст. 186 ч.2 КК України на ст. ст. 27
ч.4 , 356 КК
України.

При призначенні ОСОБА_2 та ОСОБА_3
міри покарання, то суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних та обставини, які пом'якшують та обтяжують покарання, зокрема те, що
ОСОБА_2 раніше судимий, на утриманні має
одна неповнолітня дитина, посередньо характеризується
за місцем проживання, ОСОБА_3 раніше не судимий,
позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на утриманні
знаходиться непрацездатна мати.

Наведені вище обставини дають підстави зробити
висновок про призначення засудженим покарання в
межах санкції даної статті.

Колегія суддів, при розгляді справи, врахувала
докази наведені в апеляціях і вважає, що апеляції
підлягають частковому задоволенню. Разом з тим, в апеляціях апелянти не навели переконливих доказів, які би дали підстави
для скасування вироку.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 367 КПК України,
колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Чернівецької області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 та апеляцію захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_3
задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду
м. Чернівці від 06 грудня 2006 року щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 змінити.

Дії ОСОБА_2 перекваліфікувати із ст. 186 ч.2 КК України на ст. 356 КК України та призначити йому за цим злочином покарання
у виді трьох місяців арешту.

Дії ОСОБА_3 перекваліфікувати із ст.
186
ч.2 КК України на ст. ст. 27 ч.4 , 356 КК України і призначити йому за цим злочином
покарання у виді штрафу в сумі 850
грн.

В іншій частині цей вирок залишити без змін.

Головуючий Г.М.Гончарук

Судді: В.Г.Тарбинський

В.І. Петлюк