У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого,
судді

Редьки А.І.

суддів

Заголдного
В.В. і Лавренюка М.Ю.

розглянувши в
судовому засіданні 26 квітня 2007 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Тернопільського міськрайонного
суду Тернопільської області від 20 грудня 2004 року, яким засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

немаючого судимості на підставі ст. 89 КК України,

за ч. 3 ст.
289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на п'ять років позбавлення
волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Постановлено стягнути солідарно з
ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 10.000 грн. на відшкодування
моральної шкоди,

установила:

Суд визнав ОСОБА_1 винуватим у тому, що він уночі 2
квітня 2004 року за попередньою змовою з ОСОБА_2. і ОСОБА_3, всі у стані
сп'яніння, в с. Смиківці Тернопільського району, застосовуючи до водія таксі
ОСОБА_4 небезпечне для життя і здоров'я насильство, незаконно заволоділи його
автомобілем “Фольксваген Джета”, д/н НОМЕР_1, вартістю 18.034 грн. 34 коп.

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 9
березня 2005 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений
ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення щодо нього, а справу - направити на
додаткове розслідування. Стверджує, що до злочину він не причетний, всі докази
у справі - сфальсифіковані. Зазначає, що працівниками міліції до нього
застосовувалися недозволені методи слідства.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_2 і
ОСОБА_3, яким судові рішення не оскаржуються і касаційне подання щодо яких не
принесено.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Винуватість ОСОБА_1 в незаконному заволодінні
транспортним засобам, вчиненому за обставин, наведених у вироку, матеріалами
справи доведена.

Обгрунтовуючи свій висновок, суд послався на показання
потерпілого ОСОБА_4, який, неодноразово розповідаючи про обставини заволодіння
засудженими його автомобілем, твердив, що, коли він за вказівкою ОСОБА_1
зупинив автомобіль, Панасюк, що сидів позаду нього, накинув на шию шнурок і
почав душити, ОСОБА_1 і ОСОБА_3 утримували, не даючи можливості чинити опір,
проте йому вдалося утекти.

Потерпілий дав аналогічні показання під час очної ставки
з ОСОБА_1, прямо вказавши на останнього як на особу, що в групі з іншими
нападниками вчинила цей злочин.

За словами засуджених ОСОБА_2 і ОСОБА_3, які вони давали
в ході досудового слідства, саме ОСОБА_1 запропонував їм заволодіти автомобілем
ОСОБА_4, на що вони погодилися, він же розробив план нападу і розподілив ролі.

Сам засуджений ОСОБА_1 на досудовому слідстві, також
визнаючи свою вину, детально розповідав, де, з ким, за яких і в який спосіб
заволодів автомобілем ОСОБА_4

Аналіз сукупності всіх доказів у справі, у тому числі
показань потерпілого ОСОБА_4, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, тими даними, що містяться у протоколах виявлення, огляду та вилучення
речових доказів, дав суду підстави для обгрунтованого висновку про вчинення
ОСОБА_1 злочинних дій, які за своїми ознаками утворюють склад злочину,
передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Покарання ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами закону,
воно є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових
злочинів.

Будь-яких даних про те, що на досудовому слідстві чи під
час розгляду справи в судах, були допущені порушення норм матеріального або
процесуального закону, які були б
підставою для зміни чи скасування вироку, не встановлено.

Доводи засудженого про застосування до нього недозволених
методів ведення слідства були предметом перевірки судами обох інстанцій і не
знайшли свого підтвердження.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить підстав
для призначення справи до
касаційного розгляду з
обов'язковим повідомленням осіб, зазначених у ст. 384 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись
ст. 394 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

відмовити засудженому ОСОБА_1 в задоволенні касаційної
скарги.

Судді:

Заголдний В.В. Редька А.І. Лавренюк М.Ю.