Справа № 296/5620/14-к
Вирок
Іменем України
03 липня 2015 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

потерпілого: ОСОБА_6 ,

потерпілого: ОСОБА_7 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000137 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Воркута, Росія, освіта середня, не працюючий, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07.12.2013 р. близько 13 години 00 хвилин ОСОБА_5 , перебував поблизу гаражного приміщення, розташованого за адресою: м. Житомир вул. Гоголя 25, де реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії залишаються ніким не поміченими, шляхом вільного доступу проник до даного приміщення, звідки таємно викрав чуже майно, а саме: мопед марки «MALAGUTI Firefox F-15» д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 5000 гривень, який належить потерпілому ОСОБА_6 , чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму і з викраденим майном з місця вчинення злочину зник.

Крім цього, 08.03.2014 року близько 01 години 30 хвилин, ОСОБА_5 перебував в підвальному багатокімнатному приміщенні, обладнаному для двірників, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , де реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає і його дії залишаються ніким не поміченими, з однієї з кімнат, в якій відпочивав двірник ОСОБА_7 , таємно, повторно викрав грошові кошти, які належать останньому, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму і з викраденим майном з місця вчинення злочину зник.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що дійсно 07.12.2013 р. при зазначених в обвинувальному акті обставинах, з гаражного приміщення по АДРЕСА_4 , викрав мопед, який належить потерпілому ОСОБА_6 . Крім того, 08.03.2014 р. перебуваючи в підвальному приміщенні по АДРЕСА_3 викрав гроші в сумі 5000 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_7 . У вчиненому щиро розкаявся, зробив для себе належні висновки на майбутнє, просив призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що 08.03.2014 р. він разом з ОСОБА_5 розпивали горілку в кафе, а потім пішли до нього підвальне приміщення де тимчасово проживав, де продовжували вживали горілку. Через деякий час він ліг спати, а коли прокинувся, то виявив, що зникли його гроші в сумі 5000 гривень, які він зберігав під подушкою, про що звернувся з відповідною заявою до міліції.

Потерпілій ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що в грудні 2013 року зателефонувала сестра його дружини ОСОБА_8 та повідомила про те, що з гаража викрадено його мопед. Про вчинення крадіжки він звернувся до міліції з відповідною заявою. Через деякий час викрадений мопед йому повернули працівники міліції.

Слід зазначити, що показання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які правильно розуміють обвинувачений, інші учасники судового провадження, і які ніким не оспорюються. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілих та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнані ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, доведена повністю і кваліфікує його дії за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпечності скоєного, мотиви злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України, є визнання вини, щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При вирішенні питання про вид та міру покарання суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Враховуючи пом`якшуючі обставини, а також те, що ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується посередньо, не має постійного місця роботи, не відшкодував завдані збитки потерпілим, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання в межах санкції частини статті, якою передбачено покарання за вчинення кримінального правопорушення, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень неможливе без його ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим призначає покарання у виді арешту.

Крім того, по даному кримінальному провадженні потерпілими заявлено цивільні позови про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на відшкодування матеріальної шкоди, а саме на користь ОСОБА_6 в розмірі 1500 гривень, ОСОБА_7 в розмірі 5000 гривень, які при розгляді кримінального провадження потерпілі підтримали, а обвинувачений визнав повністю.

Заявлені цивільні позови підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки)

Вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, якими завдано потерпілим матеріальної шкоди доведена, тому цивільні позови необхідно задовольнити повністю.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 394 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (три) місяці адміністративного арешту.

Строк арешту обчислювати з моменту затримання засудженого ОСОБА_5 .

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 домашній арешт, до набрання вироком чинності, залишити незмінним.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_6 1500 (одну тисячу п`ятсот) гривень та на користь ОСОБА_7 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Речові докази мопед «MALAGUTI FirefoxF-15» д.н.з. НОМЕР_1 , який переданий під розписку потерпілому ОСОБА_6 , після набрання вироком чинності, залишити останньому.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

.