АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/538/14 Справа № 711/499/14-к Категорія: ст. 121 ч. 1 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддів секретаряОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6

адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянула кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_9 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 червня 2014 року, яким

ОСОБА_11 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимий,

засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України на п`ять років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_11 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки.

На підставі п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України ОСОБА_11 зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтись туди на реєстрацію.

Із засудженого ОСОБА_11 стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_9 . 27.194 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10.000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позов прокурора прокуратури м. Черкаси в інтересах Черкаської міської ради задоволений: стягнуто з ОСОБА_11 на користь Черкаської міської ради 4387, 02 грн. в рахунок відшкодування витрат, повязаних з лікуванням потерпілого.

За вироком суду ОСОБА_11 засуджений за те, що він 17.11.2013 р. близько 04.00 год., біля магазину „Абсолют, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Гагаріна, 35, в ході конфлікту, який виник раптово, умисно наніс потерпілому ОСОБА_9 , 1993 р.н., один удар кулаком правої руки в обличчя, від чого потерпілий упав на асфальтоване покриття обличчям догори та втратив свідомість. Своїми умисними діями ОСОБА_11 заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді травми голови з переломом потиличної кістки зліва, забоєм головного мозку тяжкого ступеня, крововиливом (гематомою) над лівою півкулею мозку, розривом (перфорацією) лівої барабанної перетинки, садном мяких тканин потилиці, які згідно висновку судово-медичної експертизи за №1756 від 19.12.2013 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя, з якими останній був госпіталізований до нейрохірургічного відділення Третьої Черкаської міської лікарні швидкої медичної допомоги.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням місцевого суду прокурор у кримінальному провадженні подав апеляцію в якій не оспорюючи фактичні обставини справи, які суд визнав доведеними і кваліфікації дій обвинуваченого, зазначає, що на його думку вирок є незаконним і підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного судом покарння тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

При цьому зазначає, що місцевий суд призначаючи ОСОБА_11 покарання не в повній мірі врахував ступінь небезпечності вчиненого обвинуваченим злочину, який відноситься згідно вимог ст. 12 КК України до категорії тяжких.

Розглядаючи справу по суті, суд встановив обставини вчинення злочину та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_11 , навів їх у вироку, однак при призначенні покарання обвинуваченому в достатній мірі їх не врахував. При цьому, судом належним чином не враховано при винесенні вироку те, що ОСОБА_12 вину свою у скоєному злочині визнав частково, жодних заходів щодо відшкодування заподіяної потерпілому шкоди не вживав; крім того судом не встановлено жодної обставини, що помякшує покарання обвинуваченому.

Просить апеляційну інстанцію скасувати вирок місцевого суду в частині призначення ОСОБА_11 покарання і постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_12 винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

Потерпілий ОСОБА_9 в свою чергу також, не погоджуючись із таким судовим рішенням місцевого суду, подав апеляцію в якій не оспорюючи фактичні обставини справи, які суд визнав доведеними і кваліфікації дій обвинуваченого, зазначає, що на його думку вирок є незаконним із-за його мякості і підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного судом покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

Потерпілий зазначає, що судом при прийнятті рішення належним чином не було враховано ті обставини, що обвинувачений свою вину у скоєному визнав лише частково, що в свою чергу свідчить про відсуність з його боку каяття. Потерпілий не тільки не вибачився перед ним, а навіть взагалі не вжив будь-яких заходів для відшкодування потерпілому як матеріальної так і моральної шкоди. Місцевим судом при прийнятті рішення недостатньо було враховано ті обставини, що заподіяні ОСОБА_11 тілесні ушкодження повязані з тяжкою травмою голови, в результаті чого у потерпілого було понівечене обличчя, мала місце тимчасова втрата мови, порушена координація руху. Від злочину настали негативні наслідки у звичному способі життя потерпілого, на даний момент його здоровя постійно потребує медикаментозної підтримки, на що потрібні немалі грошові кошти, а потерпілий є студентом і отримує мізерну стипендію.

Просить апеляційну інстанцію скасувати вирок місцевого суду в частині призначення ОСОБА_11 покрання і постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_12 винним у скоєнні правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. Також, просить стягнути з обвинуваченого на його користь 50.000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а в решті вирок місцевого суду залишити без змін.

В ході апеляційного розгляду вищезазначених апеляційних скарг надійшла письмова заява за підписом апелянта потерпілого ОСОБА_9 від 24.12.2014 року, в якій останній вказує, що у звязку із частковим відшкодуванням йому обвинуваченим ОСОБА_11 матеріальної шкоди в сумі 19.000 грн. та укладенням договору про порядок добровільного відшкодування шкоди, завданої злочином, щодо іншої частини стягнутої вироком місцевого суду матеріальної та моральної шкоди, а тому свою апеляційну скаргу на вищезазначений вирок місцевого суду від 03.06.2014 року відкликає, так як він відмовляється від поданої ним раніше апеляції і просить апеляційне провадження в цій частині за його апеляцією закрити.

Згідно ч.1 ст. 403 КПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду, що має місце на думку колегії суддів, в даному конкретному випадку.

Враховуючи, що особа, а саме потерпілий, яка подала апеляцію, від своїх апеляційних вимог відмовилася, а інші учасники судового розгляду апеляцій не відкликали, а тому апеляційне провадження по даному кримінальному провадженню в частині розгляду апеляції потерпілого ОСОБА_9 підлягає закриттю.

Заслухавши: суддю доповідача; думку прокурора, який не підтримав апеляцію прокурора у кримінальному провадженні; обвинуваченого ОСОБА_11 , його захисника - адвоката ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 і його представника захисника адвоката ОСОБА_8 про залишення вироку місцевого суду без змін, перевіривши матеріали справи та обміркувавши над доводами апеляції прокурора, колегія суддів приходить до наступного.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_11 у вчиненні того кримінального правопорушення за яке він засуджений при обставинах, викладених у вироку підтверджується дослідженими в суді доказами, яким суд першої інстанції дав вірну юридичну оцінку і які не оскаржувалися учасниками процесу.

Дії його за ст. 121 ч. 1 КК України судом кваліфіковані вірно.

Покарання ОСОБА_11 призначене з врахуванням характеру та ступеню вчиненого ним кримінального правопорушення і воно є розмірним скоєному та даним про особу ОСОБА_11 , відповідає вимогам ст. 65 КК України, є достатнім та необхідним для перевиховання обвинуваченого та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

За таких обставин посилання про мякість призначеного ОСОБА_11 покарання, викладеного в апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні є безпідставними, оскільки вони не грунтуються на зібраних по справі доказах.

З врахуванням характеру скоєного ОСОБА_11 злочину, який відноситься до категорії тяжких, наслідків, які настали після його скоєння для потерпілого по справі ОСОБА_9 , перенесених в звязку з цим потерпілим моральних страждань, виходячи з засад розумності та справедливості обгрунтованим є висновок суду першої інстанції про стягнення із обвинуваченого ОСОБА_11 на користь потерпілого ОСОБА_9 моральної шкоди в сумі 10.000 грн. та 27.194 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

В зв`язку з викладеним, доводи апеляції прокурора у кримінальному провадженні про незаконність вироку суду першої інстанції, є необґрунтованими і до задоволення не підлягають.

Керуючись ст. ст. 403, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційне провадження по кримінальному провадженню в частині розгляду апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_9 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.06.2014 року щодо ОСОБА_11 закрити в звязку з відмовою апелянта від своїх апеляційних вимог.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.06.2014 року щодо ОСОБА_11 залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту її оголошення апеляційним судом, але може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі 3-х місяців до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :