Справа № 174/351/13-к
п/с № 1-кп/407/15/2013
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2013 року Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого- судді Борцової А.А.,

при секретарі- Килинчук Л.Л.,

з участю прокурора- Селецького А.А.,

потерпілих ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

захисника ОСОБА_4,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Вільногірську Дніпропетровської області обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.186, ч.1 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

18 квітня 2013 року до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.186, ч.1 ст.125 КК України.

Вислухавши думку прокурора, який просить призначити справу до судового розгляду та заперечує проти повернення обвинувального акту прокурору для усунення виявлених недоліків, потерпілих, які підтримали думку прокурора, захисника, який залишив вирішення вказаних питань на розсуду суду, обвинуваченого, який не заперечує проти повернення обвинувального акту прокурору, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд прийшов до висновку, що вказаний обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та підлягає поверненню прокурору по наступним підставам.

Так, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до ст. 293 КПК України, одночасно з переданням обвинувального акту, прокурор зобовязаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику.

Однак, в порушення п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті належним чином не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, обвинувачення, предявлене ОСОБА_5, не конкретизовано, чим порушено його право на захист.

Так, по епізоду спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3 04.12.2012 року, в описовий частині обвинувального акту не зазначено:

- мотив заподіяння обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому, тобто, не конкретизована субєктивна сторона складу злочину;

- не конкретизовано механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3 обвинуваченим, оскільки не вказано, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження - безпосередньо від дій обвинуваченого, або падіння.

Також, по епізоду викрадення майна потерпілого ОСОБА_1, не конкретизована обєктивна сторона злочину, оскільки не вказано, які саме тілесні ушкодження, що відносяться до легких тілесних ушкоджень згідно висновку експертизи № 153-Е від 27.12.2012 року, були отримані потерпілим ( їх характер, локалізація, давність, механізм спричинення);

- в описовій частині не вказано, чи застосував обвинувачений ОСОБА_5 до потерпілого ОСОБА_1 насильство, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого, хоча його дії кваліфіковано по ч.2 ст. 186 КК України, в тому числі, за цією ознакою.

Крім того, по епізоду викрадення майна потерпілої ОСОБА_2, також в описовій частині не вказано, чи застосував обвинувачений ОСОБА_5 до потерпілої насильство, яке не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого, тобто, не конкретизована обєктивна сторона злочину.

В порушення вимог ст. 293 КПК України, копія обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування вручені обвинуваченому ОСОБА_5 слідчим, а не прокурором, і в матеріалах кримінального провадження відсутня розписка захисника про отримання ним вказаних документів.

Крім того, виходячи із змісту вимог ст.ст. 290, 291 КПК України, обвинувальний акт - це процесуальний документ про закінчення досудового розслідування.

Разом з тим, в порушення вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт по даній справі складено слідчим до закінчення досудового розслідування - 11 квітня 2013 року, оскільки доступ до матеріалів кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_5 та його захиснику надано 12 квітня 2013 року, тобто після складення вказаного процесуального документу слідчим, чим також порушено право на захист обвинуваченого.

Крім того, в порушення вимог ст.293 КПК України, обвинувальний акт направлено до суду не одночасно з врученням обвинуваченому та захиснику вказаних документів - 18 квітня 2013 року, хоча його копія та копія реєстру матеріалів досудового розслідування вручені обвинуваченому 12 квітня 2013 року.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що оскільки виявлені недоліки обвинувального акту є суттєвими, чим порушується право на захист обвинуваченого, усунення виявлених недоліків на стадії підготовчого або судового розгляду справи законом не передбачено, то обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобовязаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

ОСОБА_5 в порядку ст.208 КПК України затриманий 21.01.2013 р., запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно нього був обраний Вільногірським міським судом Дніпропетровської області 24.01.2013 р., продовжений тим же судом 14.03.2013 р. до 3-х місяців, тобто до 21.04.2013 р..

В судовому засіданні прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого до двох місяців, тобто до 21 червня 2013 р.

Вислухавши думку сторін , вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню, а строк тримання обвинуваченого під вартою - продовженню, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисних злочинів, в тому числі умисних тяжких корисливих злочинів, передбачених ч.2 ст. 186 КК України, раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів, не має постійного місця роботи та доходу, тобто легальних джерел існування, і, знаходячись на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню та переховуватися від суду, тому застосування більш мяких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, підстави для зміни відносно нього запобіжного заходу на менш суворий відсутні, тому строк тримання ОСОБА_5 під вартою слід продовжити в межах строку, визначеного ч.3 ст. 331 КПК України.

Керуючись ст.ст. 290, 291, 293, 314, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.186, ч.1 ст.125 КК України - повернути прокурору для усунення виявлених недоліків.

Зобовязати прокурора усунути виявлені недоліки протягом одного місяця з дня отримання обвинувального акту.

Запобіжний захід ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1., уродженцю м. Зарафшан Навоїйської області, Узбекистан, обвинуваченому по ч. 2 ст.186, ч.1 ст.125 КК України, вигляді тримання під вартою продовжити до на строк 1 місяць , тобто до 21 травня 2013 р.

На ухвалу на протязі 7 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той же строк з дня вручення копії ухвали, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Вільногірський міський суд Дніпропетровської області.

Головуючий - суддя: підпис А.А.Борцова