Справа № 675/786/15-к
Провадження № 1-кп/675/48/2015
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" червня 2015 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі - ОСОБА_4 , за участю: прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав кримінальне провадження за № 0000057 по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізяслав Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, освіта середня спеціальна, не працюючого, раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_8 21 лютого 2015 року за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 вчинив вбивство своєї співмешканки ОСОБА_10 за наступних обставин.

Так, у той день близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у вітальні зазначеного житлового будинку, на побутовому рівні розпочав сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 , яка лежала на ліжку у вказаній кімнаті.

Під час сварки ОСОБА_8 , схопивши потерпілу за одяг, стягнув її з поверхні ліжка на підлогу, внаслідок чого остання впала та отримала тілесні ушкодження у вигляді садна на передній поверхні правого колінного суглобу, синця на передньо - внутрішній поверхні лівої гомілки, що мають ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Надалі, ОСОБА_8 підійшов до столу, на якому знаходився телевізор, взяв з його поверхні складний ніж, розклав його, наблизився до потерпілої ОСОБА_10 , яка сиділа на підлозі, та умисно з метою позбавлення життя останньої наніс удар вказаним ножем у грудну клітину ОСОБА_10 у ділянку фізіологічного розташування серця, чим заподіяв їй тілесне ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітки з ушкодженням серцевої сорочки, висхідного відділу аорти з раною на передній поверхні грудної клітки (в ділянці тіла груднини в проекції другого міжребер`я на 1 см. вправо від серединної лінії), що супроводжувалось кровотечею в порожнину осердя (300 мл.) та в ліву плевральну порожнину (800 мл.), що має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент спричинення, несумісного з життям, від якого потерпіла померла на місці події.

Безпосередньою причиною смерті потерпілої ОСОБА_10 була гостра крововтрата, як ускладнення проникаючого поранення грудної клітки з ушкодженням осердя та висхідного відділу аорти.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою винуватість у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення визнав частково та суду пояснив, що між ним та потерпілою ОСОБА_10 часто виникали непорозуміння внаслідок зловживання останньою алкогольними напоями. Так, 21 лютого 2015 року ОСОБА_10 протягом дня вживала спиртне та відмовлялася допомагати йому по господарству і доглядати онуків. У той день він також вживав алкогольні напої. У вечірню пору він збудив потерпілу та попросив зварити їсти. Остання відмовилася допомагати йому та почала ображати його нецензурними словами, внаслідок чого між ними виникла сварка, в ході якої обвинувачений стягнув потерпілу з ліжка. Під час сварки ОСОБА_10 намагалася вдарити його у зламану щелепу, але він відвернув її руку. Можливо, потерпіла нанесла удар, оскільки він відчув різкий біль. Зазначив, що не пам`ятає, як ніж опинився у його руках. Зрозумівши, що наніс ножове поранення ОСОБА_10 , обвинувачений побіг до сусідів, щоб викликати швидку допомогу та міліцію.

ОСОБА_8 також пояснив, що ОСОБА_10 часто вживала алкогольні напої зі своїми знайомими, у тому числі за місцем їхнього спільного проживання. Крім того, 13 січня того ж року ОСОБА_11 , з яким вживала спиртне потерпіла, побив його, завдавши тілесні ушкодження у виді перелому щелепи.

Внаслідок усіх цих обставин він дуже ображався на потерпілу, що й викликало у нього складний емоційний стан та призвело до заподіяння смерті ОСОБА_10 .

У вчиненому ОСОБА_8 щиро розкаявся та просив суд суворо його не карати.

Винуватість ОСОБА_8 у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів.

Так, потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що між батьками дійсно виникали сварки у зв`язку з тим, що ОСОБА_10 періодично зловживала алкогольними напоями. 21 лютого 2015 року у вечірню пору їй зателефонував батько та попросив приїхати, оскільки він «зарізав» матір. Коли потерпіла приїхала до їхнього домогосподарства, помітила, що ОСОБА_8 перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Останній говорив, що нічого не пам`ятає, просив вибачення за скоєне.

Свідок ОСОБА_12 показала суду, що 21 лютого 2015 року у вечірню пору до неї зателефонувала ОСОБА_7 та повідомила, що її батько «зарізав» матір.

Вказане підтвердив також свідок ОСОБА_13 , який, зокрема, пояснив, що після дзвінка потерпілої пішов до господарства ОСОБА_14 , де обвинувачений повідомив йому, що «підрізав» потерпілу ОСОБА_10 .

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 суду пояснили, що у той вечір близько 19 год. 30 хв. до їх домоволодіння прийшов ОСОБА_8 та повідомив, що поранив свою співмешканку. Просив викликати швидку допомогу, щоб її врятувати.

Аналогічні покази у судовому засіданні надали свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які пояснили, що обвинувачений не заперечував факту позбавлення життя потерпілої та шкодував про скоєне.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду підтвердила, що 21 лютого 2015 року у вечірню пору приїхала на виклик до господарства ОСОБА_14 з приводу ножового поранення, де виявила труп потерпілої ОСОБА_10 .

Згідно даних протоколу огляду місця події та трупа від 21 лютого 2015 року було оглянуто домоволодіння, що у АДРЕСА_1 , де відбулося вбивство ОСОБА_10 . У ході огляду зафіксовано розташування будинку, кімнат у ньому, місце знаходження трупа, сліди злочину (а.с. 56-71).

У відповідності до даних протоколу огляду місця події від 21 лютого 2015 року з фото-таблицями до нього на території вищевказаного господарства було виявлено розкладного ножа з рукояткою темно-червоного кольору, яким було позбавлено життя потерпілу ОСОБА_10 (а.с. 72-82).

У відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 46 від 04 березня 2015 року у потерпілої ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітки з ушкодженням серцевої сорочки, висхідного відділу аорти з раною на передній поверхні грудної клітки (в ділянці тіла груднини в проекції другого міжребер`я на 1 см. вправо від серединної лінії), що супроводжувалось кровотечею в порожнину осердя (300 мл.) та в ліву плевральну порожнину (800 мл.), що має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент спричинення, несумісного з життям; садна на передній поверхні правого колінного суглобу, синця на передньо - внутрішній поверхні лівої гомілки, що мають ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Смерть ОСОБА_10 настала від гострої крововтрати, як ускладнення проникаючого поранення грудної клітки з ушкодженнями осердя та висхідного відділу аорти (а.с. 192-194).

Згідно з висновками судово-імунологічної експертизи № 250 від 13 травня 2015 року кров ОСОБА_10 відноситься до групи 0 з ізогемаглютинінами анти А і анти В за ізосерологічною системою АВО. Кров ОСОБА_8 відноситься до групи А з ізогемаглютинінами анти В та супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО. На ножі, виявленому на місці події, знайдена кров людини, при визначенні групової належності якої знайдено антиген Н та ізогемаглютиніни анти А і анти В. Отже, ця кров може походити від особи (осіб), у крові яких знаходиться антиген Н та ізогемаглютиніни анти А і анти В, в тому числі від потерпілої ОСОБА_10 . Виключити домішки крові від ОСОБА_8 , в крові якого знаходиться тільки антиген Н, не являється можливим (а.с. 189-191).

Висновком судово-медичної експертизи № 41-мк від 13 травня 2015 року встановлено, що одиночна проникаюче-наскрізна колото-різана рана шкіри, вилучена із грудної клітки трупа потерпілої ОСОБА_10 , могла утворитись від одноразової колюче-ріжучої травмуючої дії складного ножа, виявленого і вилученого під час проведення огляду господарства, що у АДРЕСА_1 (а.с. 180-187).

Із протоколу проведення слідчого експерименту від 22 лютого 2015 року з фото-таблицями до нього за участю підозрюваного ОСОБА_8 вбачається, що останній розповів, при яких обставинах він позбавив життя потерпілої ОСОБА_10 (а.с. 86-115).

Згідно з протоколами щодо результатів здійснення оперативно-технічних заходів від 14 березня 2015 року під час проведення негласних (розшукових) слідчих дій аудіо-, відео контролю за місцем тимчасового перебування ОСОБА_8 ( АДРЕСА_2 ) одержана інформація, що останній 21 лютого 2015 року у вечірню пору, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час сварки з співмешканкою ОСОБА_10 наніс останній тілесні ушкодження ножем в область грудей, внаслідок чого остання померла на місці (а.с. 121, 122).

Даними висновку комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 281 від 29 квітня 2015 року підтверджується, що ОСОБА_8 під час вчинення злочину будь-якою душевною хворобою, психічним розладом не страждав, міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. На момент вчинення злочину в стані фізіологічного афекту, в стані сильного душевного хвилювання не знаходився (а.с. 174-176).

Наведені докази та їх оцінка у своїй сукупності переконують суд, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 115 КК України як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто умисне вбивство.

Доводи сторони захисту щодо необхідності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ст. 116 КК України, як вбивства, вчиненого в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок тяжкої образи з боку потерпілого, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», суб`єктивна сторона умисного вбивства, вчиненого в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання або тяжкої образи з боку потерпілого характеризується не лише умислом, але й таким емоційним станом винного, який значною мірою знижував його здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними. Необхідною умовою кваліфікації дій винного за ст. 116 КК України є сильне душевне хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. До тяжкої образи слід відносити явно непристойну поведінку потерпілого, що особливо принижує гідність чи ганьбить честь винного або близьких йому осіб.
Водночас, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 та потерпіла у день вчинення злочину вживали спиртні напої, у тому числі спільно, внаслідок чого між ними і виник конфлікт.

Факт вживання спиртних напоїв у день вчинення злочину не заперечується самим обвинуваченим та підтверджується довідкою лікаря Ізяславської центральної районної лікарні (а.с. 171).

