Ухвала іменем україни 28 травня 2015 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_7,

суддів ОСОБА_8, ОСОБА_9,

при секретарі ОСОБА_10,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003151, за касаційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадженні у суді апеляційної інстанції, та захисника ОСОБА_1 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 16 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 19 листопада 2014 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Вінниці, проживаючого АДРЕСА_1,

який визнаний винуватим у пред'явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_11,

встановив:

у касаційних скаргах:

- захисник ОСОБА_1 стверджує про істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства, формальність та необ'єктивність розгляду провадження судами першої та апеляційної інстанцій, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам, недопустимість доказів, якими місцевий суд обґрунтував доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Звертає увагу на неправильність встановлення часу злочину, та на те, що потерпіла в судовому засіданні не впізнала ОСОБА_2 як особу, яка вчинила щодо неї злочин, а суд послався на показання потерпілої, надані на досудовому розслідуванні, які відсутні в реєстрі матеріалів провадження, також указує, що свідок ОСОБА_3 надала суду показання, які не підтверджують висунуте його підзахисному обвинувачення, а місцевий суд урахував показання свідка, надані під час досудового розслідування, при цьому зазначає про безпідставність врахування показань ОСОБА_4, який провадив досудове розслідування. Посилається на формальність розгляду провадження судом апеляційної інстанції, який за змістом скопіював вирок місцевого суду. Просить судові рішення щодо ОСОБА_2 скасувати, а провадження закрити.

- прокурор зазначає вимогу про скасування ухвали суду апеляційної інстанції та призначення нового розгляду провадження в суді апеляційної інстанції. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд апеляційної інстанції, розглянувши провадження формально, відмовляючи у задоволенні апеляції сторони захисту, не перевірив та не спростував доводи, наведені в апеляції і не вказав на положення закону, яким він при цьому керувався. Також наголошує на тому, що суд апеляційної інстанції істотно порушив права учасників процесу на справедливий та об'єктивний розгляд провадження щодо ОСОБА_2

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 16 вересня 2014 року ОСОБА_2, який був судимий 27 травня 2013 року за ч.1 ст. 185 КК України до покарання позбавлення волі на строк 1 рік, а згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, а на підставі ст. 71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 27 травня 2013 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 19 листопада 2014 року вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 16 вересня 2014 року щодо ОСОБА_2 залишено без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, перевіривши доводи, наведені у касаційних скаргах і матеріали провадження, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Місцевим судом ухвалено визнати винуватим ОСОБА_2 у тому, що він 02 серпня 2013 року близько 22:30 год. за попередньою змовою із невстановленою слідством особою, перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_2, побачивши у ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Нокіа С-2-00», вартістю 900 грн, відкрито заволодів телефоном, вихопивши його в потерпілої.

Відповідно до ст.433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційних скарг.

Згідно з положеннями ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді провадження в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Одночасно ст. 419 КПК України містить вимоги до ухвали апеляційного суду в якій має бути зазначено: імена учасників судового провадження, короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції, узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу і узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження, встановлені судом першої інстанції обставини, встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази, а також мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними, мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Ухвала Апеляційного суду Вінницької області від 19 листопада 2014 року щодо ОСОБА_2 є такою, що не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України, постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підлягає скасуванню з призначенням нового апеляційного розгляду з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, не погоджуючись із постановленим вироком місцевого суду щодо ОСОБА_2, захисник звернувся із апеляційною скаргою на це судове рішення, у якій висунув вимогу про його скасування.

При цьому захисник, наводячи доводи, аналогічні доводам касаційної скарги, наголошував на недоведеності винуватості ОСОБА_2 у вчиненні злочинних дій щодо ОСОБА_5, в обґрунтування чого посилався на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту та однобічність судового розгляду, недопустимість доказів, зібраних стороною обвинувачення, якими суд обґрунтував винуватість ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Зокрема, захисник указував на те, що місцевим судом не було надано оцінку показанням потерпілої, яка стверджувала про свої вади зору і в судовому засіданні засвідчила, що на досудовому розслідуванні не вказувала слідчому на ОСОБА_2 як особу, яка вчинила щодо неї злочин, а особа, яка провадила розслідування самостійно зазначав у протоколах слідчих дій ОСОБА_2, як особу, яка вчинила грабіж. Також ОСОБА_1 підкреслював, що ОСОБА_5 під час розгляду провадження в суді не впізнала ОСОБА_2 як особу, яка вчинила щодо неї злочин, а суд послався на показання потерпілої та свідка ОСОБА_3, надані на досудовому розслідуванні, які відсутні в реєстрі матеріалів провадження і який не досліджувався судом. В апеляційній скарзі було зазначено про невідповідність показань свідка ОСОБА_3, наведених у вироку, тим, які вона надала суду і, які не підтверджували висунуте ОСОБА_2 обвинувачення. Посилався захисник також на те, витяг з реєстру досудових розслідувань, на які послався суд як на доказ винуватості ОСОБА_2, не відповідає даним, зазначеним у заяві потерпілої про вчинення щодо неї злочину у частині дати його вчинення. При цьому захисник звертав увагу на те, що свідок ОСОБА_6, який здавав у ломбард телефон ОСОБА_5, не був допитаний у судовому засіданні, а тому суд у вироку неправильно послався на лист ПП «Ломбард Соломона» як на доказ вини ОСОБА_2, оскільки останній не здавав під заставу майно потерпілої.

Суд апеляційної інстанції ці доводи сторно захисту в ухвалі не навів, їх не перевірив та не спростував, формально погодившись із висновками місцевого суду, викладеними у вироку. В ухвалі суду апеляційної інстанції не наведено обґрунтованих підстав, через які апеляція захисника визнана необґрунтованою.

За таких обставин, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, як така, що не відповідає вимогам законності та обґрунтованості та постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

При новому апеляційному розгляді суду належить перевірити доводи апеляції, дати їм та висновкам суду першої інстанції належну оцінку і за доведеності вини ОСОБА_2 у вчиненні злочину, правильно кваліфікувати його дії, а також з урахуванням усіх обставин постановити законне й обґрунтоване рішення, виклавши його у процесуальному документі згідно з вимогами закону.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,

постановив:

касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадженні у суді апеляційної інстанції, задовольнити, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного Вінницької області від 19 листопада 2014 року щодо ОСОБА_2 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

______________________ ___________________ __________________

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9