Володимир-Волинський міський суд Волинської області
30 червня 2010 року. Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого - судді Сарапіна Г.С. за участю секретаря Процюк Н.Р., прокурорів: Вовка В.В.,
представника потерпілого ОСОБА_1 - ОСОБА_2, підсудної ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду в м. Володимирі-Волинському кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.І КК України,
Вироком Володимир-Волинського міського суду від 30.06.2010р. ОСОБА_3 визнана винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.І КК України, та засуджена до кримінального покарання за те, що вона 21 лютого 2010 року, близько 17 години, перебуваючи в стані алкогольного спяніння та знаходячись у гостях у потерпілого ОСОБА_1 в його квартирі АДРЕСА_1, з корисливих мотивів, з кишені куртки потерпілого таємно викрала гроші в сумі 5000 грн., що належали потерпілому, чим завдала йому майнову шкоду на зазначену суму.

До направлення зазначеної кримінальної справи в суд органами досудового слідства засуджена ОСОБА_3 обвинувачувалася за ч.2 ст. 185 КК України з тих підстав. як зазначено в постанові про притягнення її як обвинуваченої, винесеної 15.0 3. 2010р. старшим слідчим СВ Володимир-Волинського MB УМВС України у Волинській області ОСОБА_4, що в справі зібрано досить доказів, котрі вказують на те що вона 05.03.2003р. слідчим відділенням Київського РВ ГУМВС України в Одеській області. будучи притягнута до кримінальної відповідальності за вчинення умисного злочину. передбаченого ст. 185 ч.З КК України, на шлях виправлення не стала, а повторно вчинила аналогічний корисливий злочин, тобто той злочин, за який фактично є засудженою.

При цьому, слідчий Наглій В.В., до предявлення ОСОБА_3 обвинувачення за ч.2 ст. 185 КК України, за ознакою повторності вчиненого злочину, не зясував у слідчого Київського РВ УМО ГУМВС України в Одеській області, який остаточний ,процесуальний документ прийнятий ним за порушеною за ст. 185 ч.З КК України щодо ОСОБА_3 кримінальною справою, а також ні в постанові про притягнення її як обвинуваченої. ні в обвинувальному висновку не зазначив, за які конкретно дії остання притягувалась 05.03.2003р. до кримінальної відповідальності і яке конкретно рішення винесено в зв'язку з притягненням її до кримінальної відповідальності, а при її допиті як обвинуваченої взагалі не зясовував у ОСОБА_3 обставини притягнення її 05 березня2003 року до кримінальної відповідальності.

Водночас, з копії постанови про закриття кримінального переслідування від 25.06.2010р., винесеної слідчим СВ Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_5, вбачається, що ОСОБА_3 підозрювалась у вчиненні спільно з ОСОБА_6 29 березня 2002 року, близько 15 години, з квартири АДРЕСА_2, крадіжки майна на суму 5910 грн., належного ОСОБА_7, у звязку з чим їй заочно було предявлено обвинувачення за ч.З ст. 185 КК України, однак у ході досудового слідства було встановлено, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад злочину, передбачений ч.З ст.185 КК України, і кримінальне переслідування щодо неї закрито.

За цих обставин прокурором в судовому засіданні було змінено обвинувачення ОСОБА_3 з ч.2 ст. 185 КК України на ч.І ст. 185 цього Кодексу і це обвинувачення знайшло своє повне підтвердження в судовому засіданні.

Зазначене вище свідчить про те, що старший слідчий СВ Володимир-Волинського MB УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 допустив суттєву неповноту досудового слідства, що безпосередньо впливала на кваліфікацію дій засудженої, на що слідчому не було звернуго увагу і Володимир-Волинським міжрайонним прокурором Луциком Ю.М., який затверджував обвинувальний висновок, у звязку з чим зазначену неповноту досудового слідства суд змушений був усувати при розгляді справи в судовому засіданні, що потягло тривалий її розгляд та відповідно тривале утримання ОСОБА_3 під вартою.

Крім того, при провадженні досудового слідства в справі начальником СД Володимир-Волинського MB УМВС України у Волинській області ОСОБА_8 в порушення ст. 32 п.10 КПК України, якою передбачено, що законними представниками особи можуть бути визнані батьки, опікуни, піклувальники цієї особи, було визнано законним представником потерпілого ОСОБА_1 його брата - ОСОБА_2, який не є опікуном чи піклувальником потерпілого, а також приєднано до справи позовну заяву про відшкодування майнової і моральної шкоди, завданої злочином, подану до ОСОБА_3 від імені цього ж законного представника, хоч у справі відсутні документи, зокрема довіреність потерпілого, якою він уповноважував би ОСОБА_2 вчиняти такі процесуальні дії як подання від його імені позовної заяви, що потягло залишення цивільного позову без розгляду.

Суд вважає за необхідне про недотримання вимог кримінально-процесуального законодавства старшим слідчим Наглієм В.В. та начальником СД Володимир- Волинського MB УМВС України у Волинській області ОСОБА_8 при провадженні дізнання і досудового слідства в кримінальній справі повідомити начальника Володимир-Волинського MB УМВС України у Волинській області ОСОБА_9, начальника слідчого відділення цього органу внутрішніх справ ОСОБА_10 та Володимир-Волинського міжрайонного прокурора Луцика Ю.М. для відповідного реагування.

Керуючись ст.ст. 23-2, 340 КПК України, суд

постановив:

Про недотримання старшим слідчим Володимир-Волинського MB УМВС України у Волинській області ОСОБА_4 та начальником СД цього органу внутрішніх справ ОСОБА_8 вимог кримінально-процесуального законодавства при провадженні дізнання і досудового слідства в кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.І КК України, довести до відома начальника Володимир-Волинського MB УМВС України у Волинській області ОСОБА_11, начальника слідчого відділення цього органу внутрішніх справ ОСОБА_10 та Володимир-Волинського міжрайонного прокурора Луцика Ю.М. для відповідного реагування.

Про вжиті заходи щодо старшого слідчого Наглія В.В. і начальника СД ОСОБА_8 повідомити Володимир-Волинський міський суд у місячний строк.

На постанову може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області протягом п'ятнадцяти діб з моменту її проголошення.

Суддя: