АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
-----------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6
ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8
ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000023, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кустин Бердичівського району Житомирської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Погорілець Рожнятівського району Івано-Франківської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23 лютого
2015 р. обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 повернуто прокурору. Цією ж ухвалою запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді особистого зобов`язання залишено без змін та продовжено.
Постановляючи ухвалу про повернення обвинувального акту прокурору, суд першої інстанції виходив з того, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в порушення вимог ч. 4 ст. 110 КПК України не містить формулювання обвинувачення. Крім того, фактичні обставини кримінального правопорушення в обвинувальному акті викладені суперечливо, оскільки прокурор фактично встановив, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення у співучасті з ОСОБА_10 , в той час як останній, згідно з обвинувальним актом, не притягується до відповідальності.
Також реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає положенням ст. 109 КПК України, оскільки у реєстрі не зазначено час проведення кожної процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні старший прокурор відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

У апеляційній скарзі прокурором наведено доводи про те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки містить в собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, правову кваліфікацію та формулювання обвинувачення.

При ухваленні рішення про повернення обвинувального акту з підстав суперечливості фактичних обставин кримінального правопорушення, суд першої інстанції вдався до оцінки доказів по кримінальному провадженню та вийшов за межі повноважень, передбачених ст. 314 КПК України.

Крім того апелянт зазначає, що висновок суду першої інстанції про невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування положенням ст. 109 КПК України не є істотним порушенням та не є підставою у відповідності до ст. 314 КПК України для повернення обвинувального акту прокурору.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляцію та просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, доводи обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та їх захисників ОСОБА_9 й ОСОБА_8 , які просили залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, а ухвалу суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вимогам пункту 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, колегія суддів вважає обґрунтованим, виходячи з наступного.
Як убачається з обвинувального акту, ОСОБА_7 підозрюється у носінні, зберіганні та збуті вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, з правовою кваліфікацією зазначеного кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України, за таких обставин.
04 квітня 2014 року, ОСОБА_7 , перебуваючи в м. Бердичів Житомирської області та маючи умисел на збут вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу вступив в попередню змову з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та домовився про збут останньому вогнепальної зброї, а саме двох пістолетів за гроші в сумі 1300 доларів США та цього ж дня отримав від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 500 доларів США в якості передоплати.

В подальшому, 12 травня 2014 року ОСОБА_7 , з номеру мобільного телефону оператора стільникового зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_1 зателефонував ОСОБА_10 та повідомив, що продасть останньому пістолет «Zоrакі-МOD/914-S» та револьвер «Наган», які він зберігає за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а набої до вказаної зброї він знайде через тиждень.
20 травня 2014 року близько 11 год. 00 хв., ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_10 та домовився про передачу пістолета «Zоrакі-МOD/914-S», револьвера «Наган» та набоїв до них в с. Кустин Бердичівського району Житомирської області. Після чого, приблизно о 15 год. 00 хв., ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_10 на автомобілі «NissanQashqai» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_10 , прибули до вулиці Польової в с. Кустин, звідки ОСОБА_7 на автомобілі марки «Daewoo Мatiz» д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , поїхав до місця свого проживання - будинку АДРЕСА_1 . За місцем свого проживання ОСОБА_7 забрав пістолет «Zоrакі-МOD/914-S», револьвер «Наган» та набої до них, які поклав до поліетиленового пакету та повернувся до вулиці Польової в с. Кустин, чим вичинив незаконне носіння вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.
Прибувши до вулиці Польової, ОСОБА_7 передав ОСОБА_10 пістолет «Zоrакі-МOD/914-S», револьвер «Наган» та набої до них в кількості 33 штук, з яких 16 набоїв калібру 9 мм та 17 набоїв калібру 5,6 мм., після чого останні автомобілем «DaewooМatiz» д.н.з. НОМЕР_3 направились до лісопосадки для відстрілу зброї, однак на вулиці Лісовій, поблизу будинку №22, о 16 год. 20 хв., були затримані працівниками міліції та у останніх під час проведення огляду місця події було виявлено та вилучено пістолет «Zоrакі-МOD/914-S», револьвер «Наган», 16 набоїв калібру 9 мм., та 17 набоїв калібру 5,6 мм.
Відповідно до листа Бердичівського МВ УМВС України в Житомирській області № 7303 від 02 липня 2014 - громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , власником вогнепальної та іншої зброї, серед зареєстрованих по Житомирській області, не значиться.

Відповідно до висновку експерта № 198 від 22 травня 2014 року - наданий на дослідження револьвер «Наган» серії ХК ХШ 150 1944 року випуску, вилучений у гр. ОСОБА_7 , є вогнепальною зброєю - гладкоствольним револьвером, виготовленим шляхом переробки саморобним способом 4 мм револьвера системи Наган «ГРОМ» під набій флобера 4 мм. Револьвер перероблений для стрільби 5.6 мм спортивно-мисливськими набоями патронами кільцевого запалення. Наданий на дослідження револьвер «Наган» ХК ХШ150 1944 року в наданому на дослідження вигляді справний та приданий для стрільби.

