В И Р О К
іменем України
м. Київ "15" січня 2015 р.

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, Із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 20.02.2001 року Дніпровським р/с м. Києва за ст. 190 ч. 2 ст. 71 КК України до 3 років позбавлення волі; 11.01.2008 року Дніпровським р/с за ст. 186 ч.2, ст. 187 ч.2 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнився 16.05.2012 року умовно-достроково, невідбутий строк 2 роки 7 місяців 10 днів,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И В:
30 вересня 2013 року приблизно о 10 год. 15 хв. ОСОБА_7 знаходячись біля будинку № 4 по вулиці Каунаській, в м. Києві, вступив в попередню змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, та з метою відкритого заволодіння чужим майном підійшли до неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , при цьому невстановлена досудовим розслідуванням особа дістала з кишені курточки предмет схожий на ніж та погрожуючи його застосуванням, утримувала його біля тулуба ОСОБА_8 .. В цей час ОСОБА_7 утримував потерпілого ОСОБА_9 рукою та погрожуючи застосуванням насильства наказав віддати мобільні телефони. Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 сприйняли вказані погрози, як реальну загрозу своєму життю. Подолавши таким чином волю до опору потерпілих, ОСОБА_7 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, заволоділи майном, а саме мобільним телефоном «Самсунг», вартістю 1500 гривень, в якому знаходилась сім-карта оператора «МТС», вартістю 10 гривень, що належить ОСОБА_9 , та мобільним телефоном «Самсунг дуос гелексі», вартістю 1399 гривень, в якому знаходились сім-карти оператора «Лайф», вартістю 10 гривень на рахунку якої було 5 гривень, та сім-карта оператора «Київстар» вартістю 10 гривень, карта пам`яті на 8 gb, вартістю 45 гривень, що належить ОСОБА_10 ..

Після чого ОСОБА_7 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження з місця вчинення злочину зникли розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши тим самим потерпілій ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 1469 гривень та потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 1510 гривень.

Крім того, 21 грудня 2013 року приблизно о 16 год. 30 хв. ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку № 24 по проспекту Ватутіна, в м. Києві помітив незнайомих йому раніше неповнолітніх ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . В цей час у ОСОБА_7 , виник умисел на відкрите викрадення чужого майна, обравши об`єктом свого злочинного посягання цінні речі, які були у вищевказаних осіб.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 діючи умисно, наказав неповнолітнім ОСОБА_11 та ОСОБА_12 піднятись па дев`ятий поверх вищезазначеного будинку, де застосовуючи насильство, що не є небезпечним для здоров`я потерпілого, яке виразилось у нанесенні одного удару рукою в область грудної клітини ОСОБА_11 , відкрито викрав з його руки, шляхом ривка, мобільний телефон «Нокіа 5530» вартістю 1813 грн., з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 30 грн. на рахунку якої було 15 грн., що належить його матері ОСОБА_13 .. В подальшому, ОСОБА_7 наказав потерпілому ОСОБА_12 віддати йому гроші, які він мав при собі, на що останній побоюючись застосування насильства зі сторони ОСОБА_7 дістав з кишені 60 гривень, що належать його батькові ОСОБА_12 , та передав їх ОСОБА_7 ..

Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши тим самим матеріального збитку потерпілій ОСОБА_13 на суму 1858 грн. та потерпілому ОСОБА_14 , па суму 60 грн..

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину визнав повністю, та пояснив, що 30 вересня 2013 року приблизно о 10 год. 15 хв. він разом із наглядно знайомим хлопцем на ім`я ОСОБА_15 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , підійшли до неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , підійшовши до яких ОСОБА_15 витяг з кишені ножа та погрожуючи ним вимагав передачі йому мобільних телефонів. Він ОСОБА_7 був присутнім при цьому, але не знав про наміри ОСОБА_15 вчинити розбій із застосуванням ножа.

Крім того, 21 грудня 2013 року приблизно о 16 год. 30 хв. знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 він підійшов до незнайомих йому раніше двох хлопців, з якими зайшов до вищевказаного будинку, наказав піднятись цим хлопцям па дев`ятий поверх, де потужно штовхнув рукою в область грудної клітини одного з них і вирвав з його руки мобільний телефон «Нокіа 5530» Після цього він наказав іншому хлопцю віддати йому гроші, які він мав при собі, на що останній дістав з кишені гроші в сумі 60 грн. та передав їх ОСОБА_7 ..

Щиро розкаюється у скоєному, жалкує про свої дії, просить суворо його не карати та запевнив суд, що більше не повторить подібного. При призначенні покарання просить врахувати його стан здоров`я.

На запитання суду про причину зміни його позиції щодо визнання вини, обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, вирішив визнати вину оскільки усвідомив доведеність вчинення ним правопорушень та протиправність своїх дій. Зробив висновки на майбутнє і хоче стати на шлях виправлення.

Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, а тому, вислухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів у справі.

Суд вважає доведеною винність ОСОБА_7 у відкритому заволодінні чужого майна (розбій), із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, вчинене особою, яка раніше вчинила розбій та кваліфікує такі його дії за ч. 2 ст. 187 КК України.

Також, суд вважає доведеною винність ОСОБА_7 у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), поєднаному із застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно та кваліфікує ці його дії за ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначаючи вид та міру покарання, суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин під час умовно-дострокового звільнення від покарання за попереднім вироком, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, не одружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, його майновий стан, стан здоров`я, а саме наявність у обвинуваченого хронічного вірусного гепатиту С, реплікативного типу.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням ступеню тяжкості, обставин злочину, його наслідків, даних про особу обвинуваченого, з метою забезпечення ефективного виховного впливу на нього, його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання за вичинені кримінальні правопорушення у виді позбавлення волі.

При призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів обвинуваченому, суд відповідно до ст. 70 КК України вважає за необхідне застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Призначаючи остаточне покарання за сукупністю вироків, відповідно до ст.71 КК України, суд частково приєднує до покарання за даним вироком невідбуту частину покарання за вироком Дніпровським районного суду м. Києва від 11.01.2008 року.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 суд задовольняє в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 70, 71КК України, ст. ст. 349,370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КК за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

- за ч. 2 ст. 186 КК України - у виді 5 років року позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 КК України призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вказаних злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 11.01.2008 року 6 місяців позбавлення волі, призначивши ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Запобіжний захід засудженому залишити без змін тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з 07.07.2014 року.

Речовий докази: диск CD-R «Videx» - залишити на зберігання у матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 1858 грн. матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 1469 грн. матеріальної шкоди

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_16 1510 грн. матеріальної шкоди

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту проголошення, а засудженим з моменту отримання копії вироку.

Суддя: