Справа № 314/1560/15-к
Провадження № 1-в/314/389/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.04.2015 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :

головуючий суддя ОСОБА_1

з участю: секретар судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представник установи виконання покарання ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за клопотанням засудженого Софіївської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№55) про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, до засудження проживав за адресою АДРЕСА_1 .

Раніше судимого:
1)
06.08.1996 року за ст.ст.206 ч.2,206 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі.

По даній справі засуджений : 23.09.2002 року Апеляційним судом Херсонської області за ст.,ст.187 ч.4,115 ч.5 п.1,6,12,70 КК України до 15 років позбавлення волі..

Початок строку: 20.10.2001 року Кінець строку: 20.10.2016 року

в с т а н о в и в :
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_5 надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення, який відбуває покарання в Софіївській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№55).
У судовому засіданні представник установи виконання покарання та сам засуджений підтримали клопотання, просить його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, вважаючи, що підстави для його задоволення відсутні, так як засуджений не довів своє виправлення.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому матеріали, вважає, що у задоволенні клопотання має бути відмовлено.

Так, з поданих до суду матеріалів особової справи та наданої до суду характеристики на засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_5 під час тримання в Хесроснському слідчому ізоляторі УДПтС України в Херсонській області з 31.10.2001 року по 10.05.2003 року характеризувався негативно: вимоги режиму тримання порушував, за що мав 4 стягнення накладених правами начальника СІЗО, з яких до вступу вироку в законну силу 1 стягнення погашено у встановленому законом порядку, заохочень не мав.

З 10.05.2003 року до 11.01.2008 року відбувуав покарання в Замковій виправній колонії УДПтС України в Хмельницькій області (№58). Характеризувався негативно: вимоги режиму відбуванння покарання порушував, за що мав 9 стягнень, накладених правами начальника колонії та 1 правами начальника відділення СПС, які погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.

З 11.01.2008 року засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у Софіївській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№55). За час віфдбуваннян покарання характеризувався негативно: вимоги режиму відбуванння покарання порушував, за що мав 15 стягнень правами начальника колонії та 1- правами начальника відділення СПС. Стягнення знято та погашено у встановленому законом порпядку. За сумлінну поведінку та ставлення до праці 8 разів заохочений правами начальника корлонії та 1 раз правами начальника відділення СПС.

У відношенні до представників адмінстрації колонії вічливий.

У відношенні до засуджених не конфліктний товаришує з засудженим позитивної спрямованості. Підвищує загальноосвітній рівень. На заходи виховного впливу реагує задовілно.

Згідно довідки про працевлаштуванння засудженого ОСОБА_5 у період з 2013 року по березень 2015 рік працевлаштований на виробництві установи.

Розглядалися питання про можливість застосуванння передбачених законодавством пільг передбачених ст.101,82,81 КК України, комісією установи відмовлено, як такому, що не довів своє виправлення.

Поведінка засудженого за весь час відбуванння ним покарання у вигляді позбавлення волі у своїй сукупності не дає підстав вважати, що ОСОБА_5 довів своє виправлення, оскільки за весь час відбуванння покарання порушував режим відбуванння покарання, за що мав 29 стягнень, останнє з них засудженим отримано у квітні 2014 року, що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Необхідно також врахувати, що сумлінна поведінка- це не тільки пасивана форма поведінки засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбуванння покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намаганням засудженого своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

Крім того, відбуття засудженим певної частини строку покарання не є обов"язковою підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, оскільки це є лише правом, а не обов"язком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватись на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенні до праці за весь період знаходження у виправних установах .

У відповідності до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбуванння можливо при обов"язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання а виправлення засудженого.

У відповідності з ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбуванння покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

За таких обставин суд погоджується з думкою прокурора про відсутність достатніх підстав для задоволення подання адміністрації Софіївської виправної колонії №55 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 .

На підставі викладеного та керуючись ст.81 КК України, п.2 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :
У задоволенні клопотання засудженого Софіївської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№ 55) ОСОБА_5 щодо умовно-дострокового звільнення - відмовити.
На ухвалу протягом семи діб може бути подана апеляція до Апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя ОСОБА_1

Дата призначення до судового розгляду 23.04.2015 13:10

23.04.2015