справа № 1-124/2011 В И Р О К
Іменем України
Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса справу у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гур`ївка Новоодеського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, за спеціальністю механізатор і водій, військовозобов`язаного, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого 03.12.2012 року Новоодеським районним судом Миколаївської області за ст.309ч.1 КК України до штрафу в розмірі 900 гривень, про обвинувачення в скоєні злочину, передбаченого ст. ст.198, 396 ч.1 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
21 серпня 2010 року, близько 04 години, ОСОБА_5 перебуваючи у себе вдома, в будинку, що розташований по АДРЕСА_2 , достовірно знаючи про те, що ОСОБА_6 вчинив крадіжку чужого майна з магазину, належного приватному підприємцю ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, на прохання ОСОБА_6 допоміг останньому сховати викрадене ним майно, а саме цигарки, гроші, а в подальшому допоміг ОСОБА_6 скласти в сумки це викрадене майно, яке було придбане завідомо злочинним шляхом та вивезти його в м. Миколаїв, де останній його збув.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, що передбачений ст.198 КК України, а саме заздалегідь не обіцяне придбання, зберігання та збут майна, завідомо здобутого злочинним шляхом.
Крім того, 21 серпня 2010 року, близько 04 години, ОСОБА_5 перебуваючи у себе вдома, в будинку, що розташований по АДРЕСА_2 , дізнавшись достовірно про те, що ОСОБА_6 вчинив крадіжку чужого майна з приміщення магазину належного приватному підприємцю ОСОБА_7 , усвідомлюючи свої дії, заздалегідь не обіцяно приховав тяжкий злочин, а саме допоміг ОСОБА_6 , як сховати викрадене ним майно, так і в подальшому збути це викрадене ним майно.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, що передбачений ст.396ч.1 КК України, а саме заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого злочину.
Дослідивши в судовому засіданні всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку що вина підсудного в інкримінованих йому в провину злочині повністю доведена.
Цей висновок суду ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах: а саме на признательних показах підсудного, з яких вбачається, що він в судовому засіданні повністю визнав свою провину в інкримінованих йому в провину злочинах, передбачених ст.198 та ч.1 ст.396 КК України, а саме визнав факт приховування ним тяжкого злочину, вчиненого ОСОБА_6 та факт заздалегідь не обіцяного придбання, зберігання та збуту майна, завідомо здобутого ОСОБА_6 злочинним шляхом.
Так, підсудний ОСОБА_5 в суді пояснив, що на прохання ОСОБА_6 , який повідомив йому про викрадення ним цигарок та грошей з магазину ОСОБА_7 , він допоміг йому сховати викрадене майно, зберігати за своїм місцем проживання, а також допоміг ОСОБА_6 вивезти це майно до м. Миколаєва, де останній збув це майно, а на виручені гроші вони купували собі горілку, харчування. Пояснив, що повністю визнає всі обставини пред`явленого обвинувачення. У скоєному кається, запевняючи суд, що більше ніколи не буде вчиняти злочинів. Просить суд не позбавляти його волі.
Крім визнання підсудним своєї вини у скоєні інкримінованих йому в провину злочинах, його вина доводиться й іншими доказами по справі, дослідження яких не проводилось, на підставі ст.299ч.3 КПК України.
В зв`язку з повним визнанням підсудним своєї вини та всіх фактичних обставин пред`явленого обвинувачення, за клопотанням захисника, яке підтримав підсудний і проти якого не заперечував прокурор, суд з`ясувавши, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, встановивши відсутність сумнівів у добровільності та істинності позицій учасників судового розгляду, роз`яснивши їм наслідки цих дій, а саме, що в даному випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржувати ці визнані ними фактичні обставини та розмір цивільного позову в апеляційному порядку, у відповідності до вимог ст.299 ч.3 КПК України, суд визнав недоцільним подальше дослідження доказів по кримінальній справі, стосовно пред`явленого обвинувачення.
За таких обставин, дослідивши в судовому засіданні покази підсудного та всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку що вина підсудного в інкримінованих йому в провину злочинах повністю доведена дослідженими доказами(показами підсудного), які відповідно до ст.65 КПК України, являються належними і допустимими, які слід покласти в основу обвинувального вироку суду.
