Справа №212/6814/13-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі : головуючого, судді: ВОДОП* ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2 ,

прокурора прокуратури міста Кривого Рогу; ОСОБА_3 ,

адвокатів ; ОСОБА_4 ОСОБА_5 , потерпілого; ОСОБА_6
представника потерпілого; ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу справу за кримінальним провадженням № 0000212 відносно обвинуваченого ;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, що має віщу освіту, працює на посаді головного спеціаліста відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимий, зареєстрований та мешкає за адресою : АДРЕСА_1 , якого повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 368 КК України.

В С Т А Н О В И В;
Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_8 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 368 КК України за наступних обставин;
ОСОБА_8 згідно наказу № 2451к начальника Головного управління юстиції в Дніпропетровській області від 02 жовтня 2012 року, був призначений на посаду головного спеціаліста Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, розташованого за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Женевська будинок № 1.
Діючи на підставі посадової інструкції затвердженої начальником Криворізького міського управління юстиції, ОСОБА_8 займав посаду пов`язану з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно відповідно до закону, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей, між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, встановлює відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення, встановлює відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію, та сторін правочину, згідно з якими відбувається державна реєстрація, встановлює відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та поданих документах, відповідність даних про наявність /або відсутність/ інформації та/або відповідних документів, що свідчать про накладення /зняття/ заборони (арешту) або інших обтяжень, що перешкоджають державній реєстрації прав, у тому числі відсутність встановлених законом заборон відчуження нерухомого майна, наявність факту виконання умов правочину якими закон та/або договір (угода) пов`язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав, приймає рішення про державну реєстрацію або про відмову в такій реєстрації, її зупинення, про державну реєстрацію обтяжень про скасування запису, /погашення запису/ та внесення змін до записів у Державному реєстрі прав, відкриває і закриває розділи Державного реєстру прав, вносить до них відповідні записи, відкриває та веде реєстрацію облікових справ щодо об`єктів нерухомого майна, присвоює реєстрацій номер об`єкту нерухомого майна під час проведення державної реєстрації, видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно у випадках встановлених законом, видає витяги з Державного реєстру прав на нерухоме майно; надає інформацію з Державного реєстру речових прав або відмовляє в їх наданні у випадках, передбачених законом «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень, здійснює взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, приймає та видає документи, пов`язані з проведенням державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, взяттям на облік безхазяйного нерухомого майна, наданням інформації з Державного реєстру прав, вживає в межах компетенції заходів щодо ведення та функціонування Державного реєстру прав, здійснює в межах компетенції заходи щодо підвищення ефективності роботи у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, вносить пропозиції начальнику відділу щодо удосконалення роботи у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, щодо усунення суперечностей між актами законодавства та заповнення прогалин в ньому, здійснює інші заходи щодо підвищення ефективності роботи у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, зобов`язаний зберігати державну та комерційну таємницю, інформацію про громадян, що стала йому відома під час виконання обов`язків державної служби, а також інформацію яка з згідно із законодавством, не підлягає розголошенню.

Таким чином, ОСОБА_10 постійно виконував обов`язки головного спеціаліста відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, являючись державним службовцем та службовою особою.
Так 21.06.2013 року, в денний час, громадянин ОСОБА_8 , діючи всупереч своїм посадовим обов`язкам та інтересам служби, грубо порушуючи вимоги посадової інструкції, маючи корисний мотив направлений на отримання неправомірної вигоди, знаходячись на другому поверсі адміністративної будівлі Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, розташованого за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Женевська будинок № 1, прийняв пропозицію, щодо отримання неправомірної вигоди громадянина ОСОБА_6 , у розмірі - 3000 гривень 00 копійок за сприяння у внесені даних та видачі витягів з Державного реєстру нерухомого майна.
Діючи з єдиним умислом, ОСОБА_8 25.06.2013 року приблизно о 12 годині 50 хвилин, знову в супереч своїм посадовим обов`язкам та інтересам служби, грубо порушуючи вимоги посадової інструкції, маючи корисливий мотив направлений на отримання неправомірної вигоди, знаходячи в своєму службовому кабінеті, який розташований на другому поверсі Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області розташованого за адресою: місто Кривий Ріг,вулиця Женевська будинок №1, в Жовтневому районі, отримав від громадянина ОСОБА_6 неправомірну вигоду, у розмірі - 3000 гривень, за сприяння у внесені даних та видачі витягів з державного реєстру прав на нерухоме майно.
Після чого, враховуючи наявність достовірної інформації про незаконне зберігання вищевказаних грошових коштів в службовому кабінеті № 1 начальника відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , розташованому на другому поверсі адмінбудівлі розташованої за вказаною адресою, отриманих ОСОБА_8 в якості неправомірної вигоди від громадянина ОСОБА_6 та з метою недопущення їх знищення, втрати або реалізації особами, які залишились у приміщенні адмінбудівлі, (тобто з метою врятування майна) виникла необхідність у невідкладному проведенні обшуку службового кабінету ОСОБА_11 , до постановлення ухвали слідчого судді. В ході якого, вилучені грошові кошти в сумі - 3000 гривень та документи які ОСОБА_8 передав громадянин ОСОБА_6 ..
Органами досудового слідства дії ОСОБА_8 кваліфіковано по ст.. 368 ч 2 КК України, / у редакції закону, станом на 25 червня 2013 року / за ознаками; одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

На підтвердження вини ОСОБА_8 стороною обвинувачення надано суду такі докази;

· допитано судом потерпілого у справі ОСОБА_6 ;
- допитано судом свідків ; ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18

- проведено судом перегляд фидеозапису процесуальних дій по цій кримінальній справі;

- проведено судом прослуховування аудиозаписів по цій кримінальній справі;

- досліджено письмові докази надані суду стороною обвинувачення, а саме; постанови заступника прокурора міста Кривого Рогу С. Гричаного від 08 квітня 2013 року та 14 серпня 2014 року про призначення для процесуального керівництва групи прокурорів;

- протокол огляду грошей від 25 червня 2013 року;

- протокол обшуку від 25 червня 2013 року ;

- протокол огляду МР-3 програвача наданого для огляду ОСОБА_6 від 25 червня 2013 року;

- ухвала судді-слідчого Центрально Міського району міста Кривого Рогу від 26 червня 2013 року про надання дозволу на обшук;

- протокол огляду мобільного телефону «Самсунг» від 27 червня 2013 року, виданий для огляду громадянкою ОСОБА_19 ;

- постанова слідчого від 25 червня 2013 року про призначення по справі судово-хімічної експертизи;

- висновок експерта від 27 червня 2013 року № 70/12/1501;

- посадова інструкція головного спеціаліста Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області;
- графік відпусток робітників відділу реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області на 2013 рік;
- копію трудової книжки ОСОБА_8
- витяг із штатного розпису відділу реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області;
- заяву ОСОБА_6 про його залучення до провадження як потерпілого датовану 02 липня 2013 року;
- постанова про приєднання речових доказів від 11 липня 2013 року;
- постанову слідчого про зміну кваліфікації дій ОСОБА_8 з частини четвертої на частину другу ст.. 368 КК України від 09 липня 2013 року;
- документи що характеризують особу обвинуваченого у справі ОСОБА_8 ..
Дослідивши надані суду стороною обвинувачення докази, суд вважає, що в більшості своїй ці докази є не належними та недостовірними, отриманими органами досудового слідства з грубим порушенням вимог Конституції України та Кримінального процесуального кодексу України, а тому виходячи з вимог Закону вважає, що винність ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченому ст.. 368 ч.2 КК України є недоведеною, а тому він повинен бути виправданим судом з вказаної підставі.
Так, відповідно до вимог ст.. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Тому посилання прокурора на показання обвинуваченого, потерпілого на свідків, які ті давали на досудовому слідстві, суд не приймає до уваги.

Статтею 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

Обов`язок доказування вини обвинуваченого згідно вимог КПК України покладено на слідчі органи та прокуратуру.

Згідно ст.. 373 ч.3 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Недопустимий доказ як зазначено у ст.. 86 КПК України не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Як передбачено у ст.. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:

-здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;

Так допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 не визнав у повному обсязі своєї вини у вчиненні злочину передбаченого ст.. 368 ч.2 КК України. Він суду зазначив, що ця справа відносно нього сфальшована, докази зібрані стороною обвинувачення його вини є недопустимими та недостовірними. А потерпілий у справі ОСОБА_6 відносно нього вчинив провокацію та давав суду неправдиві покази. Він особисто з ОСОБА_6 не знайомий і ніяких грошей від нього він не отримував. Тому обвинувачений у справі просив суд його виправдати у вчиненні цього злочину.

По суті справи ОСОБА_8 показав, що він 25 червня 2013 року разом з дружиною та її сестрою збирались їхати на поховання батька його дружини. Коли вони вийшли з будівлі Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, розташованої за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Женевська будинок № 1, то до нього підійшли декілька молодих чоловіків, які були вдягнуті у цивільній одяг і нічого йому не пояснюючи схопили його за руки, стали викручувати йому руки забрали у нього належну йому барсетку, у якій знаходились його документи, гроші та інше його майно. Він, його дружина та сестра дружини намагались з`ясувати у цих людей, хто вони такі і що їм треба. Однак ніякої конкретної відповіді вони не отримали. Тільки через декілька хвилин він зрозумів що його намагаються затримати співробітники міліції і після цього на їх вимогу, біля його автомобілю співробітники міліції почали огляд речей, документів та грошей які вилучили з його барсетки. Всі ці речі, а також долоні його рук, були просвітлені лампою синього кольору і при цьому експерт який проводив огляд за допомогою вказаної лампи , зазначив, що ніяких слідів фарбуючого засобу «Промінь-1» не виявлено. Він раніше працював слідчим і тому розумів сутність проведення такого огляду.
Після цього, його вказані особи не відпустили, а тримаючи його за руки потягли до приміщення Відділу державної реєстраційної служби, де у кабінеті голови відділу, яка у той час знаходилась у відпустці, стали проводить, як наголосив слідчий ОСОБА_12 , обшук. У цьому кабінеті, на полиці було вилучено якийсь пакет у якому знаходились гроші, помічені фарбуючим засобом «Промінь-1», на суму 3000 гривень. Йому особисто не відомо, що це за гроші і яким чином вони опинились у цьому кабінеті, у якому його робочого місця не має. Після цього, синьою лампою було освітлено його долоні рук і після цього на його диво на них вже були часточки вказаного фарбуючого засобу. Він зрозумів, що ця фарба на долоні його рук могла попасти тільки під час того, як його співробітники брали за руки и тягли до вказаного кабінету. Після цього він та його адвокат заявили клопотання слідчому, що б було за допомогою лампи також оглянути руки тих осіб яки тримали його за руки і тягли до цього приміщення. Однак слідчий ОСОБА_12 відмовився виконати його клопотання, нічим свою відмову не мотивуючи. Він просив слідчого ОСОБА_12 надати йому для огляду документ на підставі якого той проводить обшук у кабінеті керівника відділу реєстраційної служби , однак вказаний слідчий йому та начальнику Управління юстиції ОСОБА_20 вказав, що він має право проводити обшук без дозволу судді-слідчого.
Таким чином, обвинувачений вважає, що дії слідчого ОСОБА_12 у даному випадку не відповідали вимогам закону. Справу відносно нього за цією статтею було сфальшовано за допомогою потерпілого у справі ОСОБА_6 .. Останній визнаний слідчим потерпілим у справі з порушенням вимог закону.
Крім того, обвинувачений у справі ОСОБА_8 суду зазначив, що під час розгляду цієї справи судом, прокурор ОСОБА_21 вдався до злочинних дій відносно нього та 25 червня 2014 року, разом зі співробітниками Дзержинського райвідділу міліції безпідставно затримали його, тримали у райвідділку більше дев`яти годин і прокурор ОСОБА_21 відпустив його тільки за умови, що він підпише угоду про примирення з потерпілим у справі ОСОБА_6 .. Прокурор ОСОБА_21 таким чином змусив шляхом зловживання своїм службовим становищем підписати його таку угоду. Текст цієї угоди ОСОБА_8 надав суду на підтвердження його показів і заявив прокурору ОСОБА_21 відвід від участі у цій справі. За його заявою прокуратурою Дніпропетровської області було порушено кримінальну справу за фактом його незаконного затримання. Такі дії прокурора, за словами обвинуваченого в справі, підтверджують не законність пред`явленого йому обвинувачення по цій справі.
Потерпілий у справі ОСОБА_6 суду пояснив, що у середині липня 2013 року у нього виникла необхідність отримати витяг з Державного реєстру на нерухомість що належить його матері. Крім того до нього звернувся з проханням його товариш /призвіща якого він не назвав/ з проханням отримати для нього витяг на нерухомість що належить йому. З цією ціллю він поїхав до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, розташованого за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Женевська будинок № 1. Він мав намір отримати спочатку консультацію від працівників відділу щодо процедури отримання витягів. Оскільки у приміщенні відділу було багато людей він зайшов на другому поверсі в кабінет розташований зліва по коридору. В цій кімнаті знаходилось двоє співробітників відділу. Він звернувся до ОСОБА_8 , з яким він раніше не був знайомий, з проханням роз`яснити йому порядок отримання витягу з реєстру і показав йому ті документи які у нього були з собою. При цьому він поцікавився, чи потрібно йому довіреність від тих осіб в інтересах яких він звернувся до реєстраційної служби.
ОСОБА_8 йому пояснив, що довіреності йому не потрібно. Йому належить тільки зробити копії усіх документів, які завірити у нотаріуса. Після цього, ОСОБА_8 надав йому номер свого телефону і запропонував йому під`їхати до нього коли усі документи у нього будуть готові і буде ним сплачено мито.
Він завірив усі копії документів у нотаріуса, сплатив мито і після цього зателефонував ОСОБА_8 який запросив його до себе. ОСОБА_8 йому повідомив, що термін отримання витягу за правилами складає 14 днів. Він спитав ОСОБА_8 , а чи можливо отримати документи швидше. Після цього обвинувачений у справі йому пояснив, що можливо, але він повинен тоді сплатити йому, тобто ОСОБА_8 1000 гривень за кожний документ. Потім потерпілий, після уточненого питання головуючого, почав давати інші покази , а саме; що ОСОБА_8 так йому пояснив, - щоб отримати документи взагалі, він повинен сплатити йому 1000 гривень, а якщо видачу документів він просить пришвидшити, то він повинен вже сплатити ОСОБА_8 2000 гривень. Тобто, усього ОСОБА_8 пропонував йому сплатити 3000 гривень.
Коли він вийшов з кабінету ОСОБА_8 , то зрозумів що діється щось протиправне і ОСОБА_8 замість того, щоб видати йому документи безкоштовно, вимагає з нього гроші. Він був цим сильно обурений і після цього звернувся до міського відділу міліції у якому подав заяву, що з нього ОСОБА_8 вимагає гроші. Точну дату звернення до міліції з цією заявою він не пам`ятає.

Відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування по цій справі рішення про залучення в якості потерпілого ОСОБА_6 прийнято 12 червня 2013 року, тобто за одинадцять днів до того як було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками ст.. 368 ч.4 КК України

Співробітники міліції допитали його, та надали йому кошти в сумі - 3000 гривень, різними купюрами, для того щоб він передав ці кошти ОСОБА_8 .. При цьому, ОСОБА_6 категорично спростував ту обставину, що саме він надав кошти слідчому для передачі їй в якості хабара ОСОБА_8 ..

Він зустрівся з ОСОБА_8 у визначений ним день і подав йому вказану суму грошей. Однак ОСОБА_8 ці кошти в руки не взяв, а сказав йому щоб він їх поклав всередину файлу де знаходились його документи. Він виконав прохання ОСОБА_8 поклав гроші до файлу і поклав цей файл на стіл ОСОБА_8 ..

Розмову з ОСОБА_8 він фіксував за власною ініціативою на диктофон свого мобільного телефону. Крім того, робітники міліції надали йому якийсь пристрій, за допомогою якого вони на відстані слухали його розмову з ОСОБА_8 .. Після передачі коштів ОСОБА_8 він вийшов з кабінету і пішов додому. Що сталося після цього він не знає.

Потерпілий на питання адвоката обвинуваченого - саме чим була завдана йому матеріальна шкода, пояснив, що шкода, яка була завдана йому ОСОБА_8 на його думку полягає у тих сумах які він сплатив за завірення копій нотаріусу та сплати державного мита. При цьому він не вказав які саме суми він потратив на сплату мита та завірення копій нотаріусом і не надав ніяких доказів на підтвердження цих витрат.

Після затримання ОСОБА_8 він більше до Відділу реєстраційної служби не приходив і документів, які намагався отримати, він не отримав, так як у цьому відпала необхідність. Більш конкретно він цю обставину не пояснив.

Суд, даючи оцінку показам потерпілого у справі ОСОБА_6 вважає, що він давав суду не правдиві покази, що він є зацікавленою у справі особою і тому усі його покази ставить під сумнів, вважаючи їх недостовірним доказом у справі.
Слідчий на думку суду з надуманих та не відповідаючих вимогам закону підстав визнав ОСОБА_6 потерпілим у справі, зробивши його тим самим зацікавленою у справі особою. Хоча за відсутності ознак вимагання хабара, статус ОСОБА_6 у справі повинен бути визначений як статус свідка, а не потерпілого.
Виходячи зі змісту обвинувального акту відносно ОСОБА_8 в діях ОСОБА_6 вбачається склад кримінального правопорушення передбаченого ст.. 369 КК України, а саме; пропозиція, обіцянка або надання неправомірної вигоди службовій особі. Однак органами досудового слідства цьому не дана належна правова оцінка після перекваліфікації дій ОСОБА_8 з частини четвертої на частину другу статті 368 КК України.

