АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/863/15 Справа № 200/7662/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

28 травня 2015 року Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора:. ОСОБА_6 ,

потерпілого: ОСОБА_7 ,

обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровську апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_10 , захисника-адвоката ОСОБА_11 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 лютого 2015 року.

Цим вироком:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, раніше судимий:

· 12.09.1911 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст.186, ст.69 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16.07.2013 року був звільнений умовно-достроково на 3 місяці 25 днів,

засуджений: - за ч.2 ст.187 КК України до 7 (семи) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, раніше не судимий,

засуджений: - за ч.2 ст.187 КК України до 7 (семи) років позбавлення волі.

Цим же вироком з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 солідарно стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2670 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000 грн..

Згідно вироку суду ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнано винними у скоєнні злочину за таких обставин.

16 лютого 2014 року близько 19.50 годин, ОСОБА_8 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля кафе «Макс», розташованого за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 55, вступив з раніше йому знайомим ОСОБА_9 , який також знаходився в стані алкогольного сп`яніння, в попередню злочинну змову на заволодіння чужим майном шляхом розбійного нападу.

Знаходячись в зазначений час та в зазначеному місці, співучасники злочину ОСОБА_8 та ОСОБА_9 помітивши раніше не знайомого ОСОБА_7 , який рухався в їх напрямку та реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом розбійного нападу, співучасник злочину ОСОБА_8 , діючи умисно, погоджено в групі з співучасником злочину ОСОБА_9 , наблизившись до потерпілого ОСОБА_7 , наніс йому декілька ударів в область обличчя, в від чого останній впав на землю. Після чого ОСОБА_8 наніс руками та ногами декілька ударів в область голови потерпілому ОСОБА_7 , в результаті чого останньому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритого поперечного перелому верхньої щелепи праворуч, які за своїм характером відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), а також синці в обох пара орбітальних областях, субкон`юктивальних крововиливів обох очей, контузії обох очей легкого ступеню, численних синців обличчя та голови, рубця на слизовій оболонці верхньої губи праворуч, що є наслідком загоєння поверхневої забійної рани або глибокого садна, що за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминучі наслідки. В цей час співучасник злочину ОСОБА_9 , згідно відведеної йому ролі у вчиненні злочину, реалізуючи умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом розбійного нападу, став утримувати потерпілого ОСОБА_7 на землі, при цьому наніс декілька ударів руками в область тулубу потерпілого ОСОБА_7 , завдавши тим самим фізичного болю останньому. Після чого, співучасник злочину ОСОБА_8 , згідно відведеної йому ролі, закрив своєю рукою рот потерпілого ОСОБА_7 таким чином, щоб він не міг кричати та звати на допомогу. Подавивши таким чином волю потерпілого до можливого опору, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 діючи умисно, з корисливих мотивів, заволоділи майном, яке належить потерпілому ОСОБА_7 , а саме: мобільним телефоном «Samsung Galaxy Nexus GT-I9250» IMEI: НОМЕР_1 , вартістю 2400 грн., який знаходився в шкіряному чохлі вартістю 300 грн., та в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «МТС Україна» № НОМЕР_2 , на рахунку якої знаходилось 25 грн., на загальну суму 2725 грн..

Після чого, з вищевказаним майном, співучасники злочину ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зникли та розпорядились ним на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2725 грн..

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оскаржуючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинувачених, просить вирок суду скасувати, в зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, при цьому ухвалити свій вирок, яким призначити: - ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.187 КК України у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна; - ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.187 КК України у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. Прокурор свої доводи аргументує тим, що обвинувачені скоїли тяжкий злочин, вину в скоєному не визнали, крім цього обвинувачений ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення тяжкого корисливого злочину. Також прокурор зазначає, що суд першої інстанції не застосував до обвинувачених додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке є обов`язковим згідно ч.2 ст.187 КК України, та не мотивував своє рішення про незастосування такого покарання.

