Справа № 191/3419/13-к
Провадження № 1-кп/191/160/13
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2013 року
м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді
- Кухаря Д.О.

при секретарі
- Яніній О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду кримінальне
провадження за № 0001594 за
обвинуваченням:

ОСОБА_1, який народився у ІНФОРМАЦІЯ_4 в
селищі Роздори, Синельниківського
району, Дніпропетровської області,
мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1
працюючого, маючого середню освіту,
одруженого, громадянина України,
українця, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286
КК України,

із участю в судовому розгляді:

прокурора
- Козлова С.Г.

обвинуваченого
- ОСОБА_1

потерпілого
- ОСОБА_2

потерпілого
- ОСОБА_3

законного представника малолітнього

потерпілого
- ОСОБА_4

представника цивільного

відповідача ПАТ «УОСК»
- Мельніченко О.Д.

експерта
- ОСОБА_12

В С Т А Н О В И В:

22 липня 2013 року, приблизно о 16 годині 30
хвилин ОСОБА_1, керуючи технічно
справним автомобілем НОМЕР_1, слідував
по автомобільній дорозі
«Дніпропетровськ - Мелітополь» зі
сторони м. Дніпропетровська в напрямку
м. Синельникове.

В ході руху, на 38 км а/д
«Дніпропетровськ - Мелітополь» ОСОБА_1
грубо порушуючи правила безпеки
дорожнього руху, проявляючи крайню
неуважність до дорожньої обстановки,
допустив зіткнення зі стоячим на його
смузі руху автомобілем НОМЕР_2 під
керуванням водія ОСОБА_3, після чого
автомобіль НОМЕР_2 в некерованому стані
виїхав на смугу зустрічного руху де
відбулося зіткнення з рухавшемся у
зустрічному йому напрямку автомобілем
«Опель Аскона» д.н. НОМЕР_3 під
керуванням водія ОСОБА_2

В результаті ДТП :

- водій автомобіля НОМЕР_2,
потерпілий ОСОБА_3 отримав тілесні
ушкодження у вигляді закритого
перелому внутрішньої лодижки лівої
гомілки, котрі відносяться до
категорії тілесних ушкоджень
СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості за ознакою
тривалості розладу здоров'я строком
понад 3 тижні (більш як 21 доба) (пункт 2.2.2
Правил визначення ступеню тяжкості
тілесних ушкоджень, затверджений
Наказом №6 «Про розвиток та
вдосконалення судово-медичної служби
України» від 17.01.1995 p.).

- пасажир автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_7
отримала тілесні ушкодження у вигляді
закритого перелому лівої плечової
кістки, котрі відносяться до категорії
тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеня
тяжкості за ознакою тривалості розладу
здоров'я строком понад 3 тижні (більш як
21 доба).

Водій автомобіля «Опель Аскона» д.н.
НОМЕР_3 потерпілий ОСОБА_2 отримав
тілесні ушкодження у вигляді численних
переломів плюснових кісток та кісток
фаланг лівої стопи, котрі відносяться
до категорії тілесних ушкоджень
середнього ступеня тяжкості за ознакою
тривалості розладу здоров'я строком
понад 3 тижні (більш як 21 доба).

Водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_8 повинен
був діяти у відповідності з вимогами п.
12.3 Правил дорожнього руху України, де
зазначено:

п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для
руху або перешкоди, яку водій
об'єктивно спроможний виявити, він
повинен негайно вжити заходів для
зменшення швидкості аж до зупинки
транспортного засобу або безпечного
для інших учасників руху об'їзду
перешкоди».

У даній дорожній обстановці дії водія
автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_8 не
відповідали вимогам п.12.3 Правил
дорожнього руху, що з технічної точки
зору знаходиться в причинному зв'язку з
настанням даної дорожньо-транспортної
пригоди.

Технічна можливість уникнути
зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 для
водія автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_1
визначалась своєчасним виконанням ним
вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху
України та для чого не було яких-небудь
поміх технічного характеру, які
дозволили би йому виконати їх та
виконання яких було необхідною вимогою
для уникнення пригоди з його сторони.

