Справа № 1-41/2007року
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20
березня 2007 року Місцевий
Корюківський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді -
Корха О.І. при секретарі - Бура Г.В.

з участю прокурора - Карась В.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Корюківка справу про обвинувачення ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Гориця, Менського району Чернігівської області, мешканця
АДРЕСА_1, українця, громадянина України, військовозобов'язаного, освіта
середня-спеціальна, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина-ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше працюючогоІНФОРМАЦІЯ_3, який зараз зі слів не працює, раніше не судимого, в
скоєні злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-

встановив:

4 лютого
2007 року близько 16 години 30 хвилин вАДРЕСА_1 ОСОБА_1на ґрунті особистих
неприязних стосунків, умисно побив ОСОБА_3 та при цьому умисно наніс удар ногою
по правій руці останнього, результаті чого потерпілому ОСОБА_3 були заподіяні
тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому основної фаланги 4 пальця
правої кісті руки, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться
до категорії середнього ступеню тяжкості.

У судовому засіданні по справі як підсудний ОСОБА_1в пред'явленому йому
обвинуваченні за ч.1 ст.122 КК України в скоєнні даного злочину винним себе
визнав повністю, а також визнав як достовірні всі докази по справі погодившись
на скорочений порядок судового слідства, тобто без дослідження будь яких
доказів, окрім особистого допиту підсудного, та вивчення матеріалів справи, які
характеризують його, як особу, пояснивши при цьому суду, що дане рішення його є
добровільним і наслідки передбачені ч.3 ст.299 КПК України йому зрозумілі,
тобто зрозуміло те, що він у такому випадку буде позбавлений права оспорювати
фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Після
цього у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1показав, що в даний час він
проживає АДРЕСА_1, разом з сім'єю. В даному будинку раніше проживав дядько його
дружини ОСОБА_4, який помер близько півроку назад і перед смертю він заповів
свій будинок його дружині. При житті разом з ОСОБА_4 в будинку проживавОСОБА_3
і після смерті дядька дружини через деякий час він ( тобто ОСОБА_1) з сім'єю
заселились в цей будинок. В будинку залишились речі ОСОБА_7 Валерія і той після
цього часто приходив до будинку та ходив по домоволодінню, як у себе вдома.
Йому це не подобалось, оскількиОСОБА_3 зловживає спиртними напоями та веде
поганий спосіб життя , тому вони з ним сварились та він казав ОСОБА_1, щоб той
забрав свої речі і більше не приходив до будинку.ОСОБА_1 казав, що забере свої
речі, але так і не забирав, іноді приходив в домоволодіння. 4 лютого 2007 року
вдень він (тобто ОСОБА_1) був у справах в центрі міста, перед цим вдома випив
150 грам горілки, а коли йшов додому поАДРЕСА_1 неподалік від будинку, то
зустрів на вулиці трьох чоловіків. Це булиОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6.ОСОБА_3
звернувся до нього та спитав коли можна забрати свої речі з будинку. Він (
тобто ОСОБА_1) відповівОСОБА_3,
що скільки можна їх забирати та коли вже той забере свої речі. Після цього
він виразився нецензурно в адресуОСОБА_3.
Потім взявОСОБА_3 за одяг та повалив на землю і вдарив кулаком в
обличчя.ОСОБА_3 прикрив своє обличчя руками і він ( тобто ОСОБА_1)
вдаривОСОБА_3 ногою по руці. В цей час до них підбіг ОСОБА_5 та почав його
заспокоювати та сказав, щоб не бив ОСОБА_7, а просто поговорив з ним. Він (
тобто ОСОБА_1) відійшов відОСОБА_7 та

сказав,
щоб за два дні той
забрав свої речі, а якщо не забере, то їх спалить.ОСОБА_3 пообіцяв, що
забере свої речі. Тоді він знову виразився декілька разів в адресу ОСОБА_7
нецензурною лайкою і пішов додому.ОСОБА_1 так і не забрав свої речі до цього
часу. Через деякий час після того, як побивОСОБА_7 він взнав, що в результаті
побиття вОСОБА_3 був перелом пальця. На даний час він( тобто ОСОБА_1) помирився
зОСОБА_7 і відшкодував тому матеріальну та моральну шкоду. На момент побиття
він знаходився зОСОБА_3 в неприязних стосунках. Раніше дані ним свідчення він
підтримує. В скоєнні даного злочину він щиро кається і обіцяє, що більше таке не
трапиться. Він не є інвалідом 1 чи 2 груп, не є військовослужбовцем строкової
служби та не досяг пенсійного віку.

За таких доказів, суд вважає, що вина підсудного повністю доведена. Дії
ОСОБА_1 кваліфікуються судом за ч.1 ст.122 КК України, як умисне заподіяння
потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Обговорюючи питання про вид та міру покарання підсудному,
суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, який
за місцем проживання та попередньої роботи характеризується з позитивної
сторони, повністю визнав свою вину, який має на утриманні одну малолітню дитину
- ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимий, на момент розгляду справи примирився
з потерпілим та відшкодував йому матеріальні витрати пов'язані з лікуванням та
моральну шкоду.

Суд враховує обставини, що пом'якшують покарання, це те,
що підсудний щиро розкаявся в скоєному, активно сприяв розкриттю даного злочину
та добровільно відшкодував завдані збитки.

Обставиною що,
обтяжує покарання є скоєння злочину в стані алкогольного сп'яніння.

За таких
обставин суд вважає, що за скоєння підсудним даного злочину необхідно
призначити покарання у вигляді обмеження волі, та підставі ст.75 КК України
звільнити його від відбуття покарання з випробуванням, з застосуванням до
підсудного деяких обмежень передбачених ст.76 КК України. Також є необхідність
в залишенні підсудному міри запобіжного заходу підписки про невиїзд до вступу
вироку в законну силу.

Судових витрат
по справі не має, речові докази відсутні. Позов не заявлено.

На підставі вище
викладеного, керуючись ст. 323, 324 КПК України,-

засудив :

Визнати ОСОБА_1 винним за ч. 1 ст.122 КК України, та
призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 ( два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з
випробуванням, з іспитовим строком на 1 ( один ) рік.

На
підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_1 обов'язок: повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати
за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів
кримінально-виконавчої системи;

періодично з»являтись для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи; Залишити раніше обрану міру запобіжного заходу
ОСОБА_1 у вигляді підписки про невиїзд до набрання вироком законної сили.

Речових доказів
по справі немає. Судові витрати відсутні.

Вирок
може бути оскаржено протягом 15 діб до Чернігівського апеляційного суду шляхом
подання апеляції до Корюківського районного-суду.