Справа № 463/6626/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/621/14 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: арешт на майно
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 12.12.2014 року, по матеріалах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000211 від 08.12.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, про арешт майна,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного - ОСОБА_9

встановила :

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 12.12.2014 року задоволено клопотання заступника начальника слідчого відділення Сихівського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_10 , погоджене з старшим прокурором прокуратури Личаківського району м.Львова ОСОБА_7 , та накладено арешт на:

- земельну ділянку (кадастровий номер ) з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, яка розташована в с. Шпильчина Перемишлянського району Львівської області, яка на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_9 ;

- садовий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 12,4 м.кв.; який на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_9 ;

- квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 76,1 м.кв., яка на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_9 ;

- автомобіль марки OPEL, моделі VECTRA OZCF69, 2008 року випуску № кузова W0L0ZCF. Д.н.з. НОМЕР_1 , синього кольору, який на праві приватної власності належить ОСОБА_9 ;

- автомобіль марки RENAULT, моделі SCENIC, 2001 року випуску, № кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , сірого кольору, який на праві приватної власності належить ОСОБА_9 .

На вказану ухвалу захисник - адвокат ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволені клопотання заступника начальника слідчого відділення Сихівського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_10 , про арешт майна ОСОБА_9 .

Покликається, що ухвала слідчого судді є незаконною, винесеною всупереч вимогам стст. 170-173 КПК України.

При цьому апелянт посилається на те, що слідчим суддею не було з`ясовано всіх обставин справи, зокрема не з`ясовано фактичний розмір шкоди, відшкодування якої нібито слід забезпечити шляхом накладення арешту на майно підозрюваного. Також слідчим суддею накладено арешт на майно, яке за оцінкою самої сторони обвинувачення, вартує близько 2 млн. гривень, а вартість арештованого майна значно більша, оскільки лише вартість квартири ОСОБА_9 становить більше 1,2 млн. грн., що значно перевищує розмір шкоди, інкримінований підозрюваному ОСОБА_9 досудовим слідством, а саме 747 000 грн.

Заслухавши доповідь судді, думку захисників-адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , підтриману підозрюваним ОСОБА_9 , які, кожен окремо, просили задоволити апеляцію, міркування прокурора про залишення ухвали суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, пояснення слідчого у кримінальному провадженні, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , підлягає до часткового задоволення, на підставі наступного.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 , підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживанням довірою (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 , в особливо великих розмірах, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.190 КК України на суму 747 000 гривень.

08.12.2012 року відомості про вказане правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України.

В ході апеляційного перегляду справи встановлено, що слідчий суддя першої інстанції при вирішенні питання про арешт майна частково врахував обставини, визначені в ч.2 ст.173 КПК України і обґрунтовано прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого ОСОБА_10 та накладення арешту на майно, яке належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_9 , однак при цьому не врахував відсутність документальних додатків та доказів до цивільного позову потерпілої, які б обґрунтовували завдані їй збитки на суму 2 307 913 грн. 94 коп. на момент розгляду клопотання слідчого в суді першої інстанції. Крім того, даний позов не був предметом розгляду в суді першої інстанції.

Тому, доводи апелянта про невірне застосування слідчим суддею положень кримінального процесуального закону є підставними.

Стаття 170 КПК України регламентує підстави для накладення арешту на майно, зокрема частиною третьою вказаної статті передбачено, що арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Відповідно до ч.4 ст.171 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною з розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно клопотання слідчого ОСОБА_9 підозрюється у заподіянні майнової шкоди на суму 747 000 гривень.

Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до правильного висновку про необхідність накладення арешту на майно, яке на праві власності належить підозрюваному ОСОБА_9 , з метою уникнення можливості його подальшого вільного переміщення, або відчуження з врахуванням того факту, що потерпілій спричинена шкода в особливо великих розмірах, однак в клопотанні слідчого відсутнє обґрунтування розміру завданої шкоди вказаної в цивільному позові в сумі 2 307 913 грн. 94 коп., але при цьому враховано, що ОСОБА_9 пред`явлена підозра у заподіянні майнової шкоди лише на суму 747 000 гривень. Слідчий суддею, при прийняті рішення по даному кримінальному провадженні, зазначена обставина не досліджувалася.

Керуючись ст.ст.170-173, 175, 309, 392, 395, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу захисник-адвокат ОСОБА_6 - задоволити частково.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 12.12.2014 року, якою задоволено клопотання про накладення арешту майна, яке на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_9 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання заступника начальника слідчого відділення Сихівського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_10 про накладення арешту задоволити частково.

Накласти арешт на квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 76,1 м.кв., яка на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_9 .

В решті вимог заступника начальника слідчого відділення Сихівського РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_10 - відмовити.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: