Провадження №1-кп/639/26/15
Справа №639/3760/14-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 р. Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

представника відповідача ПАТОВ Страхова компанія ВУСО ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження внесеному в ЄРДР 25 грудня 2013 р. за №0003054 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, українки, раніше не судиму, проживаючу та зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2013 р. ОСОБА_9 , о 15 год. 50 хв., керуючи технічно справним автомобілем Фольксваген Туарег, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалась по вул. Конотопській зі сторони вул. Некрасова в напрямку вул. Пермської. Під`їхавши до перехрестя з пр. Ілліча, яка є головною дорогою по відношенню до вул. Некрасова, ОСОБА_7 зупинила керуємий нею автомобіль, після чого, не переконавшись в безпеці, поновила рух вперед, при цьому не надавши дороги автомобілю ВАЗ 21099, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався по пр. Ілліча, тобто по головній дорозі, чим грубо порушила вимоги п.п. 10.1 та 16.11 ПДР України, згідно яких: п.10.1 перед початком руху, перестроюванням і будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху; п.16.11 на перехресті не рівнозначних доріг водій транспортного засобу, який рухався по другорядній дорозі повинен уступити дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрестя проїжджих частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху. В результаті зазначених вище дій, відбулося зіткнення вказаних автомобілів, внаслідок чого, ОСОБА_4 отримав середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження. Дії ОСОБА_7 , згідно висновку авто-технічної експертизи №93/14 від 07 лютого 2014 р., перебувають у причинному зв`язку з подією та наслідками, що наступили.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому їй злочині визнала частково і пояснила, що в її користуванні знаходиться автомобіль Фольксваген Туарег, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 12 грудня 2013 р. вона біля 16.00 год. вона рухалась по вул. Конотопській зі сторони вул. Некрасова в напрямку вул. Пермської. В той час були погані погодні умови. Дорожнє покриття було повністю засніжено. Під`їхавши до перехрестя з пр. Ілліча, яка є головною дорогою по відношенню до вул. Некрасова, зупинилась, оскільки для неї був знак та вона повинна дати перевагу іншим автомобілям. Справа, узбіччі знаходився автомобіль фургон. Вона виїхала на своєму автомобілі близько на один метр вперед та по зустрічній полосі, без світла проїхав автомобіль ВАЗ. Трапилось не значне зіткнення від чого автомобіль ВАЗ 21099 проїхав біля 30 метрів та врізався у паркан. На місті пригоди знаходились свідки. Приїхали працівники ДАЇ та медична допомога. Вона постійно пропонувала потерпілому відшкодувати збитки, але він неодноразово змінював розмір цих витрат, які не відповідали дійсним збиткам. Вона вважає, що в діях ОСОБА_4 також вбачається невідповідність ПДР та вина у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди повинна бути покладена частково на потерпілого.

Показання обвинуваченої ОСОБА_7 в частині наявності в її діях порушень Правил дорожнього руху України підтверджуються показанням потерпілого та свідків, допитаних в судовому засіданні.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що в його користуванні знаходиться автомобіль ВАЗ 21099 АХ6978 СМ. 12 грудня 2013 р. він рухався на автомобілі по пр-ту Ілліча, з боку ДК Ілліча в напрямку вул. Кібальчича. Оскільки вже було біля 16.00 год. він увімкнув в автомобілі габаритне освітлення. Рухаючись по пр-ту Ілліча, перетинаючи перехрестя з вул. Конотопській почув удар в задню частину автомобіля. Коли він під`їхав до перехрестя побачив, що на ву. Конотопській стоїть автомобіль Фольксваген, який був спрямований на виїзд з вулиці. Будь-яких інших автомобілів в цей час на дорозі не було, а зіткнення трапилось на його стороні руху. Після вказаного удару його автомобіль занесло та він вдарився у паркан, від чого травмувався. Він вказує, що обвинувачена ОСОБА_7 дійсно пропонувала відшкодувати завдані збитки, але ці пропозиції залишалися не виконані.

Показами свідка ОСОБА_10 встановлено, що безпосереднім свідком дорожньо-транспортної пригоди не був, а приїхав на місце біля 16.00 год., так як повинен був забрати з дому свою дружину. Він зателефонував останній та вона повідомила, що бачила ДТП з участю їх знайомою ОСОБА_7 . Приїхавши на місце, він побачив, що на вулиці стояли два пошкоджених автомобіля, це були Фольксваген та ВАЗ. ОСОБА_7 дуже хвилювалась. На місце приїхала швидка медична допомога та водій автомобіля ВАЗ було госпіталізовано. Оскільки його ( ОСОБА_10 ) робота пов`язана з використанням фотоапарата, він одразу зафіксував всі деталі розташування автомобілів та сліди, які були залишені но дорожньому покритті. В подальшому ці фотографії були передані ОСОБА_7 . Працівники міліції почали фіксувати дану дорожньо-транспортну пригоду.

