АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1602/791/2012
Номер провадження 11/786/620/2013
Категорія: ч.3 ст.286 КК України
Головуючий у 1-й інстанції Лисенко Н.В.
Доповідач ап. інст. Герасименко В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2013 року м. ПолтаваКолегія
суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду
Полтавської області у складі:

головуючого Герасименко В.М.

суддів Кожевнікова О.В., Захожая О.І.

за участю прокурора Акулової С.М.

захисника - адвоката ОСОБА_2,

потерпілих - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника потерпілої ОСОБА_3 -
адвоката ОСОБА_5,

засудженого - ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому
засіданні кримінальну справу за
апеляціями старшого прокурора
прокуратури Великобагачанського
району Полтавської області, потерпілих
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, засудженого ОСОБА_6 на
вирок Великобагачанського районного
суду Полтавської області від 29 липня 2013
року.

Цим вироком

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець
смт.Велика Багачка Полтавської
області, українець, громадянин України,
освіта середня, одружений, пенсіонер,
проживає за адресою: АДРЕСА_1, раніше не
судимий,

засуджений за ч.3 ст.286 КК України на 5
років позбавлення волі з позбавленням
права керувати транспортними засобами
строком на 3 роки.

Стягнуто з засудженого на користь
держави судові витрати за проведення
експертиз в сумі 2 622, 16 грн.

Вирішено долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_6 визнаний
винним в наступному.

13.11.2011 року, близько 18.00 год.,
ОСОБА_6, керуючи належним йому
трактором „МТЗ-80", д.н.з. НОМЕР_1, тягнув
причеплену ним до серги трактора
колоду дерева (стовбур спиляного
дерева). При виїзді на автодорогу
Миргород-Велика Багачка-Красногорівка,
на початку с.Суржки
Великобагачанського району, на 10 км. (09
км. + 800 м.), частково витягнувши колоду
на проїзну частину дороги, його трактор
заглох. В цей час по даній автодорозі зі
сторони смт.Велика Багачка Полтавської
області у напрямку м.Миргород
Полтавської області рухався
автомобіль „ВАЗ-21063”, д.н.з. НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_7, та скоїв наїзд на цю
колоду, яка після зіткнення
відчепилась від серги трактора і
залишилась на проїзній частині дороги.

ОСОБА_6, не установивши знаку
аварійної зупинки та не позначивши
колоду будь-яким чином з метою
попередження інших учасників
дорожнього руху про небезпеку руху та
наявність перешкоди для руху,
порушуючи при цьому п.п 1.5, 9.10 а), 15.14 та
19.4 Правил дорожнього руху України,
завів трактор і прибрав його в
лісосмугу поряд з місцем пригоди. Далі
по цій автодорозі зі сторони смт.Велика
Багачка Полтавської області, у
напрямку м.Миргород Полтавської
області рухався автомобіль „ЗАЗ TFT69YO"
(Деу Ланос), д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням
ОСОБА_9, який також здійснив наїзд на цю
колоду (стовбур спиляного дерева), що
був залишений водієм трактора ОСОБА_6
на дорозі без відповідного позначення.

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, що сталася пасажири
автомобіля „ЗАЗ TFT69YO" (Деу Ланос)
ОСОБА_10 та ОСОБА_11 отримали тяжкі
тілесні ушкодження, небезпечні для
життя в момент спричинення, що призвели
до їх смерті.

В принесеній апеляції прокурор
просить вирок суду скасувати в зв'язку
з невідповідністю призначеного
покарання ступеню тяжкості вчиненого
ОСОБА_6 злочину внаслідок його м'якості
та постановити новий, яким засудити
ОСОБА_6 за ч.3 ст.286 КК України на 7 років
позбавлення волі з позбавленням права
керувати транспортними засобами
строком на 3 роки.

В апеляції потерпілих ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 також ставиться питання про
скасування вироку суду першої
інстанції в зв'язку з невідповідністю
призначеного покарання ступеню
тяжкості вчиненого злочину та особі
засудженого внаслідок його м'якості та
постановити новий, яким засудити
ОСОБА_6 до більш суворого покарання,
оскільки суд не врахував відсутність
обставин, що пом'якшують покарання, те,
що засуджений свою вину не визнав, не
розкаявся, не сприяв розкриттю злочину,
постійно змінював свої показання,
добровільно не відшкодував завдані
збитки та не усунув заподіяну шкоду.

