Ухвала 09 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

судді доповідача ОСОБА_2,

суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 09 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2015 року щодо нього,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд цих судових рішень у касаційному порядку.

Касаційна скарга повинна відповідати вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України. Згідно з п. 4 ч. 2. ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи не обґрунтованість судового рішення. Також, положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України передбачено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Засуджений подав касаційну скаргу без додержання вказаних положень кримінального процесуального закону. Зокрема, у скарзі не міститься обґрунтування необхідності для зміни або скасування вироку та ухвали на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК України з огляду на положення статей 412-414 цього Кодексу.

У касаційній скарзі засуджений посилається на невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до ст. 438 КПК України не є підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.

Разом з цим, відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК України, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає це в касаційній скарзі, але засуджений про це нічого не вказав.

Крім того, засуджений до касаційної скарги взагалі не долучив додатки до неї у кількості необхідній для надіслання всім учасникам судового провадження, як це передбачено ч. 6 ст. 427 КПК України.

Як вбачається із змісту касаційної скарги, ОСОБА_1 оскаржує правильність встановлення фактичних обставин справи, при цьому вважає, що йому призначено сурове покарання, разом з цим у прохальній частині касаційної скарги порушує питання про перекваліфікацію його дій, чим допускається суперечностей між мотивувальною і прохальною частино скарги.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого.

У зв'язку із наведеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції вважає, що касаційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без руху, надавши йому п'ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення перерахованих недоліків.

При повторному зверненні до суду засудженим має бути підтверджено, що ним не пропущено цей строк.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без руху, надавши йому п'ятнадцятиденний строк з дня отримання ним копії даної ухвали для усунення перерахованих недоліків.

У разі не усунення недоліків касаційної скарги залишеної без руху в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4