Ухвала

іменем україни

25 вересня 2014 року

м. Київ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Чуйко
О.Г.,

суддів:
Дембовського С.Г., Мороза М.А.,

при секретарі
Зінорук В.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні кримінальне провадження,
внесене до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000123, за
касаційною скаргою прокурора на ухвалу
Апеляційного суду Полтавської області
від 13 травня 2014 року щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки
України, уродженки сел. Градизьк
Полтавської області, проживаючої за
адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні злочинів,
передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК
України,

за участю прокурора
Вергізової Л.А.,

особи, провадження щодо

якої закрито
ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а:

Вироком
Кременчуцького районного суду
Полтавської області від 21
березня 2014 року ОСОБА_1 засуджено:

- за ч. 1 ст. 366 КК України на 1 рік
обмеження волі з позбавленням права
обіймати посади, що пов'язані з
організацією та проведенням виборів
депутатів строком на 1 рік;

- за ч. 2 ст. 191 КК України на 1 рік 3 місяці
обмеження волі з позбавленням права
обіймати посади, що пов'язані з
організацією та проведенням виборів
депутатів строком на 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом
поглинення менш суворого покарання
більш суворим, ОСОБА_1 визначено
остаточне покарання у виді 1 року 3
місяців обмеження волі з позбавленням
права обіймати посади, що пов'язані з
організацією та проведенням виборів
депутатів строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1
звільнено від відбування покарання у
виді позбавлення волі з випробуванням
з іспитовим строком 1 рік, з покладенням
обов'язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 п. 3 ч. 1
ст. 76 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської
області від 13 травня 2014 року вирок суду
першої інстанції скасовано та
кримінальне провадження щодо ОСОБА_1
за ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України закрито
на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

У касаційній скарзі прокурор просить
скасувати ухвалу суду апеляційної
інстанції щодо ОСОБА_1 та призначити
новий розгляд у суді апеляційної
інстанції у зв'язку з істотними
порушеннями кримінального
процесуального закону, неправильним
застосуванням закону України про
кримінальну відповідальність. Вважає,
що суд апеляційної інстанції, без
дослідження будь-яких доказів, у
порушення вимог ст.ст. 349, 404 КПК України,
прийшов до помилкового висновку про
необхідність закриття кримінального
провадження щодо ОСОБА_1 у
зв'язку з відсутністю у її діях складу
злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст.
191 КК України. Крім того, зазначає, що
судом першої інстанції не було
допущено порушення права на захист
ОСОБА_1 при розгляді справи в порядку
ст. 349 КПК України.

У запереченнях на касаційну скаргу
прокурора Клочкова Л.І. просить ухвалу
суду апеляційної інстанції залишити
без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку
ОСОБА_1, яка просить ухвалу
апеляційного суду залишити без змін,
думку прокурора, який підтримав скаргу,
перевіривши матеріали кримінального
провадження та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції ОСОБА_1
засуджено за те, що вона, обіймаючи
посаду голови дільничної виборчої
комісії №530384 одномандатного виборчого
округу № 150 з виборів народних
депутатів України 2012 року в
с.Гориславці Кременчуцького району
Полтавської області, зловживаючи своїм
службовим становищем, 9 листопада 2012
року о 16 год. 10 хв. з метою власного
збагачення та в інтересах третіх осіб
для отримання одноразової грошової
винагороди, яка була виділена на
дільничну виборчу комісію з державного
бюджету, без проведення засідання
виборчої комісії та відповідного
протоколу засідання, склала та видала
завідомо неправдивий офіційний
документ постанову «Про преміювання
членів дільничної виборчої комісії»,
яку надала для затвердження до
окружної виборчої комісії
одномандатного виборчого округу № 150,
де визначила собі, як голові дільничної
виборчої комісії одноразову грошову
винагороду в сумі 1120 грн., привласнивши
грошові кошти, секретарю ОСОБА_5 та
заступнику голови дільничної виборчої
комісії ОСОБА_2 по 1120 грн., розтративши
державні грошові кошти та спричинивши
збитки державним інтересам в розмірі
3360 грн.

Ст. 23 КПК України передбачає
безпосередність дослідження доказів
судом. Зі змісту ч. 2 ст. 23 КПК України
вбачається, що не можуть бути визнані
доказами відомості, що містяться в
показаннях, речах і документах, які не
були предметом безпосереднього
дослідження суду, крім випадків,
передбачених КПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КК
України, суд має право, якщо проти цього
не заперечують учасники судового
провадження, визнати недоцільним
дослідження доказів щодо тих обставин,
які ніким не оспорюються. При цьому, суд
з'ясовує, чи правильно розуміють
зазначені особи зміст цих обставин, чи
немає сумнівів у добровільності їх
позиції, а також роз'яснює їм, що у
такому випадку вони будуть позбавлені
права оскаржити ці обставини в
апеляційному порядку.

Згідно ч. 1 ст. 405 КПК України
апеляційний розгляд здійснюється
згідно з правилами судового розгляду в
суді першої інстанції, з урахуванням
особливостей, передбачених главою 31
КПК України.

Як убачається з матеріалів
кримінального провадження, у суді
першої інстанції ОСОБА_1 не оспорювала
фактичні обставини, вину визнавала у
повному обсязі, їй було роз'яснено
порядок розгляду провадження у
відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України
та наслідки в разі розгляду справи у
даному порядку, в тому числі
неможливість у подальшому оскаржити
фактичні обставини справи в
апеляційному порядку, на що остання
дала згоду.

Після постановлення вироку прокурором
та ОСОБА_1 було подано апеляційні
скарги, в яких ними не оспорювались
фактичні обставини кримінального
провадження.

Апеляційний суд, встановивши, на його
думку, порушення права на захист
ОСОБА_1, кримінальне провадження щодо
неї закрив без дослідження доказів,
порушивши принцип безпосередності
дослідження доказів, що є істотним
порушенням кримінального
процесуального закону та тягне за
собою безумовне скасування судового
рішення.

У зв'язку з викладеним колегія суддів
вважає за необхідне скасувати ухвалу
апеляційного суду і призначити новий
розгляд у суді апеляційної інстанції,
який необхідно провести у
відповідності до вимог КПК України,
ретельно перевірити доводи
апеляційних скарг, прийняти законне та
обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436 - 438 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу прокурора
задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Апеляційного суду
Полтавської області від 13 травня 2014
року щодо ОСОБА_1 і призначити новий
розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

С у д д і :

О.Г. Чуйко С.Г. Дембовський М.А. Мороз