Так потерпілий ОСОБА_6 давав суду покази в загалом, не конкретні, а на уточнюючи питання до нього учасників процесу та головуючого, плутався та постійно повторював, що він нічого не пам`ятає і більш чітко пояснити ту чи іншу обставину не може. Інколи давав під час одного допиту покази які суттєво різняться між собою, саме стосовно причин які спонукали його звернутись до органів міліції з такою заявою. ОСОБА_6 давав суду нелогічні пояснення, а саме; як вказано в обвинуваченні, він сам запропонував ОСОБА_8 кошти за прискорення видачі йому документів, а потім, як він пояснив суду, він збагнув, що ОСОБА_8 діє неправомірно, вимагаючи у нього кошти.
Він чітко не міг пояснити суду, саме чим і якими діями обвинуваченого йому завдана матеріальна шкода на суму - 3000 гривень, як це зазначено в обвинувальному акті. Він у судовому засіданні вказав, що в даний час він не має ніяких претензій до обвинуваченого.
За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_6 не обґрунтовано та всупереч вимогам закону на досудовому слідстві визнаний потерпілим у справі саме на суму, яка начебто була передана ним ОСОБА_8 , тобто - 3000 гривень.
Згідно обвинувачення пред`явленого ОСОБА_8 , останній прийняв пропозицію, щодо отримання неправомірної вигоди громадянина ОСОБА_6 , у розмірі - 3000 гривень 00 копійок за сприяння у внесені даних та видачі витягів з Державного реєстру нерухомого майна. А вимагання хабара, як на це вказує потерпілий в справі, у обвинувачені не зазначено. Таким чином, покази потерпілого у справі ОСОБА_6 не відповідають обставинам вказаним в обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 ..
Під час досудового слідства, потерпілим у справі ОСОБА_6 було подано заяву, про його залучення до провадження як потерпілого. Цей письмовий доказ надано суду стороною обвинувачення. З тексту цієї заяви вбачається, що він не написаний рукою, а надрукований і його текст у повному обсязі відповідає тексту обвинувального акту відносно ОСОБА_8 .. У цьому документі відсутні будь які вказівки на те - саме якими діями обвинуваченого була завдана шкода потерпілому, та у чому вона полягає. За таких обставин, суд вважає, що ця заява є не мотивованою, а тому слідчим не обґрунтовано ОСОБА_6 визнано потерпілим у справі. Як зазначено слідчим у обвинувальному акті ОСОБА_6 спричинена матеріальна шкода в сумі,- 3000 гривень. Саме з чого вирахувана була ця сума слідчим, незрозуміло. Тим більше, що цю обставину не підтвердив сам потерпілий у судовому засіданні.
Суду не надано доказів щодо походження грошей, які були передані ОСОБА_6 для передачі їх у якості хабара ОСОБА_8 . Прокурор суду зазначив, що це є секретною інформацією і категорично відмовився розсекретити цю інформацію.
Даючи оцінку письмовим доказам, наданим суду стороною обвинувачення, суд вважає недостовірними та недопустимим такі письмові докази;
-постанову заступника прокурора міста Кривого Рогу С. Гричаного від 08 квітня 2013 року про призначення для процесуального керівництва групи прокурорів по цій справі. Ця постанова датована 08 квітня 2013 року. Тобто група прокурорів по цій справі була призначена більш ніж за два місяці до 25 червня 2013 року, коли начебто ОСОБА_8 вчинив інкримінований йому злочин. Ця постанова не відповідає вимогам ст.. 37 КПК України, якою передбачено що прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення.

Таким чином, група прокурорів може бути створена тільки після початку кримінального провадження, а не за два місяці до нього. Виходячи з цього, повноваження прокурорів по цій справі - ОСОБА_22 , ОСОБА_3 , ОСОБА_21 та ОСОБА_23 визначені з порушенням вимог закону, а тому усі їх дії по керівництву розслідуванням даної кримінальної справи, є незаконними. А усе досудове слідство проведено з грубим порушенням вимог закону і дає підстави для постановлення по справі виправдувального вироку.

