Ухвала іменем україни 10 листопада 2014
року
м. КиївКолегія суддів судової
палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Орлянської
В.І.,

суддів: Кравченка С.І.,
Лагнюка М.М.,

розглянувши касаційну скаргу
засудженого ОСОБА_1 на вирок
Вінницького міського суду Вінницької
області від 19 грудня 2013 року та
ухвалу Апеляційного суду Вінницької
області від 12 травня 2014 року щодо нього,

в с т а н о в и л а:

вироком Вінницького міського суду
Вінницької області від 19 грудня
2013 року засуджено

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Умань Черкаської
області, громадянина України,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
такого, що не має судимості,

за вчинення кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115
КК України, до покарання у виді
позбавлення волі строком на 11 років.

Згідно вироку суду ОСОБА_1 06 лютого 2013
року у період часу з 21 години до 24
години, знаходячись в квартирі АДРЕСА_1,
належній громадянці ОСОБА_2,
співмешканки останнього, перебуваючи у
стані алкогольного сп'яніння, в ході
виниклої суперечки, яка переросла в
бійку, з метою умисного протиправного
заподіяння смерті останній, наніс їй
множинні удари кулаками та ногами в
область голови, грудей та тулуба, від
яких ОСОБА_2 померла на місці
події.

Згідно висновку судово-медичної
експертизи № 90 від 06 березня 2013
року, причиною смерті ОСОБА_2 є сполучна
травма тіла: закрита тупа травма грудей
та живота, перелом ребер (справа 6, зліва
3, 4, 7-11, з них 7 та 9 по кількох
анатомічних лініях), розрив
міжреберних м'язів між 7 та 8 ребрами,
забиття та розрив лівої легені,
лівосторонній гемоторакс 200 мл,
крововиливи в заочеревиний простір, в
стінку шлунку, брижу тонкого кишковика,
розрив селезінки, гемоперітонеум 300 мл,
синці, садна та рани на голові, масивні
крововиливи в м'які тканини голови,
травматичне видалення двох зубів
нижньої щелепи, садна на шиї, синці та
садна на верхніх та нижніх кінцівках.
Дані ушкодження є тяжкими, як такі, що
викликали загрозливий для життя стан -
гостру масивну кровотечу та
травматичний шок, прижиттєвими,
виникли від неодноразової дії тупих
твердих предметів у будь-якій
послідовності незадовго до настання
смерті та знадяться в причинному
зв'язку зі смертю.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької
області від 12 травня 2014 року
вищезазначений вирок суду залишений
без змін.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1,
не оспорюючи факту нанесення тілесних
ушкоджень потерпілій, порушує питання
про скасування вищезазначених судових
рішень у зв'язку з неправильним
застосуванням закону України про
кримінальну відповідальність і
призначення нового розгляду в суді
першої інстанції. При цьому
посилається на те, що умислу на
вбивство він не мав, а мав намір тільки
заспокоїти потерпілу, тому його дії
необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 119 КК
України, оскільки згідно висновку
експертизи, нанесені ушкодження були
закритими, тому він не міг бачити, що
його дії призводять до тяжких
наслідків.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши
дотримання засудженим порядку, строків
касаційного оскарження та
відповідність касаційної скарги
вимогам закону, доводи касаційної
скарги та надані до неї копії судових
рішень, колегія суддів дійшла висновку,
що у відкритті касаційного провадження
слід відмовити.

Суд касаційної інстанції, згідно з п. 2
ч. 2 ст. 428 КПК України, постановляє
ухвалу про відмову у відкритті
касаційного провадження, якщо з
касаційної скарги, наданих до неї
судових рішень та інших документів
вбачається, що підстав для задоволення
скарги немає.

Фактичні обставини кримінального
провадження засудженим не оспорюються,
вони були предметом оцінки суду першої
та апеляційної інстанції і перегляду в
касаційному порядку відповідно до
вимог ч. 1 ст. 438 КПК України не
підлягають.