ОСОБА_8 підтвердив наявність неприязних відносин між ним та співмешканкою у зв`язку з тим, що остання періодично зловживала алкоголем.

Так, з тих же мотивів між ними виникали сварки у день вбивства, у ході яких обвинувачений вимагав у потерпілої припинити вживати спиртні напої та допомогти йому по господарству.

Таким чином, у справі не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що в момент вчинення вбивства обвинувачений був в стані сильного душевного хвилювання, оскільки вбивство ОСОБА_8 вчинив під час сварки, які відбувалися між ним та потерпілою протягом тривалого часу.

З матеріалів провадження також вбачається, що ситуація вчиненого злочину не мала ознак афектогенної, оскільки конфлікт щодо питань вживання алкогольних напоїв між останніми виник не вперше.

Емоційний стан ОСОБА_8 не знижував його здатності усвідомлювати свої дії, про що свідчить поведінка обвинуваченого після вчиненого, а саме те, що він зателефонував до міліції, сповістивши про вчинене вбивство, та повідомив про подію близьких родичів.

Крім того, твердження сторони захисту спростовується і висновком комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 281 від 29 квітня 2015 року, згідно якої ОСОБА_8 у момент вчинення суспільно-небезпечного діяння у стані фізіологічного афекту та сильного душевного хвилювання не знаходився.

Посилання обвинуваченого та його захисника на факт заподіяння ОСОБА_8 13 січня 2015 року тілесних ушкоджень ОСОБА_20 , який вживав спиртні напої разом із потерпілою, не заслуговують на увагу, оскільки така подія мала місце задовго до досліджуваної події, а тому не могла спричинити раптово виниклий афектогенний стан у день вчинення злочину.

Також суд не бере до уваги твердження ОСОБА_8 щодо того, що потерпіла могла завдати йому удар по щелепі, оскільки такий факт не підтверджений жодними доказами. Крім того, сам обвинувачений показав суду, що ОСОБА_10 протягом всього дня вживала спиртні напої та перебувала в стані сильного алкогольного сп`яніння. Вказана обставина вбачається також з висновку судово-медичної експертизи № 46 від 04 березня 2015 року, згідно якого концентрація етилового алкоголю в крові потерпілої може відповідати стадії інтоксикації «тяжке отруєння» по відношенню до живої людини.

Зазначене викликає у суду об`єктивні сумніви щодо можливості нанесення потерпілою тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

За таких обставин, суд не вбачає підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого на ст. 116 КК України.

Підходячи до обрання міри покарання ОСОБА_8 , виходячи із загальних засад призначення покарання, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особливості, особу винного, зокрема, характеристику, сімейний стан, фактичні обставини справи.

Вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення є особливо тяжким злочином.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає часткове визнання вини та щире розкаяння винного.
ОСОБА_8 раніше не судимий силу ст. 89 КК України, за місцем проживання характеризується посередньо, ніде не працює.
Суд також враховує думку потерпілої, яка просить суворо обвинуваченого не карати.
Водночас, з урахуванням суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та особи винного, суд приходить до висновку, що йому слід призначити покарання лише у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті, за якою він обвинувачується.
На думку суду, таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи тяжкість вчиненого злочину та обставини справи, підстав для звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням згідно з ст. 75 КК України та підстав для призначення йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України суд не вбачає.
Також, на думку суду, у зв`язку з призначенням ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі з метою забезпечення виконання останнім покладених на нього обов`язків по відбуванню покарання до набрання вироком законної сили йому слід залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Витрати на залучення експертів для проведення дактилоскопічної експертизи слід віднести на рахунок держави, оскільки вищевказаний висновок експерта не долучено до матеріалів провадження та не досліджувався судом.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк - 7 (сім) років.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою.

Строк відбування покарання рахувати ОСОБА_8 з 30 червня 2015 року, зарахувавши в строк відбуття покарання час утримання під вартою - з 22 лютого 2015 року по 29 червня 2015 року включно.
Речові докази по справі: пакети із складним ножем, дактилокарткою з дактилоформулою ОСОБА_8 , мобільним телефоном марки «Самсунг», карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар», спортивними штанами, кімнатними тапочками, футболкою, фрагментом ковдри, одягом трупа ОСОБА_10 , експериментальними зрізами з піднігтьового вмісту з пальців обох рук, волосся з трупа ОСОБА_10 , змивами з долонних поверхонь рук ОСОБА_8 , контролем марлевого носія, клапотем шкіри, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Ізяславського РВ УМВС України в Хмельницькій області знищити. Зразок сухої крові з трупа ОСОБА_10 та зразок сухої крові на марлі ОСОБА_8 , які зберігаються в архіві відділення судово-медичної імунології Хмельницького обласного бюро судово-медичних експертиз знищити. Накопичувачі інформації (флеш-карти) з результатами НСРД та диски для лазерних систем зчитування із відеозаписом огляду місця події, допиту підозрюваного та слідчого експерименту, які долучені до матеріалів кримінального провадження, залишити у матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3