АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/53/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/274/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.162 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючої - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 27 травня 2015 року.

Даним вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, одружений, з неповною середньою освітою, не працюючий, раніше судимий:

25 червня 2003 року Городенківським районним судом Івано-Франківської області за ст. 289 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі з випробуванням на строк 2 роки;

23 грудня 2004 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 186, ч.1 ст. 70 КК України на 8 років позбавлення волі, відповідно до ч.1 ст. 71 КК України до покарання, частково приєднане невідбуте покарання за вироком Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 25 червня 2003 року у виді 1 року позбавлення волі, визначено остаточне покарання у виді 9 років позбавлення волі, звільненого у 2013 році після відбуття призначеного строку покарання, -

засуджений:

за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

за ч.1 ст.162 КК України на 2 роки обмеження волі.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 залишено попередню тримання під вартою до вступу вироку в законну силу. Строк відбуття покарання постановлено рахувати з дня затримання з 29 листопада 2014 року.

Судом постановлено стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати в розмірі 442 грн. 65 коп..

Задоволено цивільний позов і стягнуто з ОСОБА_7 в користь потерпілого ОСОБА_9 1715 грн. спричиненої матеріальної шкоди.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Благовєщенська Російської Федерації, громадянин України, неодружений, з незакінченою середньою освітою, не працюючий, проживаючий АДРЕСА_2 , раніше судимий:

25 червня 2006 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст.289, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 24 травня 2011 року по відбуттю призначеного строку покарання,-

засуджений за ч.3 ст.185 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_10 залишено попередню тримання під вартою до вступу вироку в законну силу. Строк відбуття покарання постановлено рахувати з дня затримання з 29 листопада 2014 року.

Судом постановлено стягнути з ОСОБА_10 в дохід держави процесуальні витрати в розмірі 73 грн. 71 коп..

Вирішено питання речових доказів.

Згідно вироку суду, 12 листопада 2014 року близько 23 год. 15 хв. у ОСОБА_7 , який перебував по АДРЕСА_3 виник злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до магазину ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Реалізовуючи вказаний злочинний умисел, 12 листопада 2014 року близько 23 год. 15 хв., ОСОБА_7 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, підійшов до магазину ІНФОРМАЦІЯ_3 , приміщення якого на праві власності належить ТзОВ Джерело, яке на підставі договору оренди №04/14-2 від 01 квітня 2014 року орендує потерпілий ОСОБА_9 , відчинив захисні ролети, розбив віконний склопакет та незаконно проник до приміщення магазину ІНФОРМАЦІЯ_3 по АДРЕСА_3 .

В подальшому 12 листопада 2014 року, близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_7 у приміщенні магазину ІНФОРМАЦІЯ_3 по вул.Митрополита А.Шептицького,15 у м.Тернополі був виявлений працівниками Тернопільського MB УМВС України в Тернопільській області.

Далі, 29 листопада 2014 року у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна із церкви належної релігійній громаді Різдва Пресвятої Богородиці в с. Смиківці Тернопільського району Тернопільської області.

Реалізовуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_7 29 листопада 2014 року об 01 год. зайшов на територію церкви релігійної громади Різдва Пресвятої Богородиці в с.Смиківці Тернопільського району Тернопільської області, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, та будучи упевненим, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, за допомогою фізичної сили, ногою вибив вхідні двері центрального входу до церкви. Звільнивши прохід до церкви, ОСОБА_7 зайшов у приміщення коридору, який веде до літургійного залу церкви.

У цей момент у коридорі спрацював активований раніше електронний датчик руху від чого увімкнулась сигналізація, у зв`язку з чим, з причин, що не залежали від його волі, ОСОБА_7 довести свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна до завершення не зміг.

Почувши звук сирени сигналізації, з метою уникнення відповідальності за незакінчений злочин, ОСОБА_7 вибіг із приміщення коридору церкви та втік з місця події.

На момент вчинення даного кримінального правопорушення у скрині для пожертв, яка знаходилась у літургійному залі церкви релігійної громади Різдва Пресвятої Богородиці в с.Смиківці Тернопільського району Тернопільської області знаходились грошові кошти на загальну суму 210 грн..

В цю ж ніч, 29 листопада 2014 року у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна із церкви належної релігійній організації Різдва Пресвятої Богородиці, що розташована в с. Ступки Тернопільського району Тернопільської області.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 29 листопада 2014 року об 05 год. зайшов на територію церкви релігійної організації Різдва Пресвятої Богородиці в с.Ступки Тернопільського району Тернопільської області.

Переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, та будучи упевненим, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, ОСОБА_7 з допомогою каменю, який знайшов перед входом у церкву, розбив склопакет вікна, яке розташоване з правої сторони від вхідних дверей центрального входу церкви. Звільнивши прохід до церкви, ОСОБА_7 , намагався через вікно проникнути у приміщення коридору, який веде до літургійного залу церкви. У цей момент від звуку розбитого скла із сусідніх до церкви господарств мешканців с.Ступки, почали гавкати собаки, у зв`язку з чим, з причин, що не залежали від його волі, довести свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна не зміг.

Почувши згаданий шум, з метою уникнення відповідальності за незакінчений злочин, ОСОБА_7 покинув приміщення церкви та втік з місця події.

На момент вчинення даного кримінального правопорушення у скрині для пожертв, яка знаходилась у літургійному залі церкви релігійної організації Різдва Пресвятої Богородиці в с.Ступки Тернопільського району Тернопільської області знаходились грошові кошти на загальну суму 327 грн..

Крім цього, 29 листопада 2014 року у ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_10 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна із церкви належної релігійній організації Парафія Святого Миколая, що розташована в с.Романівка Тернопільського району Тернопільської області.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_10 29 листопада 2014 року об 12 год. зайшли на територію церкви релігійної організації Парафія Святого Миколая, яка розташована в с.Романівка Тернопільського району Тернопільської області.

Переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, та будучи упевненими, що їх дії не будуть помічені сторонніми особами, ОСОБА_10 зняв скло вікна, яке знаходилось над зачиненими вхідними дверима в приміщення церкви та разом із ОСОБА_7 проникли до приміщення церкви.

Перебуваючи в літургійному залі церкви релігійної організації Парафія Святого Миколая, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 розбили три скрині для пожертв звідки таємно викрали грошові кошти на загальну суму 1800 грн..

Із викраденими грошовими коштами ОСОБА_7 та ОСОБА_10 покинули приміщення церкви та направились в сторону с.Ангелівка Тернопільського району Тернопільської області. Рухаючись у вказаному напрямку, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 розпорядилися частиною викрадених грошей, придбавши у магазині в с.Романівка Тернопільського району Тернопільської області продукти харчування та алкогольні напої, які спожили.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження і кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначити ОСОБА_7 основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст. 185 КК України. Обґрунтовує свої вимоги тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання не взяв до уваги пом`якшуючі обставини, а саме: щире каяття обвинуваченого, повне визнання вини, сприяння розкриттю злочину, відсутність тяжких наслідків, часткове відшкодування шкоди, шляхом добровільної видачі викрадених коштів і відсутність обтяжуючих обставин. Вважає, що суд зазначених обставини не взяв до уваги.

Обвинувачений ОСОБА_10 вирок суду першої інстанції не оскаржує.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах захисника, в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляцію і просять її задовольнити, в судових дебатах прокурора, який вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, просить його залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено та кваліфікація його дій відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються сукупністю зібраних доказів, є обґрунтованими та в апеляції не оспорюються.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував, що воно має бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення цієї особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції взяв до уваги ступінь тяжкості вчинених діянь, особу винного, його відношення до скоєного (визнання винуватості) та відсутність інших обтяжуючих та пом`якшуючих його вину обставин.

Так, ОСОБА_7 в суді дав визнавальні показання щодо обставин вчинення правопорушень. Цим, обвинувачений сприяв здійсненню правосуддя, а отже, і розкриттю правопорушень.

Також, суд врахував, що обвинувачений хворіє на туберкульоз, має на утриманні неповнолітню дитину, відсутність у потерпілих претензій до нього, оскільки викрадене було їм повернуто, а також врахував позицію потерпілих, які просили не призначати обвинуваченому суворого покарання.

Разом з тим, суд взяв до уваги, що обвинувачений ОСОБА_11 вчинив багатоепізодні протиправні діяння, які законом віднесено до категорії тяжких та невеликої тяжкості, посередньо характеризується за місцем проживання, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має незняту та непогашену судимість, що свідчить про його схильність до протиправної поведінки та небажання стати на шлях виправлення і перевиховання, тому прийшов до правильного висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі, наближеного до мінімального, передбаченого санкцією статті 185 КК України та застосував принцип сукупності злочинів.

Таке покарання, колегія суддів вважає є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, як це передбачено ст. 65 КК України та підстав для застосування ст.ст. 69 і 75 КК України і призначення більш м`якого покарання, не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

Ухвалила:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Судді - три підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2