З апеляції обвинуваченого ОСОБА_8 вбачається, що він не конкретизуючи свої вимоги, вважає вирок суду необґрунтованим, та таким, який ухвалений з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

В апеляції адвокати ОСОБА_10 та ОСОБА_11 просять вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити, при цьому вказують на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Свої доводи адвокати аргументують тим, що в матеріалах провадження відсутні належні докази, які б підтверджували, що саме ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скоїли даний злочин, крім цього потерпілий та свідки пояснювали, що обличчя осіб, які скоїли розбій вони не розгледіли. Також захисники зазначають, що ОСОБА_9 раніше не судимий, та що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 мають позитивні характеристики, та крім цього зазначають, що обставина, яка обтяжує покарання обвинувачених скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння, не була встановлена в ході досудового слідства.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які також підтримали подані ними апеляції, обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляцію і апеляцію свого захисника ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 , який також підтримав апеляцію свого захисника, потерпілого ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляцію прокурора, та залишити без задоволення апеляції захисників та обвинуваченого ОСОБА_8 , перевіривши матеріали справи, вивчивши і проаналізувавши доводи, що містяться в апеляціях, зіставивши їх з наявними в справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляції обвинуваченого ОСОБА_8 та захисників ОСОБА_10 і ОСОБА_11 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в скоєнні злочину при обставинах, зазначених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи, повністю ґрунтуються на розглянутих в судовому засіданні і наведених у вироку доказах, яким суд надав належну оцінку та обґрунтовано поклав їх в основу вироку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку суду, органами досудового слідства і судом досліджені всі обставини, які могли мати значення для справи. Порушень в ході досудового слідства або в судовому засіданні вимог кримінального процесуального законодавства, які були б підставою для скасування вироку, перевіркою матеріалів справи не виявлено. Докази, зібрані по справі є допустимими, достатніми, достовірними.

Злочинні дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вірно кваліфіковані судом першої інстанції за ч.2 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляції обвинуваченого ОСОБА_8 та адвокатів ОСОБА_10 і ОСОБА_11 про те, що обвинувачені не скоювали даного злочину є безпідставними та спростовуються показами як потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , так і матеріалами провадження.

При розгляді справи у суді першої інстанції, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 свою провину не визнали, зазначивши що розбійних дій відносно потерпілого вони не вчиняли, а його мобільний телефон знайшли на вулиці.

Між тим вина обвинувачених у скоєнні розбійного нападу за попередньою змовою групою осіб, підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_7 який в судовому засіданні вказав на те. що напад на нього 16.02.2014 скоїло дві особи, яких він з впевненістю впізнав і показав, що це були обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підійшовши до нього нанесли численні удари по голові та тулубу і припинили наносити удари після того, як забрали його майно. При цьому потерпілий з впевненістю вказав на роль кожного з обвинувачених у скоєнні відносно нього нападу, та детально описав механізм нанесення йому ударів та місце розташування кожного з нападників, що співпадає з показаннями свідків - очевидців нападу ОСОБА_15 та Мерц, про місце знаходження нападників, їх роль, спільну участь у нападі та спростовують версію обвинувачених про те, що вони взагалі потерпілого в той день не бачили, а мобільний телефон просто знайшли на дорозі.

Свої показання потерпілий ОСОБА_7 підтвердив в ході слідчого експерименту за його участю, де він детально показав механізм нанесення йому ударів та спричинення тілесних ушкоджень. Локалізація та характер виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень не суперечить механізму їх спричинення на який вказує потерпілий в ході проведення слідчого експерименту за його участю, що підтверджується висновком додаткової судово-медичної експертизи від 20.05.2014.

Узгодженість дій обвинувачених свідчить про те, що між ними була змова на скоєння вказаного злочину. Обставин того, що потерпілий ОСОБА_7 обмовляє обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_16 в судовому засіданні встановлено не було.

Крім того, потерпілий ще під час досудового розслідування в ході слідчої дії в присутності понятих з впевненістю впізнав підсудних ОСОБА_17 та ОСОБА_9 , як осіб які вчинили на нього розбійний напад та заволоділи мобільним телефоном.

З показів свідка ОСОБА_12 даних ним в ході судового слідства вбачається, що16.02.2014 року приблизно о 19.30 годині, він з ОСОБА_13 вийшов з магазину «АТБ» по вул. Героїв Сталінграду в м.Дніпропетровську та проходячи повз кафе «Макс», в провулку, побачив двох хлопців, як вони пізніше дізнались ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які, як йому здалось, когось чекали. Пройшовши приблизно 100 метрів у бік зупинки громадського транспорту вул.Матроської, вони почули нерозбірливий крик чоловіка, а обернувшись, побачили, як двоє хлопців біля кафе «Макс» б`ють якогось чоловіка, який лежав на землі. При цьому один хлопець сидів на тулубі лежачого чоловіка і наносив удари руками по тулубу, а другий хлопець наносив удари чоловікові, періодично і ногами і руками. Він набрав зі свого мобільного телефону номер - «102» та повідомив, що двоє невідомих хлопців б`ють чоловіка і повідомив адресу, де відбуваються ці події. Під час розмови, він разом з ОСОБА_13 стали рухатися в бік події, і коли вони вже знаходились від місця побиття чоловіка на відстані приблизно 70-80 метрів, ці двоє хлопців перестали бити чоловіка і через провулок між будинками, де вони їх раніше бачили, втекли. Коли хлопці втікали, він бачив, що по статурі, зросту та по одягу, це ті ж самі хлопці, яких вони бачили в провулку будинків.

