АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

23 жовтня 2012 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 19 липня 2012 року,

засуджено за ст. 307 ч. 2 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі, за ст. 309 ч. 1 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75, ст. 104 КК України засудженого ОСОБА_1 звільнено від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням іспитовим строком на 2 (два) роки з покладенням на нього

головуючого - судді суддів

з участю: прокурора засудженого

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

ОСОБА_1,

законного представника неповнолітнього засудженого ОСОБА_6,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, учня ІНФОРМАЦІЯ_3, не судимого,

Справа № 0620/1-93/2012 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_7

Категорія ст.307ч2, 309 ч2, 317 чі КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2

2

обовязків згідно зі ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої нспекції, повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання, іеріодично зявлятися на реєстрацію в органи кримінально- виконавчої нспекції.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 до вступу вироку в законну ялу залишено попередній - підписку про невиїзд.

Долю речових доказів вирішено згідно ст. 81 КПК України.

Судові витрати по справі за проведення криміналістичних експертиз в 'умі 764,88 грн. стягнуто з ОСОБА_6 на користь НДЕКЦ при УМВС України Житомирській області.

Згідно змісту вироку суду, досудовим слідством встановлено, що повнолітній ОСОБА_1, будучи особою, яка допускає немедичне вживання аркотичних засобів, з метою вчинення незаконних операцій з наркотичними ісобами, усвідомлюючи протиправний характер вчиняємих дій, неодноразово риносив до свого помешкання, що розташоване по вул. Великій Лутовецькій,

) в с. Лутівка Радомишльського району Житомирської області, рослинну масу даоплі, походження якої в ході проведення досудового слідства встановити не іалося, яку подрібнював та висушував як за місцем свого проживання так і на іху нежилого помешкання за адресою вул. Лутовецька, 28 в м. Радомишль итомирської області, виготовляючи таким чином без мети збуту готовий для кивання особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс (марихуана), який Кивав шляхом паління за допомогою виготовленого саморобного пристрою.

На протязі лютого 2012 року неповнолітній ОСОБА_1, знаючи, що його іайомі ОСОБА_8, ОСОБА_9 та .¦повнолітній ОСОБА_10 також допускають немедичне кивання наркотичних засобів, з метою спільного вживання наркотиків, юдноразово запрошував їх до свого помешкання, де за відсутності дорослих іасників, вказані особи мали змогу безперешкодно вживати наркотичні засоби таким чином ОСОБА_1 організував місце для незаконного вживання іркотичних засобів, надавав для цього приміщення будинку, засоби для іготовлення і вживання наркотичного засобу та сировину для його

ІГОТОВЛЄННЯ.

17 лютого 2012 року, в обідню пору, неповнолітній ОСОБА_1 в своєму ідинку по вулиці Великій Лутовецькій, 55 в с. Лутівка Радомишльського ійону Житомирської області незаконно безоплатно збув частину особливо безпечного наркотичного засобу канабіс (марихуана) ОСОБА_11, а потім в ІЙ же день біля 18-30 години повторно незаконно збув ОСОБА_11 іншу

4

Як стверджує апелянт, судом порушені вимоги ст. 355 КПК України, а же: у резолютивній частині вироку, при призначенні підсудному ОСОБА_1 юкарання за ч. 2 ст. 307 КК України, судом не зроблено посилання на статтю І9 КК України, в тому числі не вирішено питання щодо призначення іодаткової міри покарання конфіскації майна. Також, в мотивувальній частині ироку зазначено про виключення обвинувачення ч. 1 ст. 317 КК України з ОСОБА_12 однак в резолютивній частині вироку не прийнято та не зазначено ішення суду по пред'явленому ОСОБА_1 обвинуваченню за вказаний злочин.

Крім того, на думку апелянта, призначене ОСОБА_1 покарання не ідповідає тяжкості злочину та собі засудженого. При застосуванні ст. 75 КК країни судом не враховано те, що ОСОБА_1 змінив свої показання та вину изнав частково, тому, цей факт говорить про відсутність щирого каяття та змагання уникнути кримінальної відповідальності.

Прокурор також надав зміни до апеляції, в яких просить скасувати вирок, справу повернути на новий судовий розгляд у той же суд у звязку з едотриманням судом першої інстанції вимог кримінально-процесуального та іатеріального закону.

Від засудженого ОСОБА_1 надійшло клопотання, яке є фактично шереченням на апеляцію прокурора, в якому він просить вирок суду першої нстанції залишити без зміни, а апеляцію прокурора як необгрунтовану без адоволення.

Заслухавши доповідача по справі, міркування прокурора, який повністю ідтримав подану апеляцію зі змінами з наведених мотивів, засудженого ОСОБА_1 ).А., та його законного представника ОСОБА_6, які заперечували проти пеляції, вважаючи вирок законним і обґрунтованим, обговоривши доводи пеляції та вивчивши справу, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора зі пінами підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 334 КПК України мотивувальна частина бвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, взнаного судом доведеним, з зазначенням місця, часу, способу вчинення та аслідків злочину, форми вини і мотивів злочину. В цій частині вироку аводяться обставини, які визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину та окази, на яких грунтується висновок суду щодо кожного підсудного, з значенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази, обставин, що омякшують або обтяжують покарання, мотивів зміни обвинувачення, у разі изнання частини обвинувачення необгрунтованою підстави для цього, удом всупереч вимог вказаної статті спочатку переписано обвинувачення, икладене в обвинувальному висновку, потім, після викладення змісту показань ОСОБА_12 суд мотивує виключення із обвинувачення ст. 317 ч. 1 КК України.

Разом з тим, суд першої інстанції в порушення вимог ст. 335 КГЖ України, де вказано, що коли підсудному було предявлено декілька обвинувачень і деякі з них не були доведені, то у резолютивній частині вироку повинно бути зазначено, по яких з них підсудний виправданий, а по яких - засуджений, не зазначив рішення по предявленому ОСОБА_1 обвинуваченню за злочин, передбачений ст. 317 ч. 1 КК України.

Згідно вимог вищевказаної статті, коли призначається покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, у резолютивній частині вироку робиться посилання на статтю 69 КК України і зазначається обрана судом міра покарання. Суд першої інстанції, пославшись у мотивувальній частині на застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання за ст. 307 ч. 2 КК України, не послався на дану статтю у резолютивній частині.

Санкція статті 307 ч. 2 КК України передбачає позбавлення волі строком від шести до десяти з конфіскацією майна. Місцевим судом ні в мотивувальній, ні в резолютивній частинах вироку не вирішено питання щодо призначення додаткової міри покарання - конфіскації майна.

Оскільки, згідно вимог кримінально-процесуального закону, судове слідство є самостійною стадією кримінального пороцесу, суд зобовязаний належним чином перевірити, дослідити та оцінити всі надані по справі докази, встановити та викласти обставини, визнані судом доведеними, відповідним чином кваліфікувати дії причетних до злочину осіб, виконати інші дії, передбачені вимогами кримінально-процесуального закону.

Таким чином, з урахуванням виявлених під час апеляційного розгляду справи порушень вимог ст.ст. 323, 334, 335 КПК України, а також і того, що у даному випадку апеляційний суд позбавлений можливості постановити остаточне рішення по даній справі, оскільки зібрані по справі докази потребують ретельного та повного дослідження з метою обєктивного встановлення фактичних подій та обставин справи, доведеності вини та відповідної кваліфікації протиправних дій, вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 19 липня 2012 року щодо ОСОБА_1 не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з направлення справи на новий судовий розгляд.

Під час повторного розгляду даної кримінальної справи суду першої інстанції необхідно врахувати виявлені недоліки, належним чином, з дотриманням вимог кримінально-процесуального закону, провести судове слідство по даній справі та прийняти законне і обгрунтоване рішення.

6

, На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія

рів, -

ухвалила:

Апеляцію прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, зі змінами, задовольнити частково.

Вирок Радомишльського районного суду Житомирської області від 19 ипня 2012 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд у той же суд в іншому

владі.

і

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 залишити попередню - підписка про

невиїзд.

Судді: