АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 січня 2015 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 при секретарі
судового засідання ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 інтересах засудженого ОСОБА_7 на постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19 вересня 2014 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про відновлення строку на подачу касаційної скарги на вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28 вересня 2011 року у справі № 1-67/11 р. по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 115 ч. 2 п.4, 6 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19 вересня 2014 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колінківці Хотинського району Чернівецької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , про відновлення строку на подачу касаційної скарги на вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28 вересня 2011 року у справі № 1-67/11 р. по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 115 ч. 2 п.4, 6 КК України, за який останнього засуджено до покарання у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Згідно з даною постановою районний суд прийшов до висновку про те, що захисником не наведено поважних причин пропуску строку для касаційного оскарження, а подання касаційної скарги після спливу майже трьохрічного терміну є порушенням вимог розумності, співмірності та справедливості.

Не погодившись з постановою районного суду адвокат ОСОБА_6 в інтересах Справа № 11/794/84/14 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8
Категорія: ст.386 КПК України 1960 року Доповідач: ОСОБА_1 засудженого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, а строк на касаційне оскарження відновити, забезпечити участь засудженого ОСОБА_7 в судовому засідання при розгляді даної апеляційної скарги. Свої доводи обґрунтовує тим, що засуджений ОСОБА_7 не є фахівцем у галузі права, а тому підготувати касаційну скаргу в строк відповідно до вимог КПК України 1960 року не міг. Перебуваючи у місці позбавлення волі не знайшов можливості скористатися правовою допомогою у зв`язку з відсутністю коштів на оплату послуг адвоката, а із захисником за призначенням після 28 вересня 2011 року не міг зв`язатися. Через невчасне надання правової допомоги ОСОБА_7 не були роз`яснені положення ст.ст. 350, 353, 386 КПК України 1960 року. У зв`язку із цим подана ним касаційна скарга не відповідала вимогам ст. 350 КПК України 1960 року.

Заслухавши доповідь судді, думку адвоката, та ОСОБА_7 котрі просили задовольнити апеляційні вимоги, прокурора, котрий вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вбачає підстави для її задоволення.
Вирок суду першої інстанції набрав законної сили 28 вересня 2011 року після розгляду справи в апеляційній інстанції. На вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28.09.2011р. та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 06.12.2011р. ОСОБА_9 в передбачений законом строк подав касаційну скаргу, яка не відповідала вимогам ст. 350 КПК України ред. 1960р., про що Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних та кримінальних справ відмовлено у витребуванні кримінальної справи.
Частиною 2 ст. 386 КПК України 1960 року передбачено, що касаційна скарга на вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду, може бути подана протягом трьох місяців з моменту набрання ними законної сили.
У відповідності до ст. 353 КПК України 1960 року у разі пропуску строку на касаційне оскарження з поважних причин, особи можуть заявити клопотання про відновлення пропущеного строку.
Зі змісту оскаржуваної постанови та матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції при винесенні постанови відмовляючи адвокату ОСОБА_6 у відновленні пропущеного строку на касаційне оскарження вказаного вище вироку, не керувався положеннями ст.ст.353, 386 КПК України 1960 року і прийшов до неправильного висновку про відсутність поважних причин пропуску цього строку.
Так, стаття 59 Конституції України встановлює, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Конституційний суд України у рішенні № 23-рп/2009 від 30 вересня 2009 року надав офіційне тлумачення частини першої статті 59 Конституції України, вказавши, що "кожен має право на правову допомогу" треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі незалежно від характеру її правовідносин з державними органами, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, юридичними та фізичними особами вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі і формах, як вона того потребує.

Відповідно до ст. 2 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 р., ратифікованого Указом Президії Верховної Ради Української PCP № 2148-08 від 19 жовтня 1973 р., кожна держава зобов`язується забезпечити будь-якій особі, права і свободи якої порушені, ефективний засіб правового захисту і розвивати можливості судового захисту.

Право на правову допомогу, гарантоване пунктом 3 (с) ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., ратифікованої Законом України № 475/97ВР від 17 липня 1997 р., передбачає, що кожний обвинувачений у скоєнні кримінального злочину має право захищати себе особисто або через обраного ним захисника, а якщо у нього немає достатніх коштів для оплати послуг захисника, мати призначеного йому захисника безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пакеллі проти Німеччини» від 25 квітня 1983 р., зазначено, що це положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі, обвинуваченій у скоєнні кримінального злочину, три права: захищати себе особисто; мати обраного нею самою представника, і, за визначених умов, мати призначеного йому захисника безоплатно.

П. 1 ч. 1 ст. 8 КВК України зобов`язує адміністрацію установи виконання покарань надати засудженим інформацію про їх права й обов`язки.

Отже, засуджений ОСОБА_7 має беззастережне право на правову допомогу, з порядком отримання якої він не був ознайомлений, що й призвело до порушення його права на захист.

За таких обставин необізнаність засудженого ОСОБА_7 про порядок надання правової допомоги в установі відбування покарань колегія суддів визнає поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 350, 353, 362, 365, 366, 367, 377, 386 КПК України 1960 року колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Задовольнити апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 інтересах засудженого ОСОБА_7 на постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19 вересня 2014 року про відмову у задоволенні клопотання про відновлення строку на подачу касаційної скарги на вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28 вересня 2011 року у справі № 1-67/11 р. по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 115 ч. 2 п. 4, 6 КК України.

Постанову Глибоцького районного суду Чернівецької області від 19 вересня 2014 року про відмову у задоволенні клопотання про відновлення строку на подачу касаційної скарги скасувати.

Відновити пропущений строк на касаційне оскарження вироку Глибоцького районного суду Чернівецької області від 28 вересня 2011 року у справі № 1-67/11 р. по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 115 ч. 2 п.4, 6 КК України.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3