Допитаний свідок ОСОБА_11 повідомив, що він працював слідчим та 12 грудня 2013 р. отримав від чергового ДАЇ повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду на перехресті пр-та Ілліча та вул. Конотопській в м. Харкові. По прибуттю на місце були складені всі документи та зафіксовано розташування автомобілів і слідової інформації. Він наполягав, що всі дії ним були проведені з дотримання чинного законодавства. Деталі пригоди та наслідки закріплені в документах, які складені на місці.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що він був зупинений співробітниками ДАЇ та йому запропоновано взяти участь в якості понятого при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. Він бачив розташування автомобілів, але при здійснені замірів участі не приймав. Упевнившись, що в наслідок пригоди загиблих не має, розписався в документах та поїхав по своїм справам.

Свідок ОСОБА_13 при їй допиті в судовому засіданні пояснила, що самого факту пригоди вона не бачила, але знаходячись дома вона почула удар на вулиці та вийшовши побачила зламаний паркан їй будинковолодіння і автомобіль ВАЗ. Водій автомобіля ВАЗ був госпіталізований. Обвинувачена ОСОБА_7 відшкодувала завдані збитки та до неї претензій не має. Свідків ДТП вона не бачила та на них вказати не може.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що в день дорожньо-транспортної пригоди вона у вечорі знаходилась на пр-ті Ілліча та вул. Конотопській в м. Харкові, оскільки неподалік мешкає, та чекала свого колишнього чоловіка. Останній повинен був за нею заїхати. Вона бачила, що по вул. Конотопській в напрямку до пр. Ілліча рухався автомобіль з вимкнутим світлом фар та його можливо було побачити. По пр. Ілліча рухався автомобіль без світла фар, по зустрічної смузі руху. Автомобіль проїхав та вона почула удар, обернувшись побачила, що автомобіль ВАЗ в`їхав в паркан будинку. Вона одразу подзвонила чоловіку та коли він приїхав, вона сіла в автомобіль, а чоловік взяв фотоапарат та зафіксував обстановку пригоди.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченою ОСОБА_7 своєї вини, скоєння саме нею злочину, який є предметом теперішнього розгляду, підтверджується зібраними та проаналізованими судом доказами.

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12 грудня 2013 р., в якому зазначено, що місце дорожньо-транспортної пригоди знаходиться в м. Харкові на перехресті вул. Конотопської та пр. Ілліча. Протоколом зафіксоване розташування автомобілів після зіткнення, а також погодні умови. Складено схему ДТП (арк.с. 9-12).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 29 січня 2014 р. за участю ОСОБА_4 , в ході якого останній розповів про обставини дорожньо-транспортної пригоди (арк.с. 26-30). Пояснення потерпілого ОСОБА_4 , які ним надані в ході судового розгляду та під час слідчого експерименту співпадають та не мають протиріч (арк. с. 26-30).

Висновком експерта №87-А/14 від 07 лютого 2014 р. встановлено, ОСОБА_15 отримав в наслідок ДТП середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження (арк.с. 50-51).

Висновком експерта №161/14 від 31 березня 2014 р. встановлено, що в момент контакту автомобіль Фольксваген-Таурег реєстраційний номер НОМЕР_1 передньою частиною контактував з лівою бічною частиною автомобіля ВАЗ 21099 реєстраційний номер НОМЕР_3 . В момент первинного контакту кут між поздовжніми осями автомобілів ВАЗ 21099 та Фольксваген-Таурег був близьким до 80 градусів. Автомобіль Фольксваген-Таурег в момент зіткнення з автомобілем ВАЗ 21099 рухався (арк.с. 54-68).

З висновку експерта №93/14 від 07 лютого 2014 р. в даній дорожній обстановці, водій автомобіля Фольксваген-Таурег ОСОБА_7 , повинна була діяти відповідно до вимог п. 16.11 ПДД України. В даній дорожній обстановці, водій автомобіля ВАЗ 21099 ОСОБА_4 , повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 ПДР України. Технічна можливість запобігання пригоди для водія автомобіля Фольксваген-Таурег ОСОБА_7 , в даній дорожній обстановці, визначалася виконанням нею вимог п. 16.11 ПДР України, для чого у неї не було будь-яких перешкод технічного характеру. Дії водія автомобіля Фолксваген-Таурег ОСОБА_7 не відповідають вимогам п. 16.11 ПДР України, і з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди (арк.с. 72-75).

Висновком судово-товарознавчої експертизи №1265 від 21 лютого 2014 р. встановлені пошкодження автомобіля ВАЗ 21099 реєстраційний номер НОМЕР_3 та вартість ремонтних робіт вказаного автомобіля (арк.с. 78-86).

Висновком авто-технічної експертизи №309/14 від 08 квітня 2014 р. Експертом вказано, що в даній дорожній обстановці, водій автомобіля Фольксваген-Таурег ОСОБА_7 , повинна була діяти відповідно до вимог п.16.11. ПДР України, а також відповідно до вимог п. 2.1 додатка до Правил. В даній дорожній обстановці, водій автомобіля ВАЗ 21099 ОСОБА_4 , повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 11.2 та 12.3 ПДР України. Технічна можливість запобігання пригоди для водія автомобіля Фольксваген-Таурег ОСОБА_7 , визначалася виконанням нею вимог п.16.11 ПДР України, а також виконання вимог п. 2.1 Додатка до Правил, для чого у неї було будь-яких перешкод технічного характеру. В даній дорожній обстановці, дії автомобіля Фольксваген-Таурег ОСОБА_7 не відповідали вимогам п. 16.11 ПДР України, а також вимогам п.2.1 Додатка до Правил, і, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди (арк.с. 91-93).