Кримінальна відповідальність за
діяння, що містить склад кримінального
правопорушення, винним у вчиненні
якого визнається обвинувачений,
передбачена ч. 1 ст. 286 КК України, а саме:
порушення правил безпеки дорожнього
руху особою, яка керує транспортним
засобом, що спричинило потерпілим
середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Судовий розгляд проведено в межах
обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337
КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_1, допитаний в суді,
не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і
мету, форму вини за кримінальним
правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст.286
КК України, винним у обвинуваченні
визнав себе повністю, розкаявся.

При цьому, щодо кримінального
провадження обвинувачений ОСОБА_1
надав наступні показання. 22 липня 2013
року о 16 годині 30 хвилин, керуючи
автомобілем НОМЕР_1 допустив зіткнення
з автомобілем славута, який потім
вилетів на зустрічну смугу. Позовні
вимоги не визнає. У вчиненому щиро
кається. Просить суворо не карати.

Судом перевірено докази на
підтвердження встановлених судом
обставин.

Потерпілий ОСОБА_2, допитаний в суді,
дав показання суду про те, що він
підтверджує обставини викладені у
обвинуваченні стосовно
дорожньо-транспортної пригоди. Йому
було спричинені середньої тяжкості
тілесні ушкодження та моральні
страждання, тому просить стягнути з
обвинуваченого ОСОБА_1 моральну шкоду,
частково задовольнивши його позовні
вимоги.

Потерпілий ОСОБА_3, допитаний в суді,
дав показання суду про те, що він
підтверджує обставини викладені у
обвинуваченні стосовно
дорожньо-транспортної пригоди. Йому
було спричинені середньої тяжкості
тілесні ушкодження та великі моральні
страждання, він поніс багато витрат,
тому просить стягнути зі страхової
компанії та обвинуваченого ОСОБА_1
понесену ним матеріальну та моральну
шкоду, у розмірах заявлених у позовних
вимогах.

Законний представник малолітнього
потерпілого ОСОБА_4 дала показання суду
про те, що вона підтверджує обставини
викладені у обвинуваченні стосовно
дорожньо-транспортної пригоди. Її сім'ї
чоловіку, дитині спричинені великі
матеріальні затрати та велика моральна
шкода, та страждання, у зв'язку з
дорожньо-транспортною пригодою, в якій
винуватий обвинувачений.

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,
допитані в суді підтвердили факт
настання дорожньо-транспортної
пригоди при обставинах наведених у
обвинувачені.

Поясненнями експерта ОСОБА_12 який
підтвердив свій висновок та наявність
причинного зв'язку між діями
обвинуваченого та настанням ДТП.

Представник цивільного відповідача
ПАТ «УОСК» Мельніченко О.Д. підтвердив
факт отримання позовної заяви та
доданих до неї матеріалів, та факт
отримання заяви потерпілих від ДТП.
Заперечував проти задоволення
позовних вимог.

Згідно висновку СМЕ № 202 від 03.07.2013 року
потерпілий ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав
тілесні ушкодження у вигляді закритого
перелому внутрішньої лодижки лівої
гомілки, котрі відносяться до
категорії тілесних ушкоджень
середнього ступеня тяжкості за ознакою
тривалості розладу здоров'я строком
понад 3 тижні (більш як 21 доба) (пункт 2.2.2
Правил визначення ступеню тяжкості
тілесних ушкоджень, затверджений
Наказом №6 «Про розвиток та
вдосконалення судово-медичної служби
України» від 17.01.1995 p.). Судово-медичні
експертні дані щодо характеру і
локалізації, встановлених тілесних
ушкоджень, не суперечать давності і
умовам їх спричинення відображеним у
постанові та представленій медичній
документації, тобто 22.06.2013 року в умовах
дорожньо-транспортної пригоди, коли
травмуючими предметами могли бути
виступаючи частини салону
транспортного засобу при наїзді на
будь-який рухомий чи нерухомий об'єкт.