Щодо протоколу огляду грошей від 25 червня 2013 року, наданого суду в якості письмового доказу прокурором, то суд, також вважає цей документ не допустимим доказом, так як складений він невідомою особою, як вказано ; «Оперуповноважений ВДСБЕЗ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області старшим лейтенантом міліції» при цьому призвіще цієї особи, яка склала цей протокол, не зазначено всупереч вимогам ст.. 104 ч.3, 237 КПК України.

При цьому, суду не надано ніяких доказів щодо правомірності складання оперуповноваженим цього протоколу, так як невідомо чи було надано належним чином доручення слідчим на проведення такої слідчої дії, як огляд та фіксування номерів грошей невідомим оперуповноваженим. При цьому, оперуповноважений при складанні цього протоколу не роз`яснив права понятим, які передбачені

Не відповідність складеного протоколу вимогам закону, вказує на те, що цей доказ є не належним і не може бути прийнятим судом як доказ вини обвинуваченого.

Суттєвим порушенням права обвинуваченого в справі ОСОБА_8 з боку слідчого в справі ОСОБА_12 є на думку суду проведення ним обшуку 25 червня 2013 року у приміщенні кабінету начальника Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, розташованого за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Женевська будинок № 1, без санкції на це слідчого судді.
Статтею 87 КПК України передбачено, що суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, - здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;

Як вбачається з наданих суду документів обшук слідчим ОСОБА_12 було проведено 25 червня 2013 року без санкції дозволу на це судді слідчого. Як зазначив у цьому документі слідчий обшук він провів на підставі ст.. 233 КПК України і закінчив проведення цього обшуку він у той же день о 15 годині 25 хвилин.

Стаття 233 КПК України передбачає і регламентує проникнення до житла чи іншого володіння особи, що у даному випадку є незаконним. Оскільки обшук проводився не у житлі або в іншому володінні особи, а у державній установі. Він повинен був проведений відповідно до вимог ст.. 234 КПК України, на яку слідчий ОСОБА_12 у вказаному протоколі навіть не послався.

А як слідує з ухвали судді-слідчого Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу ОСОБА_24 , дозвіл на проведення цього обшуку надано нею слідчому ОСОБА_12 тільки на наступний день, тобто 26 червня 2013 року, що є грубим порушенням вимог ст.. 234 КПК України. Так як обшук проводився у державній установі а не у приватному володінні особи.
Відповідно до частини третьої ст.. 233 КПК України, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді.

Таким чином, відповідно до вимог цієї статті слідчий має право у невідкладних випадках, чітко вказаних у нормі цього закону, тільки увійти до житла чи іншого володіння особи, а проводити обшук у цьому помешканні він вправі тільки на підставі дозволу ухвали судді слідчого постановленої на підставі ст.. 234 КПК України.

Тобто виходячи з цієї норми закону слідчий ОСОБА_12 не мав права проводити обшук без дозволу ухвали судді слідчого. Тим більше, що обшук він проводив не у житловому приміщенні а у державній установі.

Статтею ст. 234 ч.2 КПК України чітко визначено, що обшук може бути проведено тільки на підставі ухвали слідчого судді. При цьому, цією нормою закону не надано право слідчому або прокурору спочатку провести обшук, а потім отримати від судді-слідчого дозвіл на його проведення.

У обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 вказано, що; «…з метою недопущення їх знищення, втрати або реалізації особами, які залишились у приміщенні адмінбудівлі, (тобто з метою врятування майна) виникла необхідність у невідкладному проведенні обшуку службового кабінету ОСОБА_11 , до постановлення ухвали слідчого судді.» Така вказівка сторони обвинувачення протиричіть вимогам закону, а такі дії слідчого суттєво порушили права і свободи обвинуваченого ОСОБА_8 . Доводи сторони обвинувачення, що такі дії слідчого були викликані необхідністю, не ґрунтуються на законі, і тому не можуть бути визнані судом як достовірний та допустимий доказ.

За заявою потерпілого ОСОБА_6 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками ст.. 368 ч.4 КК України 23 червня 2013 року, а зазначений вище обшук проведено 25 червня 2013 року.