Як вбачається з долучених до
касаційної скарги копій оскаржуваних
судових рішень, суди належним чином
оцінили представлені у судовому
засіданні докази, зокрема, показання
потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з
яких вбачається, що їх донька ОСОБА_2
проживала з ОСОБА_1 півтора року і
стосунки між ними були погані, останній
часто бив доньку; показання свідків
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які вказували,
що знали ОСОБА_2 як неконфліктну та
позитивну людину, і яка скаржилась на
неадекватну поведінку ОСОБА_1, коли він
перебував у стані алкогольного
сп'яніння, що вона тоді боялася йти
додому; дані які містяться в рапорті
оперуповноваженого від 07 лютого 2013
року, про повідомлення ОСОБА_3 про
вбивство його доньки; протокол огляду
місця події - територія житлового
будинку АДРЕСА_2, де були виявлені плями
бурого кольору, а в коридорі квартири №
60 виявлений труп ОСОБА_2; протокол
проведення слідчого експерименту від 12
лютого 2013 року; висновок судово -
медичної експертизи № 90 від 08.12.2013 р. -
06.03.2013 р.; висновок експерта № 18 від 14
березня 2013 року; висновок експерта №
48-д від 22 лютого 2013 року; висновок
експерта № 35 від 10 березня 2013 року;
висновок експерта № 71 від 12 - 15 лютого
2013 року; висновок експерта № 72 від 15
лютого - 06 березня 2013 року;
висновок експерта № 73 від 15 лютого - 06
березня 2013 року.

Твердження засудженого ОСОБА_1 про те,
що він умислу на вбивство ОСОБА_2 не мав,
а мав намір тільки заспокоїти
потерпілу і його дії необхідно
кваліфікувати за ч. 1 ст. 119 КК України,
не заслуговують на увагу, оскільки з
показань потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4
вбачається, що їх донька ОСОБА_2
проживала з ОСОБА_1 півтора року і
стосунки між ними були погані, останній
часто бив її та погрожував убити, якщо
ОСОБА_2 вижене його з квартири. Також,
потерпілі пояснювали, що на місці
скоєння злочину у квартирі та в
під'їзді на сходах перед квартирою, де
проживала їх донька, було багато крові.

Крім того, згідно висновку експерта № 90
від 08 лютого - 06 березня 2013 року, при
судово - медичній експертизі трупа
ОСОБА_2 виявлена сполучна травма тіла -
закрита тупа травма грудей та живота:
синці на тулубі зліва, крововиливи в
м'які тканини грудей та живота, значні
переломи ребер, забиття та розриви
лівої легені, лівосторонній гемоторакс
200 мл, крововиливи в за очеревинний
простір, в стінку шлунку, брижу тонкого
кишковика, розриви селезінки, синці,
садна та рани на голові, масивні
крововиливи в м'які тканини голови,
травматичне видалення двох зубів
нижньої щелепи, садна на шиї, синці та
садна на верхніх та нижніх кінцівках.
За таких обставин, суди першої та
апеляційної інстанцій дійшли висновку
про наявність у засудженого умислу на
вбивство ОСОБА_2

Поряд з цим, як вбачається зі змісту
ухвали апеляційного суду, наведені у
касаційній скарзі засудженого доводи,
за своїм змістом аналогічні доводам
його апеляційної скарги і на них
апеляційним судом надано обґрунтовані
відповіді. Ухвала апеляційного суду
відповідає вимогам ст. 419 КПК України і
з наведеними в ній висновками щодо
законності та обґрунтованості вироку
суду першої інстанції та відсутності
підстав для його скасування колегія
суддів погоджується.

В той же час, враховуючи встановлений
судами нижчої ланки на підставі
пояснень засудженого, потерпілих,
свідків та матеріалів провадження,
механізм спричинення тяжких тілесних
ушкоджень, їх локалізацію, характер,
спосіб та кількість ударів, нанесених
ОСОБА_1 у життєво важливі органи
потерпілої, на думку колегії суддів,
свідчить про наявність у засудженого
умислу на вбивство ОСОБА_2, тому
й кваліфікація його дій за ч. 1 ст.115 КК
України є правильною, належним чином
вмотивованою судами, з якою
погоджується і касаційна інстанція.

Призначене ОСОБА_1 покарання судом
першої інстанції у вигляді 11 років
позбавлення волі, з урахуванням всіх
обставин справи та особи засудженого, є
обґрунтованим і необхідним для його
виправлення та попередження вчинення
нових злочинів, відповідає вимогам ст.
65 КК України.

Разом з тим, у касаційній скарзі не
наведено обставин, передбачених ст.
412 КПК України, які б свідчили про
істотні порушення кримінального
процесуального закону України.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального
процесуального кодексу України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

відмовити у відкритті касаційного
провадження за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1 на вирок
Вінницького міського суду Вінницької
області від 19 грудня 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду Вінницької області
від 12 травня 2014 року щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

В.І. Орлянська С.І. Кравченко М.М. Лагнюк