Т.2 а.с. 72-73

У відповідності до висновку
судово-медичної експертизи № 203 від
03.07.2013 р. пасажир автомобіля НОМЕР_2
ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав тілесні
ушкодження у вигляді закритого
перелому лівої плечової кістки, котрі
відносяться до категорії тілесних
ушкоджень середнього ступеня тяжкості
за ознакою тривалості розладу здоров'я
строком понад 3 тижні (більш як 21 доба)
(пункт 2.2.2 Правил визначення ступеню
тяжкості тілесних ушкоджень,
затверджений Наказом №6 «Про розвиток
та вдосконалення судово-медичної
служби України» від 17.01.1995 p.).
Судово-медичні експертні дані щодо
характеру і локалізації, встановлених
тілесних ушкоджень, не суперечать
давності і умовам їх спричинення
відображеним у постанові та
представленій медичній документації,
тобто 22.06.2013 року в умовах
дорожньо-транспортної пригоди, коли
травмуючими предметами могли бути
виступаючи частини салону
транспортного засобу при наїзді на
будь-який рухомий чи нерухомий об'єкт.

Т.2 а.с. 83-84

У відповідності до висновку
судово-медичної експертизи № 193 від
02.07.2013 р. водій автомобіля «Опель
Аскона» д.н. НОМЕР_3 потерпілий ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав тілесні
ушкодження у вигляді численних
переломів плюснових кісток та кісток
фаланг лівої стопи, котрі відносяться
до категорії тілесних ушкоджень
середнього ступеня тяжкості за ознакою
тривалості розладу здоров'я строком
понад 3 тижні (більш як 21 доба).
Судово-медичні експертні дані щодо
характеру і локалізації, встановлених
тілесних ушкоджень, не суперечать
давності і умовам їх спричинення
відображеним у постанові та
представленій медичній документації,
тобто 22.06.2013 року в умовах
дорожньо-транспортної пригоди, коли
травмуючими предметами могли бути
виступаючи частини салону
транспортного засобу при наїзді на
будь-який рухомий чи нерухомий об'єкт.

Т.2 а.с. 54-55

Згідно висновку експерта № 70/27-483 від
15.07.2013 р. водій автомобіля НОМЕР_5 ОСОБА_8
повинен був діяти у відповідності з
вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху
України, де зазначено: п. 12.3 «У разі
виникнення небезпеки для руху або
перешкоди, яку водій об'єктивно
спроможний виявити, він повинен
негайно вжити заходів для зменшення
швидкості аж до зупинки транспортного
засобу або безпечного для інших
учасників руху об'їзду перешкоди».У
даній дорожній обстановці дії водія
автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_8 не
відповідали вимогам п.12.3 Правил
дорожнього руху, що з технічної точки
зору знаходиться в причинному зв'язку з
настанням даної дорожньо-транспортної
пригоди. Технічна можливість уникнути
зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 для
водія автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_1
визначалась своєчасним виконанням ним
вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху
України та для чого не було яких-небудь
поміх технічного характеру, які
дозволили би йому виконати їх, та
виконання яких було необхідною вимогою
для уникнення пригоди з його сторони.

Т.2
а.с. 97-99а

Протоколом огляду ДТП від 22.06.2013 року
встановлено обстановка та обставини
ДТП, кількість учасників ДТП.

Т.2 а.с. 6-12

Схемою місця пригоди ДТП зафіксовано
схематично обставини ДТП.

Т.2 а.с. 13

Фототаблицею до протоколу огляду
зафіксовано візуальна картина ДТП.

Т.2 а.с. 14-19

Протоколом огляду транспортного
засобу від 22.06.2013 р. зафіксовані
пошкодження транспортного засобу
автомобілю НОМЕР_6, деформований
передній капот, ліве крило, бампер,
розбита ліва фара.
Т.2 а.с. 20-21

Страховим полісом АС/0611837, страховик
Акціонерне товариство «Українська
охоронно-страхова компанія», строк дії
договору від 02.04.2013 року по 01.04.2014 року,
зобов'язався нести шкоду перед третіми
особами, спричинену під час ДТП ОСОБА_1.
Т.2 а.с. 24 оборот

Речовими доказами автомобілем НОМЕР_1,
автомобілем «Опель Аскона» д.н. НОМЕР_3,
автомобілем НОМЕР_2.
Т.2 а.с. 25

Протоколом огляду транспортного
засобу від 22.06.2013 р. зафіксовані
пошкодження транспортного засобу
автомобілю НОМЕР_2, деформований
передній бампер, капот, ліве крило,
відсутнє лобове скло, деформований
задній бампер, деформоване ліве крило,
розбиті передні фари.

Т.2 а.с. 29-32

Протоколом огляду транспортного
засобу від 22.06.2013 р. зафіксовані
пошкодження транспортного засобу
автомобілю Опель Аскона» д.н. НОМЕР_3,
деформованя передня частина
автомобіля, деформоване ліве крило,
ліві двері передні та задні.

Т.2 а.с. 34-36а

Таким чином, судовим розглядом
встановлено винність ОСОБА_1 у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за
вчинення якого він підлягає покаранню.

Як обставину, що пом'якшує покарання,
суд визнає щире каяття. Обставин, що
обтяжують покарання, не встановлено.

При визначенні виду й міри покарання
судом ураховується вчинення
обвинуваченим, раніше не судимим,
кримінального правопорушення, що ст. 12
КК України віднесено до злочинів
середньої тяжкості. За місцем
проживання ОСОБА_1 характеризується
позитивно, щиро покаявся у скоєному.

Таким чином, із урахуванням тяжкості
вчиненого, його наслідків, ставлення
обвинуваченого до цього, обставин, що
пом'якшують покарання, зазначених
даних про особу ОСОБА_1, суд приходить
до висновку про необхідність
призначення йому покарання у виді
обмеження волі в межах санкцій
кримінального закону, без позбавленням
права керувати транспортним засобом.

Також враховуючи тяжкість вчиненого та
зазначені вище дані про особу ОСОБА_1,
обставину, що пом'якшує покарання, суд,
крім того, дійшов висновку про
можливість виправлення засудженого
без відбування покарання й наявністю
підстав для звільнення його від
відбування основного покарання з
випробуванням й покладенням на нього
обов'язків відповідно до ст. ст. 75, 76 КК
України.

Стосовно позовних вимог потерпілих суд
враховує вимоги закону встановлені для
страховика та страхувальника, щодо
відшкодування спричиненої шкоди
внаслідок ДТП.

У відповідності до ст. 20 Закону України
«Про страхування» від 7 березня 1996 року
№ 85/96-ВР страховик обов'язаний: 2)
протягом двох робочих днів, як тільки
стане відомо про

настання страхового випадку, вжити
заходів щодо оформлення всіх
необхідних документів для своєчасного
здійснення страхової виплати або
страхового відшкодування
страхувальнику; 3) при настанні
страхового випадку здійснити страхову
виплату

або виплату страхового відшкодування
у передбачений договором строк.
Страховик несе майнову
відповідальність за несвоєчасне
здійснення страхової виплати
(страхового відшкодування) шляхом
сплати страхувальнику неустойки
(штрафу, пені), розмір якої
визначається умовами договору
страхування або законом; 4)
відшкодувати витрати, понесені
страхувальником при настанні
страхового випадку щодо запобігання
або зменшення збитків, якщо це
передбачено умовами договору; 5) за
заявою страхувальника у разі
здійснення ним заходів, що зменшили
страховий ризик, або збільшення
вартості майна переукласти з ним
договір страхування; 7) надавати
відповідним підрозділам Міністерства
внутрішніх справ України, що
забезпечують безпеку дорожнього руху,
інформацію про укладення договорів
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, що підлягають обов'язковому
технічному контролю.

Приватне акціонерне товариство
«Українська охоронно-страхова
компанія» не виконала умови договору
та обов'язки покладені на неї статтею 20
Закону України «Про страхування»,
оскільки своєчасно отримала
повідомлення про настання страхового
випадку, та не виконала жодного
обов'язку покладеного на неї Законом
«Про страхування».