Відповідно до висновку експерта № 201 від 23 травня 2014 року, наданий на дослідження пістолет «Zоrакі-МOD/914-S» № НОМЕР_4 калібру 9 мм, вилучений у гр. ОСОБА_7 ,- в наданому на дослідження вигляді є нестандартною короткоствольною вогнепальною зброєю - самозарядним гладкоствольним пістолетом калібру 9 мм. Пістолет «Zоrакі-МOD/914-S» справний та придатний для стрільби.
Відповідно до висновку експерта № 200 від 22 травня 2014 року, вилучений у ОСОБА_7 з барабану револьвера «Наган» серії ХК ХШ 150 1944 року випуску, наданий на дослідження патрон (калібру 5,6 мм), являється боєприпасом, мисливськими цільовими набоями калібру 5,6 мм. Вилучений у ОСОБА_7 з барабану револьвера «Наган» серії ХК ХШ 150 1944 року випуску, наданий на дослідження патрон (калібру 5,6 мм) придатний для стрільби. Надані набої призначені для проведення пострілів з нарізної спортивно-мисливської зброї під набої калібру 5,6 мм кільцевого спалаху. Використовуються в пістолетах Марголіна, рушницях ТОЗ-9.
Відповідно до висновку експерта № 202 від 23 травня 2014 року, вилучені у ОСОБА_7 та надані на дослідження набої в кількості 16 шт. (калібру 9 мм), не являються боєприпасами. Вилучені у ОСОБА_7 та надані на дослідження набоїв кількості 16 шт. (калібру 9 мм), для стрільби придатні.
Вилучені у ОСОБА_7 та надані на дослідження набої в кількості 16 шт. (калібру 5,6 мм), являються боєприпасами, мисливськими цільовими набоями калібру 5,6 мм. Вилучені у ОСОБА_7 та надані на дослідження набої в кількості 16 шт. (калібру 5,6 мм), придатні для стрільби.
ОСОБА_6 , згідно обвинувального акту, підозрюється у зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, з правовою кваліфікацією зазначеного кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України, за таких обставин.
21 травня 2014, під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 , було виявлено та вилучено пістолет ПМТ калібру 9 мм РА, серії НОМЕР_5 , пістолет «Победа» калібру 9 мм НОМЕР_6 та 48 набоїв калібру 9 мм., з яких 41 набій є боєприпасам до вогнепальної зброї калібру 9 мм, які ОСОБА_6 зберігав за місцем свого проживання без передбаченого законом дозволу.
Відповідно до висновку № 197 від 22 травня 2014 року, наданий на дослідження пістолет ПМТ калібру 9 мм РА, серії НОМЕР_5 , вилучений у гр. ОСОБА_6 , є вогнепальною зброєю самозахисту, яка призначена для використання цивільними особами з метою протидії активним нападам людей чи тварин та не відповідає вимогам до бойової, спортивної та мисливської зброї. Пістолет ПМТ калібру 9 мм РА, серії НОМЕР_5 справний та придатний для проведення пострілів.

Наданий на дослідження пістолет «Победа» калібру 9 мм НОМЕР_6 , вилучений у гр. ОСОБА_6 , є газово-шумовим пістолетом та до категорії вогнепальної зброї не відноситься. Пістолет «Победа» калібру 9 мм В259327 справний та придатний для проведення пострілів.

З числа вилучених у гр. ОСОБА_6 та наданих на дослідження набої (калібру 9 мм.) в кількості 48 шт., з них 41 набій - є боєприпасам до вогнепальної зброї калібру 9 мм та 7 набоїв - не є боєприпасами, а є газовими патронами калібру 9 мм. Вилучені у гр. ОСОБА_6 , надані на дослідження набої (калібру 9 мм) в кількості 48 шт., придатні для проведення ними пострілів.
Відповідно до листа Департаменту громадської безпеки МВС України № 10/4-4496 від 13 червня 2014 року, станом на 13 червня 2014 року за автоматизованими обліками бази даних ІІПС «Зареєстрована зброя» громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_3 , має у власному користуванні пристрій для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, «ПМТ» к-р 9 мм, № НОМЕР_7 , дозвіл на зберігання та носіння № НОМЕР_8 від 23 квітня 2014 року терміном дії до 23 квітня 2017 року.
Відповідно до вимог частини 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень п. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Приймаючи у підготовчому судовому засіданні у порядку п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції правильно виходив з того, що всупереч вказаній нормі кримінального процесуального закону обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 взагалі не містить формулювання обвинувачення.

В даному обвинувальному акті викладені лише зміст підозри, а також ті фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюються ОСОБА_7 та ОСОБА_6 й правова кваліфікація кримінальних правопорушень, в яких підозрюються останні.

Такі відомості, у відповідності до ст. 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за цим процесуальним рішенням мають статус підозрюваних.
З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, висновок суду першої інстанції про наявність обставини, що перешкоджають подальшому судовому розгляду, є правильним, а тому доводи прокурора в цій частині є безпідставними.
Колегія суддів погоджується також з висновком суду першої інстанції щодо наявності протиріч при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки прокурор фактично встановив, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення у співучасті з ОСОБА_10 , в той час
як останній, згідно з обвинувальним актом, не притягується до відповідальності.
Так, вказівки в обвинувальному про те, що ОСОБА_7 вступив в попередню змову з ОСОБА_10 про збут останньому вогнепальної зброї, є порушенням принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини як засади кримінального провадження, передбаченої ст. 17 КПК України, яка випливає зі ст. ст. 62, 129 п. 3 Конституції України, п. 2 ст. 11 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948 р., п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадські та політичні права Генеральної Асамблеї ООН від 18.12.1966 р., ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 р., за змістом яких кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Отже, повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам пункту 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Крім того, колегія суддів вважає обґрунтованою вказівку суду першої інстанції про порушення органом досудового розслідування вимог ст. 109 КПК України при складенні реєстру матеріалів досудового розслідування, оскільки в реєстрі матеріалів досудового розслідування в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не зазначено часу проведення кожної процесуальної під час досудового розслідування.
Доводи в апеляційній скарзі прокурора висновків суду першої інстанції не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому апеляційну скаргу прокурора колегія суддів визнає необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу старшого прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Святошинького районного суду м. Києва від 23 лютого 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3