З показів свідка ОСОБА_13 також вбачається, що 16.02.2014 року приблизно о 19.30 години вона разом зі своїм хлопцем ОСОБА_12 , вийшовши з магазину «АТБ» по вул. Героїв Сталінграду в м.Дніпропетровську та проходячи повз кафе «Макс», в провулку, побачили двох хлопців. Хлопці про щось розмовляли, але про що, не було чути, було зрозуміло, що вони про щось домовляються. Пройшовши деяку відстань, вони з ОСОБА_12 почули нерозбірливий крик чоловіка. Обернувшись, побачили, як двоє хлопців, біля кафе «Макс», б`ють якогось чоловіка, оскільки в тому місці було хороше освітлення. Вони почали рухатись в бік бійки, а ОСОБА_12 став дзвонити в міліцію. Після чого вони побачили, як двоє хлопців втікають.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що 17.02.2014 року йому на мобільний телефон подзвонив раніше знайомий ОСОБА_8 , який запропонував йому зустрітися. У вечері, цього ж дня, коли він приїхав до м.Дніпропетровська, на залізничному вокзалі зустрівся з ОСОБА_8 , його цивільною дружиною та ОСОБА_18 сестрою ОСОБА_9 . Під час спілкування він побачив у ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Samsung» в корпусі білого кольору, а також звернув увагу на те, що у ОСОБА_8 була розбита права рука. На його питання звідки у нього поранення на руці, ОСОБА_8 відповів, що це стара рана, яку він отримав давно. Після чого ОСОБА_8 запитав у нього кому можна продати мобільний телефон, показавши при цьому мобільний телефон марки «Samsung» в корпусі білого кольору. Він оглянув вказаний телефон і запропонував ОСОБА_8 придбати цей телефон у нього за 1000 грн., на що той погодився. Він забрав у нього вказаний телефон і 18.02.2014 року поїхав з телефоном до себе додому в с.Іванівка. Також він домовився з ОСОБА_8 , що гроші за мобільний телефон віддасть йому пізніше. В подальшому, в яких числах вже не пам`ятає, він віддав ОСОБА_8 за даний мобільний телефон приблизно 200 грн.. 19.03.2014 року до нього додому приїхали працівники міліції, які повідомили, що у нього в користуванні знаходиться крадений телефон, повідомивши його марку і номер імейлу. Співробітникам міліції він пояснив, що вказаний мобільний телефон він придбав у ОСОБА_8 і розповів за яких обставин.

Також вина обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме:

- протоколом огляду місця події від 16.02.2014 року, відповідно до якого була оглянута ділянка місцевості біля кафе «Макс», розташованого за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 55 (т.1 а.с.11-15);

- протоколом огляду предмету від 19.03.2014 року, під час якого був оглянутий мобільний телефон «Samsung Galaxy Nexus GT-I9250» IMEI: НОМЕР_1 , який добровільно видав ОСОБА_14 , пояснивши, що даний мобільний телефон він придбав у ОСОБА_8 (т.1 а.с.44-46);

- протоколомм пред`явлення особи для впізнання від 20.03.2014 року, під час якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_8 , як особу, яка 16.02.2014 року завдала йому тілесних ушкоджень та відкрито заволоділа його майном (т.1 а.с.56-59);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 29.03.2014 року, під час якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_9 , як особу, яка 16.02.2014 року завдала йому тілесних ушкоджень та відкрито заволоділа його майном (т.1 а.с.94-97);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.05.2014 року за участю потерпілого ОСОБА_7 , під час якого останній розповів та показав як саме йому були спричинені тілесні ушкодження (т.1 а.с.148-149).

Згідно додаткового висновку експерта № 1679-е від 19.05.2014 року, у потерпілого ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритого поперечного перелому верхньої щелепи праворуч, які за своїм характером відноситься до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), а також синці в обох пара орбітальних областях, субкон`юктивальних крововиливів обох очей, контузії обох очей легкого ступеню, численних синців обличчя та голови, рубця на слизовій оболонці верхньої губи праворуч, що є наслідком загоєння поверхневої забійної рани або глибокого садна, що за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминучі наслідки. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, а також наявність незначної асиметрії обличчя за рахунок випинання в проекції правої виличної дуги на момент проведення первинного обстеження на 26.03.2014 року, дані первинної медичної документації та дані додаткової медичної документації (консолідований характер перелому верхньої щелепи), можливо вказати, що всі виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження спричинені незадовго до первинного звернення за медичною допомогою в лікувальний заклад, тобто можливо і в термін на який вказує обстежений, 16.02.2014 року. Виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження спричинені від дії тупого твердого предмету (предметів), яким могла бути і рука стиснута в кулак, нога або інші предмети з аналогічними властивостями (т.1 а.с.105-106).

Відповідно до додаткового висновку експерта № 1702-е від 20.05.2014 року, локалізація та характер виявлених у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень у вигляді: закритого поперечного перелому верхньої щелепи праворуч, синців в обох пара орбітальних областях, субкон`юктивальних крововиливів обох очей, контузії обох очей легкого ступеню, численних синців обличчя та голови, рубця на слизовій оболонці верхньої губи праворуч, що є наслідком загоєння поверхневої забійної рани або глибокого садна не суперечить механізму їх спричинення на який вказує потерпілий під час проведення слідчого експерименту за його участю. Локалізація та характер всіх виявлених у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень є не характерним для спричинення при падінні з висоти власного зросту (т.1 а.с.155-156).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано віднісся критично до не визнання своєї вини обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_7 , та розцінив їх позицію як спосіб уникнути відповідальності за скоєний злочин.

Доводи апеляції захисників про те, що в матеріалах провадження відсутні належні докази, які б підтверджували, що саме ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скоїли даний злочин, а також, що потерпілий та свідки ОСОБА_13 і ОСОБА_12 не розгледіли обличчя осіб, які скоїли розбій на потерпілого, колегія суддів вважає безпідставними і необґрунтованими, та такими, що спростовуються показаннями вищезазначених осіб та матеріалами кримінального провадження.

Також доводи захисників про те, що в ході досудового слідства не було встановлено, що обвинувачені скоїли злочин в стані алкогольного сп`яніння є необґрунтованими, оскільки відповідно до пояснень самих обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , даних ними на досудовому слідстві, вбачається, що 16.02.2014 року близько 17.00 годин, за місцем проживання матері ОСОБА_8 , яка проживає по АДРЕСА_1 , вони разом вживали спиртні напої, а саме горілку в кількості 1 літри на двох (т.1 а.с.62,63).

Стосовно доводів апеляції прокурора про скасування вироку суду щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в зв`язку з м`якістю призначеного покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними і такими що не підлягають задоволенню, оскільки при призначенні покарання засудженим, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України об`єктивно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані які характеризують особу винних, а також сукупність всіх обставин у справі.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував, що він скоїв злочин, який віднесено до категорії тяжких, раніше судимий, має задовільну характеристику, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину. Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено. До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд відніс скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Також судом першої інстанції при призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_9 було враховано, що він скоїв злочин, який віднесено до категорії тяжких, раніше не судимий, має позитивну характеристику, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено. До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд відніс скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції, призначене основне покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є справедливим, необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів, при цьому не вбачає підстав для скасування вироку.

Між тим доводи апеляції прокурора про те, що судом першої інстанції невірно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосування до обвинувачених додаткового покарання у виді конфіскації майна, та не прийняття ніякого рішення з цього питання, заслуговують на увагу.

Санкція ч.2 ст.187 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до десяти років із конфіскацією майна.

Однак враховуючи те, що викрадене майно потерпілого ОСОБА_7 , а саме мобільний телефон «Samsung Galaxy Nexus GT-I9250» був повернутий останньому, тобто шкода завдана злочином відшкодована частково, а також, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 мають задовільні характеристики, на утриманні ОСОБА_8 знаходиться неповнолітня дитина, а обвинувачений ОСОБА_9 раніше не судимий, молодий вік обвинувачених, колегія суддів вважає за можливе вирок суду в частині призначення покарання обвинуваченим змінити та на підставі ч.2 ст.69 КК України не призначати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 додаткового покарання у виді конфіскацією майна, передбаченого санкцією ч.2 ст.187 КК України.

На підставі вище зазначеного, керуючись ст.ст.404,405,407,408 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:
Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції задовольнити частково, а апеляції обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_11 , поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12 лютого 2015 року у відношенні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в частині призначеного їм покарання змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст.187 КК України до покарання у виді 7 років 3 місяців позбавлення волі з застосуванням ч.2 ст.69 КК України, без конфіскації належного йому майна.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.2 ст.187 КК до покарання у виді 7 років позбавлення волі з застосуванням ч.2 ст.69 КК України, без конфіскації належного йому майна.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4