Справа № 11
- 411 2007 р. Категорія ст. 307 ч. 2 КК України
інстанції суддя Кішковська З.А.
апеляційної інстанції суддя Гребенюк В.І.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22
травня 2007 р. Колегія суддів судової палати по
кримінальних

справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

Головуючого: Ржепецького
О.П.

Суддів: Губи О.О.

Гребенюк В.І.

При секретарі: Гарусенко Л.М.

За участю: прокурора Данчука В.М.

засудженого ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну
справу за апеляцією помічника прокурора Снігурівського району Миколаївської
області на вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22 березня 2007
року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження,
уродженця м. Снігурівка Миколаївської області, українця, громадянина
України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, що мешкає АДРЕСА_1, раніше не судимого, -

засуджено:

· за ч. 1
ст. 309 КК України - на 1
рік позбавлення волі;

· за ч. 2
ст. 307 КК України - на 5
років позбавлення волі;

· за ч. 1
ст. 317 КК України - на 3
роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70
КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим остаточно визначено покарання у виді
позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст.
75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 3 роки та
покладенням на нього обов'язків, передбачених п. п. 2, З, 4,
5 ч. 1
ст. 76 КК України: не
виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально
- виконавчої системи; повідомляти органи кримінально - виконавчої системи про зміну місця проживання; періодично з'являтися для
реєстрації в органи кримінально - виконавчої
системи, пройти курс лікування від наркоманії у тримісячний строк.

Постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_1 на користь НДЕКЦ при УМВС
України в Миколаївській області витрати по проведенню експертного дослідження у
сумі 141,23
грн.

За ч. 1
ст. 263 КК України ОСОБА_1
виправдано за недоведеністю його вини у вчиненні злочину.

Згідно вироку ОСОБА_1 визнаний винним і засуджений за те, що він 05 січня 2007
року в районі залізничного переїзду по вул. Суворова в м. Снігурівка Миколаївської області зірвав рослину дикоростучої коноплі,
переніс за місцем проживання до квартири АДРЕСА_1, висушив, подрібнив і зберігав для власного вживання без мети збуту 7,2 гр. наркотичного засобу -канабісу, який знайдено
та вилучено при обшуку 11
січня 2007 року.

11 січня 2007
року ОСОБА_1 безоплатно збув шляхом пригощання ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс вагою 0,
42 гр., надавши приміщення квартири, в якій постійно мешкає,
для спільного вживання наркотичного засобу палінням за допомогою спеціально
виготовленого ним пристрою.

Крім того, органами досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачувався у
незаконному придбанні і зберіганні бойових припасів та вибухових речовин
внаслідок залишення на зберіганні 140 гр.
нітроцелюлозного бездимного пороху приблизно у 2003 році, який попередньо на законних підставах належав його батькові та
придбанні у невизначений досудовим слідством час у невстановленої особи одного
патрону калібром 7.62
мм., які були знайдені і вилучені в ході обшуку за місцем
його проживання 11
січня 2007 року.+

Помічник прокурора Снігурівського району Миколаївської області в апеляції
просить вирок скасувати через невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи в частині виправдання ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 263
КК України та у зв'язку з невідповідністю призначеного
покарання тяжкості злочину та особі засудженого в частині звільнення ОСОБА_1
від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, і
постановити свій вирок, призначивши йому покарання за ст. ст. 263 ч. 1,
307 ч. 2,
309 ч. 1,
317 ч. 1
КК України в межах пропозиції прокурора в судових
дебатах.

Вважає, що доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263
КК України є його особисті пояснення, свідчення його
матері ОСОБА_4; протокол обшуку домоволодіння ОСОБА_1, в ході якого було
виявлено та вилучено порох та патрон; висновки
судово - хімічного
дослідження, судово - хімічної
та судово -балістичної експертиз.
Також вважає, що суд не прийняв до уваги вимоги ч. 2 ст. 50
КК України, чим фактично ігнорував загальну превенцію як
мету покарання, оскільки при призначенні покарання судом не в повній мірі
враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, і особу винного,
який не працює та не навчається, і за таких обставин вважає неможливим
виправлення ОСОБА_1 без ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідь судді, прокурора Данчука В.М. на підтримку апеляції,
засудженого ОСОБА_1 про залишення вироку без змін, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає
частковому задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що висновки суду про доведеність винності
ОСОБА_1 у незаконних придбанні, виготовленні, зберіганні наркотичних засобів, а
також у незаконному збуті особливо небезпечного наркотичного засобу без мети
збуту, у незаконному збуті особливо небезпечного наркотичного засобу особою,
яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, а
також у наданні приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів,
відповідають фактичним обставинам справи і його дії судом вірно кваліфіковані
за ст. ст. 309
ч. 1,
307 ч. 2,
317 ч. 1
КК України.

В зазначеній частині вирок суду апелянтом не оскаржується.

Мотивуючи свій висновок щодо виправдання ОСОБА_1 за ст. 263 ч. 1
КК України суд обґрунтовано вказав, що обвинувачення в
цій частині є недоведеним, оскільки ОСОБА_1 не чинив дій спрямованих на набуття
бойових припасів та вибухових речовин, що зберігалися за місцем проживання його
сім'ї, в тому числі і батька ОСОБА_5 який придбав означені предмети у законному
порядку, що підтверджено даними дозвільної системи Снігурівського РВ УМВС (а.
с. 155
- а), і який стверджував, що вибухову речовину та бойовий
припас після засудження нікому не залишав на зберігання, в тому числі і сину
ОСОБА_1 (а. с. 80
- 81,159 - 160).

Посилання апелянта, як на доказ вини виправданого на його особисті
пояснення безпідставні, оскільки в судовому засіданні ОСОБА_1 не визнавав ані
придбання, ані зберігання ним бойових припасів та вибухових речовин і суду
пояснював, що всі патрони і порох, що були
у них вдома, належали його батькові, який знаходиться в місцях
позбавлення волі, і він відносився до цих речей як до власності батька, згідно протоколу судового засідання (а.
с. 162 -163).

Зауважень на протокол судового засідання у встановленому
законом порядку від апелянта не надходило, хоча він ознайомився з
протоколом судового засідання 26.03.2007 року (а. с. 174).

Також необгрунтованими є і посилання апелянта, як на доказ вини
виправданого, на висновок судово - хімічної
експертизи №
122 від 18.01.2007 року (згідно якого
вилучена у ОСОБА_1 речовина є порохом вагою
140 гр.
(а. с. 54 - 58)) та на висновок судово - балістичної експертизи № 20 від 20.01.2007
року (згідно якого виявлений у ОСОБА_1 патрон с бойовим припасом придатним для здійснення пострілів (а. с. 70 - 72)), оскільки вони свідчать лише про належність зазначених предметів та речовин
до бойових припасів та вибухових речовин. А дані протоколу обшуку лише
підтверджують знаходження у квартирі АДРЕСА_1 в м. Снігурівка, в якій проживала сім'я ОСОБА_1, зазначених бойових
припасів та вибухових речовин.

Обвинуваченням не зазначено, які ж саме конкретні дії вчинив ОСОБА_1 по
зберіганню зазначеного пороху та патрону, які належали і належать його
батькові, хоча це є ознакою об'єктивної сторони складу злочину.

Крім того, не здобуто доказів суб'єктивної сторони зазначеного злочину,
який може бути вчинено лише з прямим умислом.

Таким чином висновок суду щодо виправдання ОСОБА_1 за ст. 263 ч. 1
КК України є обґрунтованим та законним, оскільки в
судовому засіданні обвинувачення в цій частині є недоведеним. А тому апеляція
прокурора в цій частині задоволенню не підлягає.

Доводи, викладені в апеляції прокурора про невідповідність призначеного
покарання тяжкості злочину та особі засудженого в частині звільнення ОСОБА_1
від відбування покарання необгрунтовані, оскільки покарання засудженому
ОСОБА_1, як вбачається з вироку, призначено відповідно до вимог ст. ст. 65, 66 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, обставин
справи та тривалість злочинних дій - безоплатний збут
наркотичного засобу пригощанням за відсутності корисливих мотивів; кількість
вилученого наркотичного засобу, даних про особу винного, який є не судимим,
сімейні обставини та його молодий вік, який за місцем проживання
характеризується позитивно; обставин, що пом'якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутності
обставин, що його обтяжують.

Покарання засудженому призначено в межах санкцій ст. ст. 307 ч. 2,
309 ч. 1,
317 ч. 1
КК України і є справедливим.

Остаточне покарання за сукупністю злочинів визначено у відповідності з
вимогами ст. 70
КК України.

З урахуванням сукупності викладених обставин, суд обґрунтовано звільнив
засудженого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на
підставі ст. 75
КК України з покладенням на нього певних обов'язків,
відповідно до п. п. 2,
3, 4, 5 ч. 1
ст. 76 КК України, і належним
чином мотивував своє рішення, яке відповідає положенням ч. 2 ст. 50
КК України щодо виправлення засудженого і запобігання
вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

З огляду на наведене підстави для скасування вироку відсутні і апеляція
прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 365,
366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію помічника прокурора Снігурівського району Миколаївської області
залишити без задоволення, а вирок Снігурівського районного суду Миколаївської
області від 22
березня 2007 року відносно ОСОБА_1 - без змін.