Органом досудового слідства дії підсудного кваліфіковані за ст.198 та за ч.1 ст.396 КК України.
Аналізуючи та оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази, суд, приходить до висновку, що така кваліфікація дій підсудного є правильною, а тому відповідно до встановленого, суд кваліфікує його дії за ст.198 КК України, так як він вчинив заздалегідь не обіцяне придбання, зберігання та збут майна, завідомо здобутого злочинним шляхом, а також вчинив заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого злочину, тобто злочин передбачений ч.1 ст.396 КК України.
Призначаючи покарання підсудному, суд враховує, як ступінь тяжкості та характер скоєного ним злочину, так і особу підсудного, обставини, що обтяжують та пом`якшують йому покарання.
Так, суд враховує, що скоєні підсудним злочини відноситься до категорії середньої тяжкості і вчинені ним без обставин, що обтяжують йому покарання.
Як обставини, що пом`якшують покарання підсудного, суд враховує його каяття в скоєних злочинах, визнання ним своєї вини.
Також, як характеристику підсудного, суд враховує молодий вік підсудного, його посередні характеристики, його задовільний стан здоров`я, матеріальний та сімейний стан, а саме, що він виховувався сиротою і не має батьків.
За таких вищевказаних обставин, на підставі ст.65-67 КК України, враховуючи середню ступінь тяжкості скоєних злочинів, а також враховуючи особу підсудного, суд приходить до висновку, що йому, з урахуванням всіх обставин цієї справи, на підставі ст.65 КК України, має бути призначене покарання у виді позбавлення волі, що передбачене санкціями статей 198 та ч.1 ст.396 КК України і за сукупністю злочинів у вигляді позбавлення волі із застосуванням принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим, у відповідності до вимог ст.70 ч.1 КК України, що на думку суду, буде тим необхідним і достатнім заходом як для виправлення підсудного, так і для попередження вчинення ним нових злочинів.
Приймаючи до уваги обставини, що пом`якшують покарання підсудному та позитивно характеризують його особу, з урахуванням його заяви про усвідомлення своєї вини та відповідальності за вчинене, суд приходить до висновку про щирість його каяття у скоєному, а тому вважає, що виправлення ОСОБА_5 все ж таки можливе без реального відбування покарання у виді позбавлення волі в умовах ізоляції від суспільства, а з наданням йому можливості виправлення, шляхом звільнення від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
При визначені остаточного покарання підсудному за сукупністю злочинів, відповідно до ст.70ч.4 КК України, суд враховує, що підсудний після інкримінованих йому в провину злочинів, вчинив і був засуджений вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 03 грудня 2012 року за ст.309ч.1 КК України до штрафу в розмірі 900 гривень, а тому з урахуванням положень, передбачених ст.ст.70ч.4, 72 КК України, враховуючи, що основне покарання у виді штрафу при призначені їх за сукупністю злочинів складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно, остаточне покарання підсудному за сукупністю злочинів суд призначає у виді позбавлення волі та постановлює самостійно виконувати призначене вироком суду від 03.12.2015 року покарання у виді штрафу в розмірі 900 гривень.
Керуючись ст. ст.321, 323-324, 328-338 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним у скоєні злочинів, що передбачені ст.198 та ч.1 ст.396 КК України і призначити йому покарання:
- за ст.198 КК України у виді позбавлення волі на строк 3(три) роки;
- за ч.1 ст.396 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
Згідно зі ст.70ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого наступні обов`язки:
· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи та повідомляти ці органи про зміну свого місця проживання .
У відповідності з вимогами ст.ст.70ч.4, 72ч.3 КК України, якими передбаченог призначення покарання за сукупністю злочинів, врахувати, що вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 03.12.2012 року за яким ОСОБА_5 засуджено за ст.309ч.1 КК України до штрафу в розмірі 900 гривень, слід виконувати самостійно, так як основне покарання у виді штрафу при призначені їх за сукупністю злочинів складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.
Запобіжний захід у відношенні засудженого до вступу вироку в закону силу залишити без зміни у вигляді підписки про невиїзд.
Вирок суду може бути оскаржений протягом 15 діб до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляції, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Головуючий: