154/385/15-к
1-кп/154/51/15
ВИРОК
іменем України
19 лютого 2015 року м.Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченого: ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Рудники Маневицького району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 (польова пошта), солдат
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,-
в с т а н о в и в:
Відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 Про призов військовозобов`язаних на військову службу за мобілізацією військовозобов`язаного солдата ОСОБА_4 призвано на військову службу до складу Збройних Сил України у військову частину НОМЕР_2 , розташовану у АДРЕСА_1 .
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 78 від 10.04.2014 р. солдата ОСОБА_4 з 09.04.2014 р. зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини і призначено на посаду командира відділення - командира машини відділення мінних загороджувачів інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_2 .
02.05.2014 наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 02.05.2014 № 310 введено в дію нове умовне найменування зазначеної військової частини - військова частина - польова пошта НОМЕР_3 .
Під час проходження військової служби у військовій частині - польова пошта НОМЕР_3 , розташованій по АДРЕСА_2 , солдат ОСОБА_4 17.11.2014 року без поважних причин самовільно залишив зазначену військову частину та у період часу з 17.11.2014 року до 19.01.2015 року умисно, без поважних причин був відсутній на службі, не виконував покладені на нього службові обов`язки і, перебуваючи за місцем постійного проживання у АДРЕСА_1 , проводив час на власний розсуд.
Згідно з наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_3 від 29.11.2014р. № 262 солдата ОСОБА_4 з 29.11.2014 р.виключено із списків особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_3 , з усіх видів забезпечення та направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_4 , розташованої по АДРЕСА_2 .
Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_4 від 01.12.2014 р. № 20 солдата ОСОБА_4 з 01.12.2014 р. зараховано до списків особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_4 .
Проте, солдат ОСОБА_4 з 29.11.2014 р. до 19.01.2015 р. до військової частини - польова пошта НОМЕР_4 для подальшого проходження військової служби не прибув та, перебуваючи за місцем постійного проживання у АДРЕСА_1 , проводив час на власний розсуд.
У подальшому 19.01.2015 року солдат ОСОБА_4 повернувся до військової частини - польова пошта НОМЕР_4 для продовження проходження військової служби та згідно з наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_4 від 21.01.2015 р. № 13 з 21.01.2015 р. його виключено із списків особового складу зазначеної військової частини, з усіх видів забезпечення та направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , розташованої у АДРЕСА_3 .
Згідно наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 23.01.2015 р. № 24 солдата ОСОБА_4 з 23.01.2015 р. зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини на посаду командира машини відділення землерийних машин 2-го інженерного взводу 1-ї інженерно- технічної роти військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , за якою останній виконує службові обов`язки.
Таким чином, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби, грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби, будучи зобов`язаним бездоганно і неухильно дотримуватися порядку проходження військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, п.п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до яких оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладається на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України являється справою всього Українського народу і обов`язком кожного громадянина України, достовірно знаючи, що він являється військовослужбовцем і повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, не отримавши дозволу відповідного начальника, 17.11. 2014р. без поважних причин самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_3 , розташовану по АДРЕСА_2 , та з 17.11.2014 р. до 19.01.2015 р., дня його прибуття до військової частини - польова пошта НОМЕР_4 для подальшого проходження військової служби, умисно, без поважних причин був відсутній на службі протягом періоду понад один місяць, не виконував покладені на нього службові обов`язки та, перебуваючи за місцем постійного проживання у селі Микитичі Володимир-Волинського району Волинської області, проводив час на власний розсуд, чим вчинив самовільне залишення військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Під час досудового розслідування між прокурором військової прокуратури Луцького гарнізону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 02 лютого 2015 року укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з угодою, ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди йому буде призначене покарання за ч.3 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 буде звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст.76 КК України, а саме: не виїжджатиме за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлятиме кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості.
Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального кодексу України, зокрема, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покарання.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
Речові докази відсутні. Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ч.3 п.1 ст. 314, ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -
засудив:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України зобовязати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Процесуальні витрати та речові докази - відсутні.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: /-/ підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду ОСОБА_1