Справа № 675/2584/13-к
Провадження № 1-кп/675/119/2013
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" грудня 2013 р. Ізяславський районний
суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Пашкевича Р.В.

при секретарі Гедзенюк В.В.

за участю: прокурора Каруна В.П.

розглянувши у відкритому підготовчому
судовому засіданні в м.Ізяслав
кримінальне провадження №0000416 по
обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Плужне
Ізяславського району Хмельницької
області, проживаючого в АДРЕСА_2,
зареєстрованого в АДРЕСА_1, українця,
громадянина України,
середньо-спеціальною освітою, не
одруженого, не працюючого, раніше не
судимого в силу ст.89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1
ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_1 4 червня 2013 року
близько 1 години перебуваючи в стані
алкогольного сп»яніння, повертався
додому разом з ОСОБА_2 Так, проходячи
поблизу житлового будинку ОСОБА_3, що за
адресою: АДРЕСА_3, вирішив зайти до
останнього додому, щоб поговорити з
приводу погроз для нього та ОСОБА_2 Під
час того як ОСОБА_3 відчинив вхідні
двері житлового будинку, між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 виник конфлікт, в ході якого з
причин раптово виниклих неприязних
відносин, ОСОБА_1 почав шарпати ОСОБА_3
за одяг, на що в подальшому ОСОБА_3
витягнувши ззаду за поясу пістолет під
патрони «Флобера», наніс ним удар по
голові для ОСОБА_1 Після цього ОСОБА_1
наніс один удар кулаком правої руки в
обличчя для ОСОБА_3, від якого останній
впав на землю, а ОСОБА_1, схилившись над
ОСОБА_3 почав наносити удари обома
руками в обличчя для нього.

В подальшому вивівши ОСОБА_3 за межі
подвір»я, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3
продовжився конфлікт, в ході якого
ОСОБА_1 наніс один удар кулаком правої
руки в обличчя для ОСОБА_3, від якого
ОСОБА_3 впав на землю. Після цього
ОСОБА_1 сів на ОСОБА_3 зверху та почав
наносити удари кулаками по голові.
Надалі, вставши, також завдав кілька
ударів ногами по голові та тулубу для
ОСОБА_3, після чого припинив наносити
удари, так як до нього з подвір»я почала
кричати мати ОСОБА_3 ОСОБА_4, а ОСОБА_1
після того, як до нього підбігла ОСОБА_5
разом з сином ОСОБА_2, попрямував разом
з ними до свого господарства.

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1
заподіяв ОСОБА_3 тілесні ушкодження у
вигляді відкритого подвійного
перелому нижньої щелепи в ділянці кута
справа та в ділянці 4-5 зубів зліва, що
відносяться до категорії тілесних
ушкоджень середнього ступеня тяжкості,
так як викликають тривалий розлад
здоров»я.

24 грудня 2013 року між потерпілим ОСОБА_3
та обвинуваченим ОСОБА_1 укладено угоду
про примирення, згідно якої
обвинувачений ОСОБА_1 повністю визнав
свою винуватість у вчиненні
зазначеного діяння, та зобов'язався
відшкодувати для ОСОБА_3 в строк до
24.12.2014 року 12 000 грн. Сторони погодилися
на призначення покарання ОСОБА_1 за ч.1
ст.122 КК України у виді обмеження волі
на два роки, із звільненням від
відбування покарання відповідно до
ст.75 КК України з встановленням
іспитового строку на 1 рік.

Під час підготовчого судового розгляду
потерпілий ОСОБА_3 підтримав угоду про
примирення, укладеною з обвинуваченим
ОСОБА_1, просив суд її затвердити та
пояснив, що укладення угоди з його
сторони є цілком добровільним і він
розуміє наслідки затвердження угоди,
передбачені п.2 ч.1 ст. 473 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_1 підтримав угоду
про примирення з потерпілим і просив її
затвердити. При цьому пояснив, що
укладення угоди є цілком добровільним,
він повністю розуміє права,
передбаченні п.1 ч.5 ст.474 КПК України,
наслідки укладення та затвердження
угоди, передбачені п.1 ч.1 ст. 473 КПК
України, характер обвинувачення, вид
покарання, а також інші заходи, які
будуть застосовані до нього у разі
затвердження угоди судом.

Прокурор вважає за можливе
затвердження угоди про примирення,
укладених між потерпілим та
обвинуваченим, вважає, що така угода не
суперечить вимогам закону,
кваліфікація кримінального
правопорушення є правильною, умови
угоди не порушують прав, свобод та
інтересів сторін чи інших осіб.

Заслухавши думку учасників судового
засідання, суд приходить до висновку,
що угода про примирення підлягає
затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 і ч.3 ст.469 КПК України
за ініціативою потерпілого,
підозрюваного або обвинуваченого може
бути укладена угода про примирення між
потерпілим та підозрюваним чи
обвинуваченим у провадженні щодо
кримінальних проступків, злочинів
невеликої чи середньої тяжкості та у
кримінальному провадженні у формі
приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів
кримінального провадження № 0000416,
дії обвинуваченого ОСОБА_1,
обґрунтовано кваліфіковані за ч.1 ст.122
КК України. Дане діяння відповідно до
ст.12 КК України відноситься до злочинів
середньої тяжкості.

В судовому засіданні судом з'ясовано,
що обвинувачений ОСОБА_1 в повній мірі
розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474
КПК України, наслідки укладення та
затвердження даної угоди, передбачені
п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер
обвинувачення, вид покарання, а також
інші заходи, які будуть застосовані до
нього у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що потерпілий
розуміє наслідки затвердження даної
угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст.473 КПК
України.

За таких обставин, суд дійшов до
переконання, що укладення угоди
сторонами є добровільним, тобто не є
наслідком застосування насильства,
примусу, погроз або наслідком обіцянок
чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті,
що передбачені в угоді.

При вирішенні питання про
відповідність угоди вимогам КПК
України та закону, суд, враховує, що
умови угоди про примирення не
суперечать вимогам КПК України та
закону, правова кваліфікація дій
кримінального правопорушення вірна,
умови угоди відповідають інтересам
суспільства та не порушують прав,
свобод чи інтересів сторін або інших
осіб, не встановлено підстав вважати,
що укладення угоди не було
добровільним, або сторони не
примирилися, не встановлено очевидної
неможливості виконання обвинуваченими
взятих на себе зобов'язань за угодою, а
також відсутні фактичні підстави для
невизнання винуватості.

Таким чином в судовому засіданні
встановлено, що діяння, у вчиненні
якого обвинувачується ОСОБА_1, що
виразились в умисному нанесенні для
ОСОБА_3 середньої тяжкості тілесного
ушкодження, яке не є небезпечне для
життя і не потягло за собою наслідків
передбачених у ст.121 КК України, але
таке що спричинило тривалий розлад
здоров'я, мало місце. Зазначене діяння
містить склад кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122
КК України.

Обвинувачений ОСОБА_1 винний у вчиненні
вказаного кримінального
правопорушення і підлягає покаранню за
його вчинення.

При призначенні покарання, суд згідно
із вимогами ст.65 КК України враховує
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу обвинуваченого, обставини
справи, що пом'якшують та обтяжують
покарання.

Обставинами, що пом'якшують покарання
обвинуваченого, суд визнає його щире
каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання
обвинуваченому є вчинення злочину в
стані алкогольного сп'яніння.

Що стосується особи обвинуваченого
ОСОБА_1, суд враховує, що він раніше не
судимий в силу ст.89 КК України, на
обліку у лікаря нарколога та психіатра
не перебуває, має постійне місце
проживання.

Із врахуванням всіх обставин справи та
особи обвинуваченого суд вважає, що
узгоджене сторонами угоди про
примирення покарання відповідає
тяжкості вчиненого кримінального
правопорушення, обставинам справи,
особі обвинуваченого, є обґрунтованим
та буде відповідати цілям покарання.

Також при призначенні покарання
обвинуваченому ОСОБА_1, суд враховує,
що узгоджені сторонами в угоді про
примирення вид і міра покарання
відповідають загальним правилам
призначення кримінальних покарань та
розміру призначеного покарання, які
встановлені Кримінальним кодексом
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального
процесуального кодексу України, якщо
суд переконається, що угода може бути
затверджена, він ухвалює вирок, яким
затверджує угоду і призначає узгоджену
сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов
висновку про можливість затвердження
угоди про примирення між потерпілим та
обвинуваченим, призначення йому
узгодженої сторонами міри покарання.

Речові докази та судові витрати по
справі відсутні.

Цивільний позов не заявлено

Керуючись ст.ст.368-371, 373-375, 474-475 КПК
України, суд -

З А С У Д И В:

Затвердити угоду про примирення між
потерпілим ОСОБА_3 та обвинуваченим
ОСОБА_1 від 24 грудня 2013 року.

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
призначивши узгоджену сторонами міру
покарання у виді обмеження волі на
строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити
засудженого від відбування покарання,
встановивши іспитовий строк
тривалістю 1 (один) рік.

На вирок може бути подана апеляційна
скарга з підстав, передбачених ч.3 ст.394
КПК України, до апеляційного суду
Хмельницької області через
Ізяславський районний суд
Хмельницької області протягом
тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: /підпис/ Р.В.
Пашкевич

Вірно: суддя Р.В.
Пашкевич