Ухвала

іменем україни

21 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_6.,

суддів: ОСОБА_7., ОСОБА_8,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_9.,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000195, за обвинуваченням

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця смт. Замглай Ріпкинського району Чернігівської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 та проживаючого по АДРЕСА_2 такого, що не має судимості,

за ч. 1 ст. 296 КК,

за участю прокурора ОСОБА_1.,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі прокурор, не оскаржуючи доведеності винуватості засудженого та правильність кваліфікації дій, посилаючись на істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. На думку прокурора, суд апеляційної інстанції, пом'якшуючи ОСОБА_2 покарання та виключивши обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння, істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, що призвело до призначення покарання, що не відповідає тяжкості вчиненого та особі засудженого внаслідок м'якості.

У змінах до касаційної скарги прокурор просить ухвалу апеляційного суду змінити та призначити ОСОБА_2 покарання за ч. 1 ст. 296 КК у виді штрафу в розмірі 176 неоподаткованих мінімумів громадян у сумі 2992 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги, прокурор вказує на те, що апеляційний суд призначив ОСОБА_2 покарання у виді штрафу в грошовій сумі, яка не є кратною неоподаткованому мінімуму доходів громадян є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, зокрема

ст. 53 КК.

Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від

16 вересня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК та призначено покарання у виді арешту на строк 2 місяці.

Апеляційний суд Чернігівської області ухвалою від 14 листопада

2014 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_2 в частині призначення покарання змінив та призначив ОСОБА_2 покарання за ч. 1 ст. 296 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу у виді штрафу в сумі 3000 грн.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винним і засуджено за те, що він 29 травня 2014 року приблизно о 21.00 год. у стані алкогольного сп'яніння поблизу торгівельного кіоску фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 по

АДРЕСА_3 з мотивів явної неповаги до суспільства з особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, в присутності ОСОБА_4 і ОСОБА_5 справляв природні потреби та, після усного зауваження власника кіоску ОСОБА_3, висловлюючись нецензурною лайкою, завдав останньому удару в голову, спричинивши легкі тілесні ушкодження.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу прокурора зі змінами до неї, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги прокурора зі змінами до неї, колегія суддів дійшла такого висновку.

Доведеність винуватості засудженого ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК відповідно до вимог ст. 433 КПК колегія суддів не перевіряє, оскільки законність і обґрунтованість вироку в цій частині не оскаржується.

Необґрунтованими колегія суддів вважає доводи прокурора про призначення ОСОБА_2 покарання за ч. 1 ст. 296 КК із застосуванням

ст. 69 цього Кодексу як такого, що не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок м'якості.

Відповідно до частин 2 та 3 ст. 65 КК особі, котра вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Підстави для призначення більш м'якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинені злочини, визначаються ст. 69 КК.

Під час перевірки матеріалів кримінального провадження було встановлено, що при призначенні ОСОБА_2 покарання не пов'язаного з позбавленням волі, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 296 КК, апеляційний суд врахував ступінь тяжкості, вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК відноситься до злочинів невеликої тяжкості, обставини його вчинення, а також те, що ОСОБА_2 вперше притягується до кримінальної відповідальності, є соціально адаптованим у суспільстві, проживає в сільській місцевості з матір'ю похилого віку, має сім'ю в якій виховує малолітню дитину, неофіційно працює.

Визначаючи розмір штрафу, апеляційний суд врахував майновий стан засудженого, його склад сім'ї, обставини, що передували вчиненню ОСОБА_2 злочину, його ставлення до скоєного, відсутність претензій з боку потерпілого та зробив обґрунтований висновок про наявність підстав для застосування до засудженого ст. 69 КК, з огляду на яку правомірно призначив більш м'яке покарання, ніж передбачено законом.

За таких обставин місцевий суд із дотриманням вимог ст. 65 КК дійшов правильного висновку про призначення засудженому ОСОБА_2 покарання із застосуванням ст. 69 КК, мотивувавши у вироку свої висновки належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційний суд з урахуванням вимог ч. 2

ст. 67 КК правомірно виключив обставину, що обтяжує ОСОБА_2 покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння і своє рішення належним чином мотивував.

Разом з тим, доводи прокурора про те, що апеляційний суд усупереч вимогам ст. 53 КК призначив ОСОБА_2 штраф у твердій грошовій формі, яка не є кратною неоподатковуваному мінімуму доходів громадян, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу.

Санкція ч. 1 ст. 296 КК передбачає покарання у виді штрафу в розмірі від п'ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 53 КК розмір штрафу призначається у певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян залежно від тяжкості вчиненого злочину та з урахуванням майнового стану винного в межах від 30 до 50 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

Однак апеляційний суд всупереч указаним вимогам закону призначив покарання у твердій грошовій сумі, а тому ухвала апеляційного суду підлягає зміні на підставі ст. 436 КПК.

Керуючись статтями 434, 436, 438 КПК, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 14 листопада

2014 року щодо ОСОБА_2 змінити, вважати останнього засудженим за ч. 1 ст. 296 КК до покарання у виді штрафу в розмірі

176 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 2992 грн.

Ухвала касаційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8