Справа 11-
Головуючий у 1 інстанції Кухта В. О.
Доповідач Антипець В. М.
10 листопада 2008
року колегія суддів судової
палати в кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі
- судді -Антипець В. М.
суддів
Борисенка І. П. Шахової О. Г.
секретарі Носко Л. А.
прокурора Сороки Г. В.
засудженого
Розглянула у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові кримінальну справу за апеляцією прокурора, який приймав участь в
розгляді справи, на вирок Менського
районного суду Чернігівської
області від 15 вересня 2008 року,
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель м. Мена
Чернігівської області, АДРЕСА_1, громадянин України, з повною освітою,
неодружений, непрацюючий, раніше не судимий.
Засуджений за ст. 286 частиною 2 КК України на три роки
позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами
строком на три роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнений від
відбуття основного покарання з
випробуванням строком на два роки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов'язаний
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання,
роботи, періодично з'являтись для реєстрації в ці органи.
засудженого ОСОБА_1 на користь держави судові витрати в сумі 1 752 грн. 04 коп.
Питання речових доказів вирішене у відповідності до
Як встановив суд, 20 березня 2008 року, близько 16
години 45 хвилин, ОСОБА_1, керуючи
Грем”яч, в місті Мена, біля будинку АДРЕСА_2, порушив вимоги п. п. 1.5,
1.7, 2.3 (б), 12.1, 12.3, 12.4, 12.4 (б) Правил дорожнього
руху, проявив неуважність, не слідкував
за дорожньою обстановкою, здійснюючи рух
в межах населеного пункту,
перевищив максимально - допустиму швидкість руху, внаслідок чого наїхав
на малолітнього пішохода ОСОБА_5, який від одержаних тяжких
тілесних ушкоджень помер в
В апеляції прокурор, який приймав участь в розгляді
справи, просить вирок суду скасувати за
м'якістю призначеного покарання та постановити новий вирок, мотивуючи тим, що призначення засудженому покарання із застосуванням
ст. 75 КК України суперечить позиції потерпілих. Батьки загиблого малолітнього
пішохода ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час судового засідання наполягали на реальній
мірі покарання засудженому. Засуджений ОСОБА_1 відшкодував збитки потерпілим
тільки 12 вересня 2008 року.
Обставини злочину вказують на те, що ОСОБА_1, не маючи достатнього досвіду
керування транспортними засобами, в населеному пункті, допустив перевищення
дозволеної швидкості руху майже вдвоє, легковажно без усвідомлення
відповідальності за життя інших людей, грубо порушив Правила дорожнього руху, внаслідок чого загинув малолітній пішохід - єдина дитина у батьків.
ОСОБА_1 заслуговує на покарання у виді 4 років позбавлення волі з
позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Під час часткового судового слідства в апеляції,
заслухавши доповідача, прокурора, який просив про посилення покарання,
потерпілих, які підтримали прокурора та наполягали на призначенні засудженому
покарання у виді позбавлення волі, засудженого та його захисника, які просили
апеляцію прокурора залишити без задоволення,
вивчивши матеріали кримінальної справи та перевіривши доводи апеляції,
колегія суддів вважає, що апеляція прокурора задоволенню не підлягає.
Судом правильно встановлені фактичні обставини
справи і зроблений обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 в
порушенні правил безпеки дорожнього руху, які
спричинили смерть потерпілого.
Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні
покарання, у кожному конкретному випадку і щодо кожного підсудного, який
визнається винним у вчиненні злочину, суди мають додержуватися принципів
законності, справедливості, обґрунтованості
та індивідуалізації покарання.
Як вбачається з матеріалів кримінальної справи,
засуджений ОСОБА_1 під час руху, з
перевищенням швидкості, автодорогою
Чернігів - Грем”яч, в місті Мена, біля будинку № 96, наїхав на малолітнього пішохода ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2, який в порушення п.
4. 14 Правил дорожнього руху, без нагляду
дорослих, самостійно перебігав проїзну частину.
Під час керування автомобілем засуджений перебував
у тверезому стані. Місце пригоди до приїзду працівників ДАІ не залишав, надав
правдиві пояснення про обставини наїзду на пішохода, шкодує за вчиненим.
Посилання прокурора на незначний досвід засудженого
в керуванні транспортним засобом та на характер
порушення правил безпеки руху, як обставини, що обтяжують покарання, не
заслуговують на увагу, оскільки охоплюються змістом необережної форми вини.
Коли особа усвідомлює, що порушує правила безпеки
руху, передбачає настання суспільно - небезпечних наслідків свого діяння але легковажно
розраховує на їх відвернення, її дії розцінюються як необережність у вигляді
злочинної самовпевненості.
Намагаючись загладити свою провину, засуджений
ОСОБА_1 просив пробачення у батьків,
відшкодував 15. 04. 2008 року - 15 тисяч
гривень шкоди, а 12 вересня 2008 року -
20 тисяч гривень, а всього 35 тисяч гривень, що підтвердили на засіданні
апеляційної інстанції потерпілі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3
В матеріалах кримінальної справи є заяви від потерпілого ОСОБА_3 та потерпілої ОСОБА_2,
які письмово підтвердили факт
відшкодування ОСОБА_1 збитків та
виказали свою позицію про небажання засудженого позбавляти волі ( а. с. 185, 186 ). На час розгляду справи в
апеляції, зміну свого ставлення до міри покарання засудженому, потерпілі не
Загибель потерпілого внаслідок дорожньо -
транспортної пригоди є кваліфікуючою
ознакою злочину, передбаченого частиною 2 ст. 286 КК України. Вік загиблого, ступінь його спорідненості з
потерпілими, враховуються судом при визначенні
розміру моральної шкоди, а не покарання.
Призначаючи покарання ОСОБА_1 суд врахував характер та ступінь суспільної
небезпечності вчиненого злочину, який відноситься до категорії тяжких, проте
був вчинений з необережності, винний раніше не судився, критично оцінює свою поведінку, а також прийняв до уваги поведінку потерпілих на
дорозі, і прийшов до правильного
висновку про призначення покарання у вигляді позбавлення волі із звільненням
від відбування основного покарання з випробуванням.
порушення правил безпеки руху суд в повній мірі врахував, позбавивши
засудженого ОСОБА_1 права керувати
транспортними засобами строком на три роки.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 365, 366
КПК України, колегія суддів,
Апеляцією прокурора, який приймав участь в розгляді
справи залишити без задоволення, а вирок Менського районного суду Чернігівської області від
15 вересня 2008 року щодо
СУДДІ :
П. АНТИПЕЦЬ В. М. ШАХОВА О. Г.