Засуджений ОСОБА_6 в принесеній
апеляції просить вирок суду скасувати,
а кримінальну справу відносно нього
закрити в зв'язку з тим, що
обвинувачення у вчиненні злочину
побудоване на доказах в основу яких
покладено дані, що незаконно здобуті
при проведенні відтворення обстановки
та обставин події до порушення
кримінальної справи, суд не взяв до
уваги докази, які могли істотно
вплинути на його висновки, а при
наявності суперечливих доказів, не
зазначив чому відхилив ті, що були на
користь ОСОБА_6 Вказує також, що лише
його одноособові дії не могли
спричинити наслідків, що настали
внаслідок зіткнення з колодою
автомобіля „ЗАЗ TFT69YO" (Деу Ланос) під
керуванням ОСОБА_9, оскільки обстановка
на автодорозі була змінена саме
внаслідок дій - зіткнення з колодою
водія автомобіля ВАЗ-21063 ОСОБА_12, який,
на думку апелянта, також не виконав
вимог Правил дорожнього руху України.

Колегія суддів, заслухавши
доповідача, прокурора, потерпілих
ОСОБА_4, ОСОБА_3 та в її інтересах
представника - адвоката ОСОБА_5, які
підтримали подані ними апеляції з
підстав в них зазначених та заперечили
проти задоволення апеляції
засудженого, засудженого ОСОБА_6 та
його захисника - адвоката ОСОБА_2, які
підтримали подану засудженим апеляцію
та прохали вирок суду скасувати, а
справу відносно ОСОБА_6 провадженням
закрити, при цьому заперечили проти
апеляцій поданих прокурором та
потерпілими, заслухавши виступи
учасників судового розгляду у судових
дебатах та останнє слово засудженого,
перевіривши доводи апеляцій та
матеріали кримінальної справи,
приходить до висновку, що апеляції
прокурора, потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
засудженого ОСОБА_6 задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину за
обставин, викладених у вироку, доведена
доказами, що були ретельно перевірені у
судовому засіданні та отримали належну
оцінку. Кваліфікація його дій за ч.3 ст.
286 КК України є правильною.

Так, відповідно до висновку
комплексної судової авто технічної та
транспортно-трасологічної експертизи
№214/215 від 21.03.2012 року в заданій дорожній
ситуації водій трактора МТЗ-80 д.н.
НОМЕР_1 ОСОБА_6 повинен був діяти у
відповідності до вимог п.п.1.5, 9.10 а),б), 9.11
б), 15.14,19.4 Правил дорожнього руху
України (а.с.176-181 т.1).

Згідно висновку судової автотехнічної
експертизи в заданій дорожній
ситуації в діях водія автомобіля
ВАЗ-21063 д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_12
невідповідностей вимог п.12.3 Правил
дорожнього руху України, які б з
технічної точки зору знаходилися в
причинному зв'язку з виникненням даної
пригоди не вбачається та в умовах даної
пригоди водій ОСОБА_12 не мав технічної
можливості екстреним гальмуванням,
тобто шляхом виконання вимог п.12.3
Правил дорожнього руху попередити
наїзд на перешкоду у вигляді колоди. Не
вбачається невідповідностей вимогам
п.12.3 Правил дорожнього руху України в
заданій дорожній ситуації і в діях
водія автомобіля „ЗАЗ TFT69YO” д.н.з.
НОМЕР_3 ОСОБА_9, які б з технічної точки
зору знаходилися в причинному зв'язку з
виникненням даної пригоди. Водій
ОСОБА_9 в умовах даної пригоди не мав
технічної можливості екстреним
гальмуванням чи безпечним об'їздом
попередити наїзд на перешкоду (а.с.164-170
т.1).

Твердження ОСОБА_6, що колоду він не
тягнув, а виявив її, коли вона лежала на
обочині, виступаючи на проїжджу
частину дороги на 80 см., спростовуються
показаннями свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14, ОСОБА_15, наданих в судовому
засіданні, які підтвердили суду, що на
місці дорожньо-транспортної пригоди
водій трактора ОСОБА_6 пояснив, що
трактором перетягував через
автодорогу колоду дуба з урочища
Зайцево додому в с.Суржки, та коли
витягнув її на проїжджу частину дороги
трактор заглух, протоколом огляду
місця події з доданою до нього
планом-схемою та фототаблицею,
відповідно до яких зафіксовано місце
пригоди, виявлені на місці осип
фрагментів деревини, що займає всю
смугу руху автомобілів. (а.с.21-44 т.1)

Таким чином, вина ОСОБА_6 в порушенні
правил безпеки дорожнього руху, що
спричинило загибель двох осіб, є
доведеною, а тому суд першої інстанції
дійшов вірного вироку про визнання
його винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч.3 ст. 286 КК України,
оскільки саме внаслідок дій ОСОБА_6,
який керуючи трактором тягнув колоду
через проїжджу частину автодороги та
залишив її на місці не вжив заходів,
передбачених положеннями Правил
дорожнього руху України при вимушеній
зупинці транспортного засобу, і було
створено перешкоду для руху інших
учасників дорожнього.

