Справа № 539/2639/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2015 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретері ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним в кримінальному провадженні №0000832 від 20.07.2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Величківка Лубенського району Полтавської області, громадянина України, освіта неповна середня, непрацюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєні злочину передбаченого ст. 336 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 в період з 07.06.1995 року по 25.10.1996 року проходив строкову службу в Збройних силах України спочатку на посаді стрілка, а згодом на посаді кравця військової частини № НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 .

25.10.1996 року Указом Президента України №714/960 від 20.08.1996 року ОСОБА_4 був демобілізований в запас у званні рядового, та з 28.10.1996 року перебував на обліку у запасі в Лубенському ОМВК в Полтавській області.

Відповідно до Указу Президента України №15/2015 від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №113-VIII від 15.01.2015 року, в червні 2015 року ОСОБА_4 було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військово-лікарської комісії.

30.06.2015 року ОСОБА_4 прибув до Лубенсько-Оржицького ОМВК, пройшов медичне обстеження, за результатами якого визнаний здоровим, однак написав заяву про категоричну відмову від проходження військової служби за мобілізацією у Збройних силах України.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст.336 КК України, як ухилення від призову за мобілізацією.

20.07.2013 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.472 КПК України. В судовому засіданні від 10.08.2015 року прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 подали угоду про визнання винуватості в новій, уточненій, редакції, що узгоджується з позицією ВССУ РЦКС України, висловленою в узагальненні судової практики здійснення кримінального провадження на підставі угод від 22 січня 2014 року, згідно якого з огляду на заборону, передбачену ч.8 ст.474 КПК, щодо повторного звернення з угодою в одному кримінальному провадженні правильним видається надання можливості сторонам уточнення укладеної угоди, внесення незначних змін до її змісту. При цьому такі зміни мають бути погоджені між сторонами, відображені в журналі судового засідання та судовому рішенні.

Згідно даної угоди прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ст.336 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, підозрюваний беззастережно визнав свою вину в скоєнні інкримінованого йому діяння. Угодою встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнав обвинувачення у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Також при затвердженні угоди про визнання винуватості узгоджено покарання та отримано згоду підозрюваного ОСОБА_4 на призначення йому покарання у виді трьох років позбавлення волі зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на два роки. Під час визначення покарання було враховано позитивну характеристику ОСОБА_4 за місцем проживання, те, що він активно сприяв слідству, в скоєному щиро кається.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України, який згідно ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Дії ОСОБА_4 , що виразились в ухиленні від призову за мобілізацією, вірно кваліфіковані за ст.336 КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання. Укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК та КК України, інтересам суспільства, сторони погодили вид і розмір покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 , з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.75 КК України, ст.ст.314, 374, 394, 468, 469, 471, 473-476 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості в редакції від 10.08.2015 року, укладену між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.336 КК України та призначити узгоджене сторонами цієї угоди покарання у виді трьох років позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1