У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

Головуючого

Коновалова В.М.

суддів

Скотаря А.М., Гошовської Т.В.

за участю прокурора

Морозової С.Ю.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 30 жовтня 2008
року кримінальну справу за касаційним поданням прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом апеляційної інстанції та касаційною скаргою засудженого
ОСОБА_1 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 23
листопада 2005 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду Донецької області від 31 липня 2007 року.

Зазначеним
вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

раніше
неодноразово судимого, останній раз 29.12.2004 року за сукупністю злочинів,
передбачених ч. 1 ст. 263 та ст. 353 КК України до позбавлення волі строком 2
роки,

засуджено
за ч. 2 ст. 86 КК України 1960 року до позбавлення волі строком 8 років з
конфіскацією всього майна.

На підставі
ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_1 визначено позбавлення
волі строком 8 років з конфіскацією всього майна.

Ухвалою
колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Донецької області від 28 лютого 2006 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без
зміни.

Ухвалою
колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України
від 22 березня 2007 року ухвалу Апеляційного суду від 28 лютого 2006 року щодо
ОСОБА_1 скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд.

Ухвалою
колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Донецької області від 31 липня 2007 року вирок щодо ОСОБА_1 змінено, його дії
перекваліфіковані з ч. 2 ст. 86 КК України 1960 року на ч. 3 ст. 187 КК України
2001 року та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі
строком 8 років з конфіскацією всього майна, а на підставі ч. 4 ст. 70 КК
України за сукупністю злочинів ОСОБА_1 визначено позбавлення волі строком 8
років з конфіскацією всього майна.

В решті
вирок залишено без зміни.

Зазначеним
вироком засуджено ОСОБА_2, вирок щодо якого у касаційному порядку не оскаржено
та касаційне подання не внесено.

Як визнав
встановленим суд, з врахуванням змін, внесених апеляційною інстанцією, 9
вересня 2000 року вдень, ОСОБА_1 за попередньою змовою з невстановленою
слідством особою та ОСОБА_2 проникли на територію складського приміщення
Артемівського філіалу № 3 МПП «Кансі» у м. Артемівську Донецької області, де,
погрожуючи обрізом мисливської рушниці (при цьому ОСОБА_2 не був обізнаний щодо
наміру ОСОБА_1 та невстановленої особи про застосування обрізу під час
викрадення грошей), вчинили напад на директора філіалу Негаматуліну С.В.,
заволодівши грошима у сумі 3530 грн., які належали підприємству.

У касаційному
поданні прокурор, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної
інстанції зазначає, що Апеляційний суд, в порушення вимог ст. 358 КПК України,
розглянув справу у відсутності засудженого ОСОБА_1 та його захисника. Крім
того, прокурор зазначає, що суд апеляційної інстанції безпідставно
перекваліфікував дії ОСОБА_1 з ч. 2 ст. 86 КК України 1960 року на ч. 3 ст. 187
КК України 2001 року, оскільки мінімальна межа санкції ч. 3 ст. 187 КК України
2001 року вище мінімальної межі санкції ч. 2 ст. 86 КК України 1960 року.
Просить ухвалу щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий апеляційний
розгляд.

У
касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 зазначає, що досудове та судове слідство
по справі проведено неповно та однобічно, з порушенням норм кримінально-процесуального
закону, що призвело до його необґрунтованого засудження, що апеляційний суд на
зазначені порушення уваги не звернув, не дав вичерпні відповіді на доводи його
апеляції та захисника. Засуджений ОСОБА_1 також зазначає, що апеляційний суд безпідставно
перекваліфікував його дії з ч. 2 ст. 86 КК України 1960 року на ч. 3 ст. 187 КК
України 2001 року, чим погіршив його становище. Просить скасувати постановлені
щодо нього судові рішення, а кримінальну справу направити на новий судовий
розгляд.

Заслухавши
доповідь судді Верховного Суду України, міркування прокурора, яка вважала, що
касаційне подання та касаційна скарга засудженого ОСОБА_1 підлягають частковому
задоволенню, обговоривши доводи касаційного подання та касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційне подання та
касаційна скарга засудженого підлягають частковому задоволенню.

Як
вбачається з матеріалів справи, після скасування ухвали Апеляційного суду від
28 лютого 2006 року щодо ОСОБА_1 та направлення кримінальної справи на новий
апеляційний розгляд, її було призначено на 10 липня 2007 року. У зв'язку з тим,
що засудженого ОСОБА_1 не було доставлено у судове засідання, кримінальну
справу щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було перенесено слуханням в апеляційній
інстанції на 31 липня 2007 року. При цьому, ОСОБА_1 було належним чином
повідомлено про дату призначення справи до розгляду, а також викликано до
Апеляційного суду (а.с. 879-881). З ухвали видно, що засуджений ОСОБА_1 був
присутнім у судовому засіданні та давав пояснення.

Проте,
переносячи справу слуханням в апеляційній інстанції на 31 липня 2007 року,
Апеляційний суд не повідомив про це захисника засудженого ОСОБА_1 - адвоката
ОСОБА_3, хоча засуджений у своїй заяві зазначав про участь захисника у суді апеляційної
інстанції (а.с. 821). Крім того, про перенесення слуханням справи в апеляційній
інстанції, не було повідомлено і потерпілу.

Таким
чином, Апеляційний суд розглянув справу у відсутності захисника засудженого, що
призвело до порушення його права на захист.

За таких
обставин, ухвала Апеляційного суду підлягає скасуванню, а справа направленню на
новий апеляційний розгляд, під час якого Апеляційний суд повинен розглянути
справу у відповідності до вимог кримінально-процесуального закону.

Якщо Апеляційний суд, перевіряючи рішення суду першої
інстанції відповідно до вимог ст. 365 КПК України, дійде висновку щодо
доведеності вини ОСОБА_1, необхідно дати
правильну юридичну оцінку його діям, виходячи з того, що санкція ч. 2 ст. 86 КК
України 1960 року більш м'яка у порівнянні з санкцією ч. 3 ст. 187 КК України
2001 року, оскільки її мінімальна межа нижча за мінімальну межу санкції ч. 3
ст. 187 КК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 395, 396 КПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

касаційне подання прокурора та касаційну скаргу
засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду Донецької області від 31 липня 2007 року щодо ОСОБА_1
скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд у той же суд.

С у д д і :

Коновалов В.М. Скотарь А.М. Гошовська Т.В.