АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 632/2807/13-к Головуючий першої інстанції ОСОБА_1 Провадження № 11КП/790/1313/15 Доповідач апеляц. інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст.ст.185ч.2,186ч.2 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 632/2807/13-к по обвинуваченню ОСОБА_7 за ст.ст.185ч.2,186ч.2 КК України
за апеляційними скаргами: заступника прокурора Харківської області ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 на вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20 березня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20 березня 2015 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мерефа, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого 01.02.2012 року за ст. ст. 185 ч. 2 та З КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки,
визнано винним і засуджено: за ст. 185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі; за ст. 186 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, що призначено за даним вироком ніж за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 22.07.2013 року, остаточно призначено покарання ОСОБА_7 у вигляді 5 років позбавлення волі. До набрання чинності вироком до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді утримання під вартою, а обвинуваченого взято під варту в залі суду. Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з 20.03.2015 року, тобто з моменту взяття його під варту. В строк відбуття покарання ОСОБА_7 зараховано час знаходження його під вартою в ході судового розгляду справи в період з 28.10.2014 року по 14.01.2015 року. Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати в сумі 1333 грн.02 коп. за проведення судово-товарознавчих експертиз. Вирішено долю речових доказів.
В апеляційних скаргах: заступник прокурора Харківської області просить змінити вирок, виключивши з нього посилання на застосування ч.4 ст.70 КК України, обвинувачений та його захисник просять скасувати вирок.
Заслухавши доповідь судді, думки прокурора та обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного:
Як убачається з оскаржуваного вироку суду, ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 18 червня 2013 року року близько 13.00 години, знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_3 , шляхом ривка правою рукою зірвав з Трубнікова CM. срібний ланцюжок 925 проби, вагою 25,69 грам, вартістю 129 гривен 73 коп.
Крім того, 12 червня 2013 року о 14 годині ОСОБА_7 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_4 , таємно викрав із трюмо мобільний телефон «Самсунг» вартістю 239 гривен, в якому знаходилася карта пам`яті вартістю 17 гривен та сім карта оператора «Лайф» вартістю 10 гривен.
23.06.2013 року о 12 годині ОСОБА_7 знаходячись у квартирі своєї колишньої дружини ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_5 , відкрито, у присутності ОСОБА_10 з полу кімнати викрав мобільний телефон «Fly E 185» вартістю 219 гривен, в якому знаходилась сім карта мобільного оператора «МТС» вартістю 10 гривен.
Ці обставини знайшли повне підтвердження в судовому засіданні у суді першої інстанції.
Сам обвинувачений поясняв, що після спільної, з ОСОБА_11 , здачі металобрухту, він порахував, що ОСОБА_12 йому винен гроші, а тому, зустрівши того на вулиці Широкій в селі Семенівка зняв з шиї ОСОБА_12 срібний ланцюг. ОСОБА_12 сказав, що ланцюг поверне йому коли останній віддасть йому гроші. Через декілька днів ланцюг, який він забрав у ОСОБА_12 , продав своєму знайомому Колимському за 130 гривен. По епізоду викрадення мобільного телефону у потерпілої ОСОБА_13 обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що він ніколи не був у квартирі за адресою: АДРЕСА_6 , і мобільний телефон у потерпілої ОСОБА_14 не викрадав, її телефон виграв у карти в кафе «У каміна» у незнайомого хлопця. По епізоду викрадення мобільного телефону у потерпілої ОСОБА_10 пояснив, що в той день який вказаний в обвинувальному акті він прийшов на квартиру до ОСОБА_10 , взяв їхню спільну дитину і пішов на вулицю погуляти. Коли повернувся, в квартирі побачив і почув як в руках у ОСОБА_10 задзвенів мобільний телефон її коханця з яким вона на той час проживала. Він забрав у неї названий телефон який продав незнайомому на базарі за сто гривен, на виручені кошти купив харчові продукти.
Потерпілий ОСОБА_12 пояснив, що весною 2013 року він разом з ОСОБА_7 в с.Семенівка збирали металобрухт. Після того як назбирали розділили його між собою. Після того, через деякий час, ОСОБА_7 звернувся до нього і сказав що він йому нібито винен гроші за металобрухт. 08 червня в селі Семенівка біля будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_7 у нього з шиї ривком зірвав срібний ланцюг, нібито у рахунок боргу за металобрухт. Насправді боргу між ними ніякого не було.
Зазначений ланцюг був вилучений у ОСОБА_15 , якому обвинувачений продав його /т.1 а.с.77/.
Вартість викраденого ланцюгу встановлена висновком товарознавчої експертизи №2141 від 17.07.2013 року і складає 129 грн.73 коп. /т.1 а.с.87-88/.
Обставини викрадення ланцюгу ОСОБА_7 виклав при проведенні слідчого експерименту від 14.07.2013 року /т.1 а.с.89-91/.
Вилучений у ОСОБА_15 потерпілий ОСОБА_16 впізнав при проведенні впізнання /т.1 а.с.95-97/.
Потерпіла ОСОБА_13 пояснила, що влітку, в червні місяці 2013 року, вона прийшла до своєї бабусі ОСОБА_17 , щоб в обідній час пом?янути свого померлого тата. Після того як пом`янули вона зі своїм хлопцем лягла у спальні відпочити. Десь через годину вона прокинулась і хотіла зателефонувати, почала шукати телефон, який до того лежав в коридорі на трюмо. Потім вони зрозуміли що телефон хтось викрав, коли вони всі спали, а двері були відкриті. Вона зателефонувала своєму хлопцеві розповіла про викрадення телефону, потім викликала працівників міліції. Через деякий час на телефон її хлопця ОСОБА_18 зателефонувала ОСОБА_19 , з якою вона познайомилась при зустрічі. Вони домовились зустрітися, і при зустрічі ОСОБА_20 розповіла, що її чоловік ОСОБА_7 приніс до неї додому мобільний телефон «Самсунг». З телефона витягнув сім карту, а телефон забрав з собою і комусь його продав. З ОСОБА_7 вона особисто не знайома, але той був знайомий з її померлим батьком, бо приходив на похорон її батька з букетом квітів.
Свідок ОСОБА_10 пояснила, що її колишній чоловік ОСОБА_7 , з яким вона вже розірвала шлюб, у червні 2013 року прийшов до неї на квартиру і почав хизуватися мобильним телефоном «Самсунг» у білому корпусі. Потім він витягнув з нього сім карту мобільного оператора « Лайф» поклав в тумбочку, а сам телефон забрав і пішов. Вона припусила, що телефон міг бути крадений, вставила в свій мобільний телефон сім карту, яку залишив ОСОБА_20 , і в телефонній книжці знайшла номер який підписаний «любимий», зателефонувала на нього і дійсно підтвердилось, що телефон був украдений. Приїхали ОСОБА_21 зі своїм нареченим, вони познайомились і ОСОБА_10 розповіла їм, яким чном у неї з`явилася сім карта з телефона ОСОБА_21 . Потім вони викликали працівників міліції і про все це розповіли їм.
Свідок ОСОБА_22 на досудовому слідстві пояснював, що мобільний телефон «Самсунг -3312», який був викрадений у потерпілої ОСОБА_13 в середині червня він купив у свого знайомого ОСОБА_7 . В судовому засіданні ОСОБА_22 заявив, що він не пам`ятає у кого саме він купив вказаний мобільний телефон, який у нього вилучили працівники міліції, але не виключає що телефон він міг купити у ОСОБА_7 .
ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту 14.07.2013 року розповів та показав, яким чином він викрав мобільний телефон потерпілої ОСОБА_13 /т.1 а.с.144-146/.
Вартість викраденого мобільного телефона встановлено висновком товарознавчої експертизи і складає 239 гривен./т.1 а.с.115-118/.
