Справа № 346/1294/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року м. Коломия

Коломийський міскькрайонний суд Івано-Франківської області

у складі:головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

скаржника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Коломия заяву про самовідвід судді ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий-суддя Коломийського міськрайонного суду ОСОБА_5 07 квітня 2015 року заявив собі самовідвід по провадженню за скаргою ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Вважає, що не може брати участі у розгляді справи і підлягає відводу з наступних підстав.

Вказав, що раніше ним розглядалася відносно ОСОБА_4 кримінальна справа та останнім направлялися скарги в різні інстанції. Вважає що існують обставини, які викликають сумніви щодо неупередженності його як слідчого судді. А тому заявляє самовідвід.

Слідчий суддя Коломийського міськрайонного суду ОСОБА_5 будучи повідомленим про день та час розгляду, на розгялд заяви не з явився.

Прокурор щодо задоволення заяви про відвід слідчому судді Коломийського міськрайонного суду ОСОБА_5 не заперечив та зазначив, що суддя ОСОБА_6 21 липня 2008 року виніс вирок, згідно якого визнав ОСОБА_4 винним за ст. 191 ч.2 КК України. При цьому слідчий суддя ОСОБА_5 вже давав оцінку правдивості показань свідків, на покази яких посилається в своїй скарзі ОСОБА_4 .

Скаржник ОСОБА_4 проти задоволення заяви заперечив та вказав, що оскільки суддя ОСОБА_5 в 2008 році виніс відносно нього незаконний вирок, то він і повинен розглядати його скаргу та виправити свою помилку.

Вислухавши пояснення скаржника, думку прокурора, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява про самовідвід слідчого судді ОСОБА_5 є такою, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 КПК України порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

ч. 5 ст. 80 КПК України визначає, що відвід має бути вмотивованим.

П.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України, та ст.2, ч.1 ст.8 ЦПК та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Так у відповідності до п.п. 49-54 рішення Європейського Суду з прав людини, Справа "Білуха проти України" (Заява N 33949/02) від 9.11.2006 року, яке є остаточним відповідно до умов, зазначених у п. 2 статті 44 Конвенції: Відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Наявність безсторонності, відповідно до п.1 ст.6 Конвенції, має визначатись за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

Таким чином, наявність безсторонності визначається фактором, чи забезпечення судом умов, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності , про що і зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі Білуха проти України від 9 листопада 2006 року.

Судом встановлено, що суддя ОСОБА_5 розглядав кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 за ст. 191 ч. 2 КК України та вироком від 21.07.2008 року визнав його винним.

Як вбачається з вироку суду від 21.07.2008 року, суддя ОСОБА_5 крім іншого, давав оцінку показам свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , на покази яких посилається в своїй скарзі ОСОБА_4 .

Суд відхиляє заперечення скаржника ОСОБА_4 відносно задоволення заяви про самовідвід, оскільки викладені ним підстави не є такими, що перешкоджають задоволенню заяви про самовідвід.

Суд приходить до висновку, що оскільки у слідчого-судді та прокурора виникають сумніви у неупередженності судді ОСОБА_5 , то заява про самовідвід підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75-77, 80, 81 КПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву про самовідвід слідчого-судді ОСОБА_5 по провадженню 346/1294/15-к за скаргою ОСОБА_4 на рішення слідчого заступника СВ Коломийського МВ УМВС України в Івано-Франківській області про закриття кримінального провадження № 000138 від 14.02.2014 року- задовольнити.

Матеріали справи передати до канцелярії суду для подальшого розподілу відповідно до ч. 3 ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1