Таким чином, суд вважає, що у слідчого ОСОБА_12 було достатньо часу звернутись до судді слідчого з поданням про проведення обшуку у приміщенні державної установи Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно і отримати дозвіл на проведення такого обшуку. Однак слідчий проігнорував вимоги закону, помилково вважаючи що він мав право діяти відповідно до частини третьої ст.. 233 КПК України, тим самим грубо порушив вимоги процесуального законодавства, на які вказано вище.
Виходячи з цього, суд не вважає належними доказами усі слідчі дії, які були проведені слідчим за незаконно вилученими грошима під час обшуку, та слідами фарби на грошах та долонях рук обвинуваченого. Тобто, проведена по справі хімічна експертиза не може також бути взята до увагу суду як належний доказ.

Одним з доказів у справі, на думку сторони обвинувачення, є видеофіксація затримання ОСОБА_8 та проведення обшуку к кабінеті начальника відділу реєстраційної служби.

Стороною захисту, з цього приводу зазначено, що цей доказ і усі виконані при цьому слідчі дії є незаконними, які суттєво порушують права ОСОБА_8 передбачені Конституцією України та нормами КПК України.

Суд погоджується з такою думкою сторони захисту з наступних підстав;

В якості письмового доказу стороною обвинувачення суду надано протокол про результати здійснення контролю за вчиненням злочину, складеного 26 червня 2013 року слідчим ОСОБА_12 .. Так на думку суду, ті обставини які виклав слідчий у цьому протоколі не відповідають його діям, які він та інші співробітники міліції та поняті вчинили під час затримання ОСОБА_8 та проведення вказаного вище обшуку.

Так, слідчий ОСОБА_12 у вказаному протоколі зазначив, що при затриманні ОСОБА_8 співробітниками міліції, він та його дружина і сестра дружини вчинили штовханину, не виконуючи законні вимоги робітників міліції. При цьому ОСОБА_8 намагався викинути якийсь пакет, що знаходився у нього у руках, а дружина останнього, вихопила у нього з рук цей пакет і побігла з ним до приміщення Відділу реєстраційної служби, де передала цей пакет співробітнику цієї служби ОСОБА_25 , а той заніс цей пакет до кабінету начальника відділу, де він потім і був вилучений.

Такі дані, зазначені слідчим, є надуманими і нічим конкретно не підтвердженими обставинами. Так при огляді цифрового носія з відео фіксацією затримання ОСОБА_8 було зрозуміло, що слідчий на початку виконання цієї дії офіційно не представився и зазначив, що ним проводяться слідчі дії. Тому між співробітниками міліції, які знаходились у цивільному одязі і не пред`являли вказаним особам своїх службових посвідчень, сталася штовханина. Дружина та сестра дружини, а також сам ОСОБА_8 декілька разів під час цієї штовханини кричали, запитуючи осіб які їх затримували, хто вони такі. Але відповіді вони так і не тримали. Тільки, через п`ятнадцять хвилин, коли усі учасники цього дійства перемістились до приміщення кабінету начальника відділу реєстраційної служби, слідчий як це передбачено законом представився та повідомив усіх присутніх про те, що він проводить слідчі дії. Таким чином, слідчий на думку суду, не належним виконанням своїх службових обов`язків та норм КПК України, спровокував такі дії у сих присутніх цього дійства, тобто штовханину. Крім того, слідчим було допущено при затримання ОСОБА_8 грубо порушення норм КПК України, оскільки він, дав команду понятому ОСОБА_14 « тримати» ОСОБА_8 .. І ОСОБА_14 , як це чітко видно на відеозапису, викручує руку ОСОБА_26 , силоміць утримуючи його, та згибаючи його тіло до землі завдавав ОСОБА_8 фізичного болю. А потім ОСОБА_14 , як це зафіксовано на відео утримував силоміць двері відділу реєстраційної служби, не даючи дружині ОСОБА_8 війти до цього приміщення. При цьому, як зазначено у протоколі обшуку слідчий роз`яснив ОСОБА_14 сутність ст.. 11 КПК України, частиною другою якої якою передбачено що забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність.

Усі ці обставини ОСОБА_14 підтвердив будучи допитаний судом. Він вказав, що у цьому випадку він дійсно тримав обвинуваченого за руку і тим самим він виконував розпорядження слідчого.

Таким чином, понятий ОСОБА_14 будучи усвідомленим про свої права та обов`язки щодо участі у проведенні слідчої дії, фактично став зацікавленою у справі особою, силоміць затримуючи ОСОБА_8 та викручуючи йому руку, порушуючи права ОСОБА_8 гарантовані йому Конституцією та законами України.

Тому, суд вважає цю слідчу дію виконану з грубим порушенням норм КПК України, а саме ст.. 223 ч.7 , так як нею передбачено що понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження.