Як пояснила ОСОБА_10 , допитана в якості потерпілої, з ОСОБА_7 вони перестали проживати разом з 1 червня 2013 року. Вона разом з малолітнім сином пішла жити в свою квартиру за адресою: АДРЕСА_5 . В кінці червня 2013 року до неї в квартиру прийшов ОСОБА_7 , попросив дати йому дитину погуляти з нею на вулиці. Вона дала йому сина. Через деякий час він повернувся, зайшов в квартиру. В цей час задзвонив її мобільний телефон «Fly-E-185», який лежав в квартирі на полу і заряджався зарядним пристроєм. Побачивши телефон, ОСОБА_7 відразу взяв його. Вона намагалася забрати у нього свій мобільний телефон, але ОСОБА_7 відштовхнув її і забрав телефон, після чого вийшов з квартири. Потім вона дізналась що він телефон продав, а в подальшому працівники міліції повернули їй викрадений у неї телефон.
Свідок ОСОБА_23 пояснив, що мобільний телефон «Fly-185-E" в червні 2013 року він подарував своїй знайомій ОСОБА_10 . Телефон він купив раніше за 700 гривен. Пізніше від останньої дізнався, що мобільний телефон який він їй подарував, у ОСОБА_10 викрав її колишній чоловік ОСОБА_7 .
Свідок ОСОБА_24 пояснила, що наприкінці червня 2013 року до неї в магазин, в якому вона працювала продавцем, зайшов незнайомий на той час ОСОБА_7 і запропонував купити недорого мобільний телефон. Вона купила в того мобільний телефон за 100 гривен. Потім вказаний телефон у неї вилучили працівники міліції.
Згідно протоколу огляду місця події від 01.07.2013 року, дійсно у ОСОБА_24 працівники міліції вилучили мобільний телефон «Fly-185-E". /т.1 а.с.159/.
Свідок ОСОБА_24 впізнала ОСОБА_7 , як особу, в якої вона купила мобільний телефон«Р1у-185-Е» /т.1 а.с.187-190/.
Вартість викраденого телефону «Fly-185-E" встановлена висновком судової товарознавчої експертизи №2096 від 17.07.2013 року становить 219 гривень. /т.1 а.с.171-173/.
Зазначені докази спростовують твердження обвинуваченого щодо його непричетності до злочинів і посилання на те, що крадіжки у ОСОБА_13 він не скоював, ланцюг у ОСОБА_12 він вилучив на погашення боргу, а у ОСОБА_10 забрав свій власний телефон.
Всім доказам суд першої інстанції дав належну оцінку. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд правильно кваліфікував за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна ( крадіжку ), вчинену повторно та за ч.2 ст.186 КК України, як відкриті викрадення чужого майна ( грабіж), вчинені повторно.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 у відповідності зі ст.65 КК України, суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, те, що ОСОБА_7 було скоєно два тяжкі корисливі злочини і один злочин середньої тяжкості, обвинувачений за місцем мешкання характеризується задовільно. Суд дійшов правильного висновку про можливість виправлення обвинуваченого тільки в умовах ізоляції його від суспільства.
Проте, призначаючи покарання, суд першої інстанції помилково зробив висновок, що злочини скоєні ОСОБА_7 протягом іспитового строку, який йому встановлено судом за раніше скоєний злочин.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що із застосуванням ст.ст.75 та 76 КК України ОСОБА_7 був засуджений 22.07.2013 року, а кримінальні правопорушення, за які його засуджено оскаржуваним вироком, він скоїв відповідно 12.06.2013 року, 18.06.2013 року та 23.06.2013 року. Одже і ч.4 ст.70 КК України суд першої інстанції застосував необґрунтовано, оскільки відповідно до вимог цієї норми, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу. Відповідно до роз?яснень, що містяться у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", коли особа, щодо якої було застосоване звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області ОСОБА_8 заволинити.
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 залишити без задовлення.
Вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20 березня 2015 року відносно ОСОБА_7 змінити.
Виключити з вироку вказівку про застосування вимог ч.4 ст.70 КК України і вважати ОСОБА_7 засудженим: за ст. 185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі; за ст. 186 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, а на підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим до 5 років позбавлення волі. Вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 22.07.2013 року виконувати самостійно. В решті вирок суду від 20 березня 2015 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення ухвали, а засудженим в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий-суддя суддя суддя
_________________ __________________ _________________

ОСОБА_25 ОСОБА_26 ОСОБА_27