Не приймає до уваги колегія суддів
посилання засудженого в апеляції щодо
безпідставно прийнятих судом першої
інстанції до уваги висновків
автотехнічних експертиз, оскільки
вихідні дані, які використовувалися
при їх проведенні, отримані незаконним
шляхом - в ході відтворення обстановки
та обставин події за відсутності
протоколу такої дії та до порушення
кримінальної справи.

Так, як вбачається з матеріалів
кримінальної справи, в ході огляду
місця дорожньо-транспортної пригоди
13.11.2011 року, в присутності спеціаліста,
учасників дорожньо-транспортної
пригоди та понятих, у відповідності до
положень ст.190 КПК України (1960 р.), було
проведено огляд місця пригоди, при
цьому визначалися видимість дороги,
конкретної перешкоди та оглядовість з
кабіни автомобілів, відповідно до
наявних методичних рекомендацій, в
умовах максимально наближених до часу
ДТП. Згідно ч.1 ст.194 КПК України (1960р.) з
метою перевірки і уточнення
результатів допиту свідка,
потерпілого, підозрюваного або
обвинуваченого або даних, одержаних
при провадженні огляду та інших
слідчих дій, слідчий може виїхати на
місце і в присутності понятих, а в
необхідних випадках з участю
спеціаліста, свідка, потерпілого і
підозрюваного або обвинуваченого
відтворити обстановку і умови, в яких
ті чи інші події могли відбуватися в
дійсності. Тобто, з урахуванням
наведеного, визначення під час огляду
місця дорожньо-транспортної пригоди
видимості дороги та перешкоди для руху
автомобілів не є саме по собі слідчою
дією - відтворення обстановки і
обставин події.

Не викликають сумнівів в колегії
суддів і дані щодо видимості дороги,
встановлені під час огляду місця події
та покладені до вихідних даних при
проведенні авто технічних експертиз,
оскільки, як вбачається зі справи та
встановлено судом першої інстанції в
ході судового слідства, так як
порушення положень
Кримінально-процесуального
законодавства в ході їх встановлення
допущені не були.

За таких обставин, апеляція
засудженого є безпідставною та
задоволенню не підлягає.

Що стосується покарання, то воно
призначено із врахуванням ступеню
тяжкості вчиненого злочину, даних про
особу засудженого та конкретних
обставин справи. Покарання відповідає
вимогам ст. 65 КК України, є
справедливим, необхідним і достатнім
для виправлення ОСОБА_6 та попередження
вчинення ним нових злочинів.

Як вбачається із матеріалів справи,
ОСОБА_6 вперше притягається до
кримінальної відповідальності, вчинив
злочин з необережності, є пенсіонером,
має соціальний статус «дитина війни»,
за місцем проживання характеризується
виключно позитивно, має ряд хронічних
захворювань. Враховуючи викладені
обставини, а також вік засудженого,
якому на момент дорожньо-транспортної
пригоди виповнилось 72 роки,
відсутність обставин, що пом'якшують чи
обтяжують покарання, висновок суду
першої інстанції про призначення
ОСОБА_6 покарання в мінімальному
розмірі, передбаченому санкцією ч.3
ст.286 КК України з призначенням
додаткового покарання у виді
позбавлення права керування
транспортним засобом є правильним.

Таким чином посилання потерпілих та
прокурора про призначення занадто
м'якого покарання є необґрунтованими.

Виходячи з наведеного, підстави
для зміни чи скасування вироку
відсутні.

Водночас, колегія суддів вважає за
необхідне, в порядку ст.365 КПК України
уточнити мотивувальну частину вироку.
Так, згідно матеріалів кримінальної
справи та змісту вироку,
дорожньо-транспортна пригода сталася
13.11.2011 року, разом з тим, встановлюючи
фактичні обставини справи, суд
допустив описку та вказав дату пригоди
13.11.2012 року, що і підлягає уточненню.

Керуючись п.15 розділу ХІ
«Перехідні положення» КПК України,
ст.ст. 365, 366 КПК України (1960р.), колегія
суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляції старшого прокурора
прокуратури Великобагачанського
району Полтавської області, потерпілих
ОСОБА_3, ОСОБА_4 та засудженого ОСОБА_6
залишити без задоволення, а вирок
Великобагачанського районного суду
Полтавської області від 29 липня 2013 року
відносно ОСОБА_6 - без змін.

В порядку ст.365 КПК України (1960р.)
уточнити мотивувальну частину вироку
щодо дати події, що відбулася та
вважати, що дорожньо-транспортна
пригода сталася 13 листопада 2011 року

СУДДІ :

Герасименко В.М.
Кожевніков О.В. Захожай О.І.