Стороною захисту суду також зазначено на недопустимість доказів, щодо фіксування розмов потерпілим у справі, за його ініціативою, на МР-3 програвач. Стороною захисту заявлено, що цей диктофон, потерпілий використовував, як він сам зазначив, за власним бажанням. Крім цього аудіозапису, ніякими іншими технічними засобами не було зафіксовано факт розмов ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , та факт передачі грошей потерпілим у справі ОСОБА_8 .. Слідчим, при цьому не було оперативно, відповідно до ст.. 260 КПК України, застосовано можливі пристрої для аудіо або відео фіксації факту передачі ОСОБА_6 коштів ОСОБА_8 в якості хабара.
Слідчий на думку суду незаконно провів слідчу дію протокол огляду, відповідно до вимог ст.. 234, 237, 223 КПК України, а саме не тільки оглянув записуючий пристрій МР-3, виданий йому ОСОБА_6 , а і всупереч вказаній нормі закону - зняв інформацію з електронної інформаційної системи, що передбачено ст.. 264 ч.2 КПК України. Однак слідчий на цю норму закону не послався, а прослухав цифровий запис розмов, та надрукував його у цьому протоколі. Він зазначив що розмова велась першою особою « ОСОБА_27 » та другою « ОСОБА_28 ». Сторона обвинувачення вважає що цей протокол є допустимим доказом, який підтверджує вину ОСОБА_8 у вчиненні вказаного злочину. Сам ОСОБА_8 категорично суду зазначив, що на цьому запису зафіксовано не його голос.

Слідчим ідентифікація голосів, які зафіксовані не цьому пристрої, не проводилось, експертиза з цього приводу не була призначена. Тому суд не вважає цей аудиозапис та роздруківку розмов цього запису вчинену слідчим, не належними доказами у справі, що ніяким чином не підтверджують цю розмову на аудиозапису саме; ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ..

Судом та усіма учасниками процесу було здійснено прослуховування цього цифрового запису, однак, якість його дуже низька, внаслідок чого не можливо навіть визначити, а чи вірно слідчим передано у протоколі сутність розмови двох осіб. Тому суд не вважає належним доказом вказаний письмовий доказ, а саме - протокол огляду, записуючого пристрою МР-3, виданого ОСОБА_6 , від 25 червня 2013 року, оскільки він виконаний не у відповідності до вимог закону.

Допитані судом свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ОСОБА_17 та ОСОБА_18 під час розгляду цієї справи ніяким чином не підтвердили факт передачі коштів в сумі - 3000 гривень ОСОБА_6 обвинуваченому ОСОБА_8 .. Їх покази ніяк не торкались цього діяння, та не підтверджували висновки обвинувачення про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні вказаного вище злочину . А напроти, вказували на ті суттєві порушення вимог КПК України з боку слідчого під час проведення розслідування по цій справі.
Таким чином, суд вважає, що твердження прокурора стосовно того, що вина ОСОБА_8 доведена належними та допустимими доказами за вказаним вище обвинуваченням, є хибними. При цьому, прокурор не змінював обвинувачення та не відмовився від нього. Ним не було зазначено та не було уточнено редакцію у часі ст.. 368 ч.2 КК України, що вказана в обвинуваченні.
Суд, проаналізувавши в сукупності та надавши належну правову оцінку вище наведеним доказам, вважає за необхідне виправдати ОСОБА_8 у вчинені зазначеного правопорушення з підстави недоведеності його вини у вчиненні злочину передбаченого ст.. 368 ч. 2 КК України.
Стаття 373 КПК України, передбачає, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У зв`язку з зазначеним стягнення судових витрат в сумі, - 1176 гривень 80 копійок, за проведення експертизи з ОСОБА_8 не можливе і повинно бути віднесено за рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 369-371, 374, 376 КПК України, суд,
У Х В А Л И В :
ОСОБА_8 визнати невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.368 КК України, і виправдати його з підстави недоведеності його вини у вчиненні цього злочину.
Запобіжний захід ОСОБА_8 в даний час не обрано.

Речові докази в справі гроші в сумі 3000 гривень 00 копійок звернути на користь Державного бюджету України.

Процесуальні витрати за надання юридичної допомоги ОСОБА_8 відшкодувати відповідно до положень ст.. 126,130 КПК України за рахунок державного бюджету України.

Вирок може бути оскаржений усіма учасниками процесу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до частини - 6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_29 "янов