Справа № 567/286/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01.04.2015 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Межиріч Острозького району Рівненської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , відповідно до ст.. 89 КК України є таким, що немає судимості,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Межиріч Острозького району Рівненської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , відповідно до ст.. 89 КК України є таким, що немає судимості,

у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

відповідно до обвинувального акту від 24.03.2015 р., ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються в тому, що 04 березня 2015 року близько 23 год., діючи за попередньою змовою, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на території КЗ "Острозький психоневрологічний інтернат", що в м. Острог Рівненської області по вул.. Бельмаж, 109, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю будь-кого із громадян, демонтували та викрали шість металевих секцій та шість металевих стовпців з огорожі водонапірної башти, яка належить КЗ "Острозький психоневрологічний інтернат" та через тривалий термін експлуатації являється брухтом чорних металів, загальною масою 297,4 кг, вартістю 3,2 грн. за 1 кг на загальну суму 951 гривень 68 коп.

Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто умисне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

24 березня 2015 року під час досудового розслідування між потерпілим КЗ "Острозький психоневрологічний інтернат" та обвинуваченими ОСОБА_5 і ОСОБА_6 було досягнуто угоди про примирення.

Згідно з умовами вказаної угоди обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повністю визнали вину у зазначеному діянні і зобов`язалися до 10 квітня 2015 року виконати ремонтні роботи, направлені на відновлення первинного стану огорожі навколо водонапірної башти, що на території КЗ "Острозький психоневрологічний інтернат", а КЗ "Острозький психоневрологічний інтернат" погодився з тим, що матеріальна шкода, завдана в результаті вчиненого кримінального правопорушення, відшкодована закладу в повному обсязі.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинні понести кожен з обвинувачених у разі затвердження такої угоди, а саме за ч. 2 ст.. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі із застосуванням ст.. 75 КК України із встановленням іспитового строку 1 рік з покладенням на них обов`язків, передбачених п.2, 3 ч.1 ст. 76 КК України. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 468, ст.. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 узгоджене в угоді покарання.

Представник потерпілого ОСОБА_4 та обвинувачені ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в судовому засіданні також просили зазначену угоду затвердити та призначити узгоджене ними покарання для ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та при цьому останні беззастережно визнали себе винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України в обсязі обвинувачення та дали згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачені ОСОБА_5 і ОСОБА_6 визнали себе винуватими, відповідно до ст.. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.2 ст.185 КК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачені та потерпілий повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п. 1 ч. 5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 вчинили умисне таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, а тому кваліфікує їх дії за ч. 2 ст. 185 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_5 і ОСОБА_6 узгоджене сторонами угоди про примирення покарання.

Вирішуючи питання про речові докази суд виходить з наступного.

Судовому засіданні встановлено, що речовими доказами у кримінальному провадженні є 18 частин металевої огорожі та 6 металевих стовпців, які передані на зберігання представнику ДП "Острозький психоневрологічний інтернат".

Відповідно до п.5 ч.9 ст. 100 КПК України при вирішенні питання про долю речових доказів майно, яке було об`єктом кримінального правопорушення, повертається законному володільцю. Оскільки під час досудового розслідування 18 частин металевої огорожі та 6 металевих стовпців, були передані на зберігання представнику ДП "Острозький психоневрологічний інтернат", то їх слід вважати повернутими законному володільцю.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 377, 475 КПК України суд, -

з а с у д и в :

затвердити угоду від 24 березня 2015 року про примирення, укладену між потерпілим ДП "Острозький психоневрологічний інтернат" та обвинуваченими ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Покласти на ОСОБА_5 , відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Покласти на ОСОБА_6 , відповідно до п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази по справі - 18 частин металевої огорожі та 6 металевих стовпців вважати повернутими ДП "Острозький психоневрологічний інтернат".

Роз`яснити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1