Справа № 515/2544/13-к
Провадження № 1-кп/515/2746/13
Татарбунарський районний суд Одеської
В И Р О К

Іменем України

25 грудня 2013 р. Татарбунарський
районний суд Одеської області в
складі:

головуючого судді
Сивоконь Т.І.

при секретарі Коваленко
І.М.

за участю прокурора
Бролінського Р.О.

обвинуваченого ОСОБА_1

потерпілої ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Татарбунари
кримінальне провадження за
обвинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
м.Татарбунари Одеської області,
українця, громадянина України,
розведеного, з середньо-спеціальною
освітою, не працюючого,
військовозобов'язаного, проживаючого в
АДРЕСА_1, раніше не судимого

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164
Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно рішення Татарбунарського
районного суду Одеської області від 10
червня 2010 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зобов'язаний виплачувати аліменти на
утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/4 частини від
усіх видів заробітку, але не менше 30%
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку щомісячно, починаючи
з 21.05.2010 року до досягнення повноліття
сином, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 року. З
метою ухилення від сплати аліментів,
згідно із зазначеним рішенням суду,
ОСОБА_1, будучи працездатним, умисно з
21.05.2010 року по теперішній час не вживав
заходів для працевлаштування на
постійну роботу та отримання
заробітку, з якого він міг би
виплачувати аліменти. В результаті
цього, згідно з розрахунком Державної
виконавчої служби Татарбунарського
районного управління юстиції,
заборгованість ОСОБА_1 з виплати
аліментів на утримання дитини за
період з 21.05.2010 року по 30.07.2013 року
становить 4645,30 грн.

Обвинувачений винним себе у скоєнні
вказаного злочину не визнав та пояснив,
що заборгованість зі сплати аліментів
у нього виникла в зв'язку з тим, що у
нього немає можливості
працевлаштуватися на постійну роботу,
він також не перебуває на обліку в
центрі зайнятості, так як для
постановки на облік необхідно надати
ряд документів, та в зв'язку з
відсутністю деяких у нього він не зміг
вирішити це питання. Погасити борг зі
сплати аліментів повністю у нього
немає можливості так як він не має
постійного заробітку.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні
пояснила, що обвинувачений з початку
року зовсім не сплачує аліменти на
утримання неповнолітнього сина, також
у нього є заборгованість за минулий
період. Тому вона була вимушена
звернутися із заявою про притягнення
ОСОБА_1 до кримінальної
відповідальності за ухилення від
сплати

аліментів.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що
обвинувачений проживає з ним
по-сусідству, постійної роботи він не
має, а іноді займається ремонтом
автомобілів, також і свідкові він
кілька разів провадив ремонт
автомобіля, за що той з ним
розраховувався. Свідкові відомо також,
що ОСОБА_1 з дружиною розлучений та
повинен сплачувати аліменти на
утримання сина.

Вина обвинуваченого також
підтверджується матеріалами
кримінального провадження:

- заявою про вчинення кримінального
правопорушення -( а.с.2);

- копією виконавчого листа - (а.с.9 );

- розрахунком заборгованості по
аліментах - (а.с.10);

- копією свідоцтва про народження
(а.с.21), яким підтверджується, що
обвинувачений ОСОБА_1 є батьком
ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_5.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх
сукупності, суд находить їх
достовірними, не суперечливими та
вважає, що дії обвинуваченого
правильно кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК
України за ознаками злісного ухилення
від сплати встановлених рішенням суду
коштів на утримання дітей (аліментів).

Невизнання обвинуваченим своєї вини
та посилання його на відсутність
постійного заробітку як причину
виникнення заборгованості по сплаті
аліментів, суд сприймає лише як захисну
реакцію на висунуте йому обвинувачення
та вважає, що вина ОСОБА_1 в
інкримінованому йому кримінальному
правопорушенні повністю доведена в
судовому засіданні.

При призначенні покарання суд
приймає до уваги характер та ступінь
тяжкості скоєного обвинуваченим, дані
про особу обвинуваченого та всі
обставини справи.

ОСОБА_1 вперше притягується до
кримінальної відповідальності,
позитивно характеризується за місцем
проживання.

Обставин, що обтяжують покарання в
діях обвинуваченого, суд не вбачає.

Враховуючи обставини справи, особу
обвинуваченого, суд вважає, що його
виправлення та перевиховання можливо
без ізоляції від суспільства, в умовах
призначення покарання у вигляді
громадських робіт.

Цивільний позов потерпілої підлягає
частковому задоволенню. Стягненню на
користь потерпілої з обвинуваченого
підлягає неустойка (пеня) за
прострочення сплати аліментів в
розмірі 3758,30 грн., відповідно до
розрахунку, доданого до позовної заяви,
складеного у відповідно до вимог ст.196
Сімейного кодексу України, в іншій
частині позовні вимоги задоволенню не
підлягають, оскільки сума
заборгованості за аліментами
визначена відповідно до рішення суду
по цивільній справі про стягнення
аліментів, виконавче провадження по
стягненню аліментів з ОСОБА_1 не
закрито і стягнення по сплаті
аліментів та боргу по аліментам
продовжуються.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.369-374 КПК України, суд-

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.164 КК України та
призначити йому покарання в вигляді 100
годин громадських робіт.

Контроль за виконанням вироку
покласти на Татарбунарський УДПтСУ
Одеської області.

Строк покарання ОСОБА_1
відраховувати з моменту початку
виконання вироку органами, що
контролюють виконання міри покарання у
вигляді громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь

ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення
по сплаті аліментів в розмірі 3758,30 грн.

Вирок може бути оскаржено впродовж 30
діб з моменту його проголошення до
апеляційного суду Одеської області
через Татарбунарський районний суд
Одеської області.

Суддя Сивоконь