Справа № 159/1735/14-к
Провадження № 1-кп/159/76/14
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Ковель 25 березня 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі справу за заявою ОСОБА_5 про звільнення від покарання,

в с т а н о в и в :
Вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09 вересня 2014 року ОСОБА_5 за ст.307 ч.2 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, засуджена до 6 років позбавлення волі з конфіскацією ? (однієї другої) частини належного їй на праві приватної власності майна.

ОСОБА_5 звернулась до суду з заявою про звільнення її від покарання, яке залишилось їй відбути, оскільки вона має тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання в місцях позбавлення волі.

Заява обґрунтована і її слід задовольнити.

Згідно ч.2 ст.84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

ЛКК Голобської райлікарні №2 Ковельського міськрайонного територіального медичного об`єднання 15 січня 2015 року направила ОСОБА_5 на Ковельську міжрайонну МСЕК, яка довічно встановила їй другу групу інвалідності з 01.01.2015 року.

Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 1348/572 від 15.08.2014 року затверджений Порядок організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі.

Додатком №12 до згаданого Порядку передбачений Перелік захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.

Згідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 вересня 1973 року № 8 Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу, при виникненні сумнівів щодо правильності висновку лікарської комісії суд вправі призначити судово-медичну експертизу.

За клопотанням прокурора така експертиза була проведена, у розпорядження експертів була надана справа огляду ОСОБА_5 у МСЕК №12383.

Згідно наказу Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоровя України Про порядок організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі від 15.08.2014 р. №1348/5/572, медичному обстеженню з метою підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання підлягають засуджені, які захворіли в УВП, а також особи, які захворіли до засудження, але їх хвороби внаслідок прогресування набули характеру, зазначеного в переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, згідно з додатком 12 до цього порядку.

Відповідно до висновку експерта № 221 судово-медичної експертизи, згідно поданих медичних документів (справа огляду Ковельської міжрайонної

МСЕК №12383) у ОСОБА_5 на даний час виявлені слідуючи захворювання: післяопераційний рубцевий стеноз гортані 11-Ш ст. Функціонуюча трахеостома. Захворювання гортані, серединна локалізація 1У стадії, 1У клінічна група. Легенева недостатність Ш ст. по змішаному типу, які входять до переліку захворювань, які є підставою для подання матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання (п.9.додатку 12 до наказу Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоровя України від 15.08.2014р. №1348/5/572).

З цього висновку також вбачається, що хвороби ОСОБА_5 істотно ускладнились після її засудження, настільки, що тепер її перебування в місцях позбавлення волі є взагалі неможливим, оскільки таке перебування прямо загрожує її життю і здоров`ю.

Крім викладеного, суд враховує також те, що з часу вчинення дій, які ставились ОСОБА_5 у вину, минуло понад чотири роки. За цей час вона майже два роки перебувала під вартою, оскільки таким був запобіжний захід щодо неї. З часу її звільнення з-під варти минуло майже два роки. За увесь цей час жодна обставина не вказувала на те, що ОСОБА_5 намагається відновити злочинну діяльність. Тривале перебування під вартою в умовах СІЗО саме по собі може бути розцінене як істотне покарання, наслідком якого стало припинення ОСОБА_5 протиправних дій. У місці проживання ОСОБА_5 характеризується позитивно.

Уся сукупність викладеного, матеріали кримінальної справи, медичні документи, обставини справи і особа засудженої дозволяють суду прийти до однозначного висновку про необхідність звільнення її від покарання у виді позбавлення волі, яке їй залишилось відбути за вироком суду.

Керуючись п.6 ч.1 ст.537, ст.539 КПК України, ч.3 ст.50, ч.2 ст.84 КК України, суд

у х в а л и в :
Заяву ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Звільнити засуджену ОСОБА_5 від покарання, призначеного їй вироком Ковельського міськрайонного суду від 09 вересня 2014 року, у виді 6 років позбавлення волі (від покарання, яке залишилось їй відбути за вказаним вироком суду).

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом семи днів з моменту її оголошення

ГОЛОВУЮЧИЙ: ОСОБА_6