У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Косарєва В.І.,

суддів

Коротких О.А. і Нікітіна Ю.І.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 13 березня 2007 року кримінальну
справу за касаційними скаргами засуджених ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на вирок Червоноградського районного
суду Львівської області від 30 квітня 2004 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, громадянин України,

раніше не судимий,

засуджений за ч. 4 ст. 189 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього
належного йому майна, за ч.4 ст.187 КК України на 8 років позбавлення волі з
конфіскацією майна. На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів
засудженому визначено остаточне
покарання 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного
майна.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, громадянин України,

неодноразово судимий, останній раз
22.05.1997 р.

за ст.ст.17-141 ч.2, 114 КК України
1960 р. на 7

років позбавлення волі, звільнений
25.10.2002 р.

умовно-достроково на 1 рік 10 місяців
8 днів,

засуджений за ч.4 ст.187 КК України на 8 років позбавлення волі з
конфіскацією майна, а на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання
частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком і засудженому
визначено остаточне покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з
конфіскацією майна.

Зазначеним вироком також засуджені ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які вирок у касаційному порядку не
оскаржували.

Ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 16 листопада 2004 року вирок залишено без змін.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 визнано судом винним і засуджено за
те, що вони протягом листопада 2002 року в м. Червонограді в складі
організованої групи вчинили ряд злочинів за таких обставин.

7 листопада і 14 листопада 2002 року ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, у квартирі АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з застосуванням насильства вимагав
від господаря квартири ОСОБА_5 підписати
документи на відчуження квартири на користь ОСОБА_3.

22 листопада 2002 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 разом з іншими членами організованої
групи, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, проникли у квартиру АДРЕСА_1 і вчинили розбійний напад на ОСОБА_6 та ОСОБА_7, заволодівши їх майном на загальну
суму 2560 грн.

25 листопада 2002 року ОСОБА_1 з засудженим ОСОБА_3 з проникненням у цю ж квартиру знову
вчинив розбійний напад на ОСОБА_6, під час якого заволоділи грошима ОСОБА_8 на загальну суму 1365 грн.

У касаційних скаргах засуджені порушують
питання про скасування постановлених щодо них судових рішень і направлення
справи на новий судовий розгляд. Свою вимогу мотивують неповнотою,
однобічністю, необ'єктивністю досудового слідства та судового розгляду. Крім
того, посилаються на те, що злочинів вони не вчиняли і у складі організованої
злочинної групи не були.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, перевіривши матеріали кримінальної справи та, обговоривши доводи
касаційних скарг, колегія суддів не вбачає підстав для внесення справи на
касаційний розгляд з метою її перегляду.

Винність ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, за які їх засуджено, підтверджена
сукупністю зібраних у справі, вірно оцінених та обґрунтовано покладених судом в
основу вироку доказів. Як убачається з матеріалів справи, судовий розгляд у ній проведений з дотриманням вимог
кримінально-процесуального закону і таких порушень закону, які були б істотними
і тягли за собою скасування судових рішень, у справі не допущено.

Висновки суду про винність ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в інкримінованих їм злочинах у складі організованої
групи відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наведеними у
вироку доказами, а саме: послідовними і детальними показаннями на досудовому
слідстві і в суді потерпілого ОСОБА_6 про обставини вимагання у ОСОБА_5, під час якого саме ОСОБА_1 наносив потерпілому удари з метою
примусити його передати квартиру ОСОБА_3, а також про обставини розбійних нападів на нього за
активною участю ОСОБА_1 в групі з іншими особами.

Показання ОСОБА_6 щодо участі ОСОБА_1 у розбійному нападі на ОСОБА_6 25.11.2002 р. разом із ОСОБА_3 узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_9, яка, крім цього, підтвердила, що
перед нападом на квартиру ОСОБА_6 22.11.2002 р. також за участю ОСОБА_1, ОСОБА_2 разом з іншими у квартирі ОСОБА_5шукав інструмент для злому дверей і
виносив з пограбованої квартири речі; протоколами очних ставок між ОСОБА_7 і ОСОБА_1, ОСОБА_9 і ОСОБА_1 та ОСОБА_9 і ОСОБА_2, протоколами інших слідчих дій,
висновками судово-медичних експертиз про характер заподіяних тілесних ушкоджень
потерпілим ОСОБА_5, ОСОБА_7 і ОСОБА_6, іншими доказами.

Ці та інші наведені у вироку суду
докази переконливо свідчать про те, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вчинили злочини, за які їх засуджено, у складі
організованої групи, яка діяла за наперед розробленим планом, і в якій кожен
учасник виконував відведену йому роль згідно розподілу обов'язків, а доводи у
скаргах про однобічність, неповноту і необ'єктивність дослідження обставин
справи є безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що
слідчими органами й судом досліджені всі обставини, з'ясування яких могло мати
істотне значення для правильного її вирішення. Проявів упередженості щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2, як під час досудового слідства, так
і під час судового розгляду, не виявлено.

Вважати, що судом неправильно
застосований кримінальний закон, чи що призначене засудженим покарання не відповідає ступеню
тяжкості вчинених злочинів і їх особам, немає підстав.

Усі викладені у касаційних скаргах
засуджених доводи аналогічні за змістом доводам їх апеляцій, які перевірялись
судом апеляційної інстанції, і свого підтвердження не знайшли.

Не вбачаючи передбачених ст. 398 КПК
України підстав для скасування або зміни судових рішень щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та керуючись ст. 394 КПК України, колегія
суддів,

у х в а л и л а:

відмовити у задоволенні касаційних
скарг засуджених ОСОБА_1 і ОСОБА_2.

С у д д і:

Косарєв В.І. Коротких
О.А. Нікітін Ю.І.