Суд звертає увагу, що в розпорядження експерта було надані показання свідків та протоколи проведення слідчих експериментів з їх участю. При надані висновку вказані свідчення були враховані експертом. Експерт дійшов до висновку, що оскільки в свідченнях свідка ОСОБА_14 не міститься даних, що характеризують повною мірою механізму розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди, так як вона їх вказати не змогла, то провести дослідження відносно дій водія ОСОБА_4 і відповісти на питання наявності технічної можливості у ОСОБА_4 уникнути зіткнення з автомобілем Фольксваген не представляється можливим. Детально повідомити про обставини пригоди свідок не змогла при їй допити в судовому засіданні.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 11 березня 2014 р. за участю ОСОБА_7 (арк.с.146-151).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 18 березня 2014 р. за участю свідка ОСОБА_14 (арк.с. 159-162).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 18 березня 2014 р. за участю свідка ОСОБА_10 (арк.с. 163-165).

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликають, адже вони отримані без порушень закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вказані докази.

Беручи до уваги часткове визнання обвинуваченою ОСОБА_7 своєї провини, а також те, що вона не піддає сумніву факт скоєння дорожньо-транспортної пригоди з її вини, але вважає наявність також вини потерпілого, вказує на неправильність пояснень ОСОБА_4 щодо обставин пригоди, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які наполягали на доцільності дослідження доказів відносно всіх обставин, розглянув дану справу з дослідженням доказів в повному обсязі.

Частиною 1 ст. 286 КК Україні передбачено кримінальну відповідальність за злочин, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_7 , саме до такого висновку приходить суд та кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості ушкодження.

В судовому засіданні були вивчені данні про особу обвинуваченої ОСОБА_7 . Встановлено, що вона раніше не судима, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, пенсіонерка, має постійне місця проживання та реєстрації, позитивно характеризується.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК Україні, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК Україні, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів та враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, особу ОСОБА_7 , її відношення до скоєного злочину та вважає, що виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею нових злочинів можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому слід обрати покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Обов`язок відшкодування судових витрат покласти на обвинувачену ОСОБА_7 .

Суд частково погоджується з обгрунтуванням потерпілим ОСОБА_4 своїх позовних вимог. Однак вважає, що розмір моральної шкоди 50 000 грн., який він вважає необхідним стягнути з ОСОБА_7 не відповідає фактичним обставинам та не підтверджується доказами.

Позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 в якості моральної шкоди 20 000 грн., що відповідає принципам розумності та доведеності вимог потерпілого. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 5000 грн. витрати на правову допомогу. Стягнути з Страхової Компанії ВУСО на користь ОСОБА_4 в якості матеріальної шкоди 19 996 грн. 12 коп. Стягнути з Страхової Компанії ВУСО на користь ОСОБА_4 в якості моральної шкоди 2000 грн.

Позов прокурора задовольнити в повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави в особі Комунальної установи харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова витрати на лікування потерпілого ОСОБА_4 у сумі 1565 грн. 64 коп. та перерахувати вказану суму на УДК в м. Харкові ГУ ДКСУ в Харківської області, р/р 0002, МФО 851011, , код призначення платежу 2406037.

Речові докази повернути власникам.

Беручи до уваги, що злочин, винною у вчиненні якого цим вироком визнається ОСОБА_7 відноситься до злочинів невеликої тяжкості та вчинених з необережності, а остання досягла пенсійного віку, суд вважає за необхідне застосувати норми Закону України №1895-У11 від 19 квітня 2014 р. Про амністію 2014 р. та звільнити обвинувачену ОСОБА_7 від призначеного основного та додаткового покарання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 369, 370, 371, 373, 374 КПК Україні, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватою та призначити покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами три роки.

На підставі п. ґ ст. 1 Закону України Про амністію 2014 р. №1895-У11 від 19 квітня 2014 р. обвинувачену ОСОБА_7 від призначеного основного та додаткового покарання звільнити.

Позов прокурора задовольнити в повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави в особі Комунальної установи харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова витрати на лікування потерпілого ОСОБА_4 у сумі 1565 грн. 64 коп. та перерахувати вказану суму на УДК в м. Харкові ГУ ДКСУ в Харківської області, р/р 0002, МФО 851011, , код призначення платежу 2406037.

Позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 в якості моральної шкоди 20 000 грн., що відповідає принципам розумності та доведеності вимог потерпілого. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 5000 грн. витрати на правову допомогу. Стягнути з Страхової Компанії ВУСО на користь ОСОБА_4 в якості матеріальної шкоди 19 996 грн. 12 коп. Стягнути з Страхової Компанії ВУСО на користь ОСОБА_4 в якості моральної шкоди 2000 грн.

Судові витрати, за проведення експертиз, стягнути з ОСОБА_7 .

Речові докази повернути власникам.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК Україні до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1