Постановою № 4 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 березня 2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки» зазначено п.17.
Необхідною умовою виникнення обов'язку
страховика за договором обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності осіб, які на
відповідній правовій підставі
володіють транспортними засобами, є
настання страхового випадку (події,
внаслідок якої завдано шкоди третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, що сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована за договором). п 19. З
урахуванням змісту статті 979 ЦК та
статті 16 Закону України «Про
страхування» у разі настання
страхового випадку страховик
зобов'язаний виплатити страхове
відшкодування, а інші умови договору
страхування є підставою для відмови у
виплаті лише в тому разі, якщо таке
порушення положень договору
страхувальником перешкодило
страховику переконатись, що ця подія є
страховим випадком, і має оцінюватись
судом у кожному конкретному випадку.
При цьому суди також повинні мати на
увазі, що порушення страхувальником
визначеного договором страхування
строку подання документів, що
стосуються страхового випадку, не є
порушенням визначеного договором
строку повідомлення про настання
страхового випадку. П. 24. Страхове
відшкодування шкоди, завданої
потерпілому, виплачується за кожним
страховим випадком, що настав протягом
періоду дії відповідного договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності в
межах ліміту відповідальності
страховика (МТСБУ), з урахуванням умов,
зазначених у статті 9 та пункті 19.1
статті 19 Закону № 1961-IV. Максимальні
розміри страхової виплати за шкоду,
завдану майну потерпілих, у разі
спрощеного врегулювання
дорожньо-транспортної пригоди (так
званий Європротокол) затверджено
розпорядженням Державної комісії з
регулювання ринків фінансових послуг
України від 17 листопада 2011 року № 698
«Про затвердження максимальних
розмірів страхової виплати за шкоду,
заподіяну майну потерпілих, у разі
оформлення документів про
дорожньо-транспортну пригоду без
участі уповноважених на те працівників
Державтоінспекції МВС України».
Відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між фактичним розміром шкоди і
страховою виплатою (страховим
відшкодуванням). П. 25. Страхове
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю потерпілого в
дорожньо-транспортній пригоді, а також
особам, яким завдано шкоди смертю
годувальника, та витрати на поховання,
якщо смерть потерпілого настала в
результаті страхового випадку,
здійснюються в порядку, передбаченому
параграфом 2 глави 82 ЦК та розділом III
Закону № 1961-IV. При цьому страховому
відшкодуванню підлягають і додаткові
витрати, зумовлені необхідністю
посиленого харчування,
санаторно-курортного лікування,
придбання ліків, протезування,
стороннього догляду тощо. Потреба у
додаткових витратах встановлюється
висновком медико-соціальної
експертної комісії.

При вирішенні спорів про страхове
відшкодування у наведених вище
випадках суди повинні застосовувати
положення Закону України від 23 вересня
1999 року № 1105-XIV «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності.

У відповідності до Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» від 1 липня 2004 року Статтею 9
Закону встановлено, що 9.1. Страхова
сума - це грошова сума, у межах якої
страховик зобов'язаний здійснити
виплату страхового відшкодування
відповідно до умов договору
страхування. 9.2. Розмір страхової
суми за шкоду, заподіяну майну
потерпілих, становить 50 тисяч гривень
на одного потерпілого. У разі якщо
загальний розмір шкоди за одним
страховим випадком перевищує
п'ятикратну страхову суму,
відшкодування кожному потерпілому
пропорційно зменшується. 9.3. Розмір
страхової суми за шкоду, заподіяну
життю та здоров'ю потерпілих,
становить 100 тисяч гривень на одного
потерпілого. Стаття 23 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (далі ЗУ) 23.1. Шкодою,
заподіяною життю та здоров'ю
потерпілого внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, є:
шкода, пов'язана з лікуванням
потерпілого; шкода, пов'язана з
тимчасовою втратою працездатності
потерпілим; шкода, пов'язана із
стійкою втратою працездатності
потерпілим; моральна шкода, що
полягає у фізичному болю та
стражданнях, яких потерпілий - фізична
особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я; Стаття 24. ЗУ
24.1. У зв'язку з лікуванням
потерпілого відшкодовуються
обґрунтовані витрати, пов'язані з
доставкою, розміщенням, утриманням,
діагностикою, лікуванням,
протезуванням та реабілітацією
потерпілого у відповідному закладі
охорони здоров'я, медичним
піклуванням, лікуванням у домашніх
умовах та придбанням

лікарських засобів. Стаття ЗУ 26-1.
Страховиком (у випадках, передбачених
підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та
підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього
Закону, - МТСБУ) відшкодовується
потерпілому - фізичній особі, який
зазнав ушкодження здоров'я під час
дорожньо-транспортної
пригоди,моральна шкода у розмірі 5
відсотків страхової виплати за
шкоду,заподіяну здоров'ю.

Постановою № 4 Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 1 березня 2013 року «Про деякі
питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки». П.4 Розглядаючи
позови про відшкодування шкоди,
завданої джерелом підвищеної
небезпеки, суди повинні мати на увазі,
що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода,
завдана особі чи майну фізичної або
юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою,
яка її завдала. Обов'язок відшкодувати
завдану шкоду виникає у її завдавача за
умови, що дії останнього були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, - незалежно від наявності
вини.

Положення статті 625 ЦК не
застосовуються до відносин з
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки, оскільки
відшкодування шкоди є
відповідальністю, а не грошовим
зобов'язанням, яке виникає з договірних
зобов'язань. Винятком є
відповідальність страховика (стаття 992
ЦК).

З огляду на презумпцію вини завдавача
шкоди (частина друга статті 1166 ЦК)
відповідач звільняється від обов'язку
відшкодувати шкоду (у тому числі і
моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди
було завдано внаслідок непереборної
сили або умислу потерпілого (частина
п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини
другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає
докази, що підтверджують факт завдання
шкоди за участю відповідача, розмір
завданої шкоди, а також докази того, що
відповідач є завдавачем шкоди або
особою, яка відповідно до закону
зобов'язана відшкодувати шкоду.

Враховуючи наведене суд приходить до
висновку про необхідність задоволення
частково позовних вимог потерпілих
ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Стягнення моральної шкоди зі
страховика лімітовано законом, тому
суми, що перевищують суму ліміту
підлягають стягненню з обвинуваченого.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди
підлягають задоволенню частково та
стягненню з відповідача ОСОБА_1 у
розмірі 14000 грн. як обґрунтовані
стосовно моральних страждань, які
зазнав потерпілий при ДТП, ушкодженням
його здоров'я та майна.

Позовні вимоги ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди підлягають
задоволенню частково та стягненню з
цивільного відповідача ОСОБА_1
моральної шкоди у розмірі 17450 грн.,
стягненню з цивільного відповідача
Приватне акціонерне товариство
«Українська охоронно-страхова
компанія» матеріальної шкоди у
розмірі: 1218 грн. - витрати на лікування,
13860 грн. витрати на санаторно-курортне
лікування, та моральної шкоди 2550 грн. Як
обґрунтовані стосовно матеріальних
витрат та моральних страждань, які
зазнав потерпілий при ДТП, ушкодженням
його здоров'я та майна.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України,
суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винуватим у
пред'явленому обвинуваченні у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 286 Кримінального
кодексу України.

За ч.1 ст. 286 Кримінального кодексу
України, призначити ОСОБА_1 покарання у
виді трьох років обмеження волі, без
позбавлення права керувати
транспортними засобами.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу
України ОСОБА_1 від відбування
призначеного основного покарання
звільнити, якщо він протягом
іспитового строку не вчинить нового
злочину й виконає покладені на нього
обов'язки, встановивши іспитовий строк
один рік.

У відповідності до п. п. 3, 4 ст. 76
Кримінального кодексу України
протягом іспитового строку покласти на
засудженого такі обов'язки:
повідомляти кримінально-виконавчу
інспекцію про зміну місця проживання,
роботи або навчання, періодично
з'являтись для реєстрації до
кримінально-виконавчої інспекції.

Позовні вимоги ОСОБА_2 про
відшкодування моральної шкоди
задовольнити частково та стягнути з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну
шкоду у розмірі 14000 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_3 про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди задовольнити частково
та стягнути з цивільного відповідача
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральну
шкоди у розмірі 17450 грн., стягнути з
цивільного відповідача Приватне
акціонерне товариство «Українська
охоронно-страхова компанія» на користь
ОСОБА_3 матеріальну шкоди у розмірі 1218
грн. - витрати на лікування, 13860 грн.
витрати на санаторно-курортне
лікування, та моральну шкоду 2550 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних
вимог відмовити.

Речові докази автомобіль НОМЕР_1,
автомобіль «Опель Аскона» д.н. НОМЕР_3,
автомобіль НОМЕР_2 залишити у
користуванні користувачів за
належністю.

На вирок можуть бути подані учасниками
судового провадження апеляційні
скарги до Апеляційного суду
Дніпропетровської області через
Синельниківський міськрайонний суд
Дніпропетровської області протягом
тридцяти днів з моменту його
проголошення. Якщо вирок ухвалено без
виклику особи, яка його оскаржує, то
строк апеляційного оскарження для
такої особи обчислюється з дня
отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його
проголошення вручається
обвинуваченому та прокурору.

Суддя: Д. О. Кухар