Справа № 515/230/15-к
Провадження № 1-кп/515/381/15

Татарбунарський районний суд Одеської області
В И Р О К

Іменем України

13 березня 2015 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Струмок Татарбунарського району Одеської області, росіянина, громадянина України, з середньою освітою, військовозобов`язаного, не одруженого, не працюючого, мешканця АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України, раніше не судимого

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.162 ч.1, 129 ч.1, 125 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

25 січня 2015 року, приблизно о 10 годині, ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу, через незачинену хвіртку воріт, пройшов у двір домоволодіння АДРЕСА_1 , де шляхом вільного доступу, через незачинені двері, незаконно проник до спальної кімнати вищевказаної будівлі, пройшовши веранду та коридор, всупереч волі ОСОБА_4 , якій належить будинок, чим своїми діями порушив право останньої на недоторканість житла, передбачене ст.30 Конституції України.

Далі, перебуваючи у будинку, ОСОБА_5 , на ґрунті особистих неприязних відносин, що виникли в результаті сварки, почав вимагати від ОСОБА_4 виконання певних дій та з метою виклику боязні у потерпілої, почав погрожувати їй словесно вбивством.

З метою переконання, що є реальні підстави для здійснення його погроз ОСОБА_5 , повалив ОСОБА_4 на підлогу та здавив руками її шию, утримуючи протягом 2-3 хвилин, продовжував погрожувати вбивством потерпілій, яка при виниклих обставинах мала підстави вважати, що погроза немарна і вона буде здійснена, сприйняла висловлену на свою адресу погрозу реально, як загрозу для свого життя.

ОСОБА_5 , при застосуванні насильства відносно ОСОБА_4 , спричинив останній тілесне ушкодження у вигляді: «садна на середній третині правої ключиці». Дане пошкодження, що не було небезпечним для життя, має незначні, скороминучі наслідки тривалістю не більше 6 днів і за цим критерієм відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним у скоєнні вказаних злочинів, детально розповів про обставини скоєного та не оспорював фактичні докази по справі, пояснивши, що у вказані дату та час, він дійсно без дозволу потерпілої зайшов до неї в кімнату її будинку, де вона відпочивала у ліжку, після чого вона намагалася його

вигнати з кімнати, тому між ними виникла сварка, в ході якої він пригрозив їй вбивством, а потім повалив на підлогу і декілька хвилин душив за шию.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засідання пояснила, що обвинувачений без її дозволу зайшов до неї в кімнату і коли вона зробила йому зауваження та попросила вийти, він вчинив з нею сварку, а потім став погрожувати їй вбивством і, поваливши на підлогу, почав душити за шию, всі ці його дії вона сприйняла як реальну загрозу для свого життя.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина підтверджується також матеріалами кримінального провадження:

- заявами потерпілої про скоєння відносно неї протиправних дій обвинуваченим;

- висновком експерта №36 про наявні у потерпілої тілесні ушкодження;

- протоколами проведення слідчих експериментів з фототаблицями до них;

- протоколами огляду речей та документів;

- постановами про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання;

- талоном-квитанцією камери схову речових доказів Татарбунарського РВ ГУМВС;

- розпискою.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд находить їх достовірними, не суперечливими та вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ст.162 ч.1 КК України за ознаками: незаконне проникнення до житла, що порушує недоторканність житла громадян; ст.129 ч.1 КК України за ознаками: погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози; ст.125 ч.1 КК України за ознаками: умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим, дані про особу обвинуваченого та всі обставини справи.

ОСОБА_5 щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, задовільно характеризується за місцем проживання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не виявлено.

Враховуючи обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає, що позбавляти його свободи немає необхідності, виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, в умовах відбуття покарання з випробуванням, відповідно до ст.75 КК України.

Долю речових доказів вирішити, згідно ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.100,369,370,371,373,374, 376 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.162 ч.1, 129 ч.1, 125 ч.1 та призначити йому покарання у вигляді:

-за ч.1 ст.162 КК України 1 (одного) року (шести) місяців обмеження волі;

-за ч.1 ст.129 КК України 1 (одного)року обмеження волі;

-за ч.1 ст.125 КК України 100 (ста) годин громадських робіт.

Відповідно до ст.70 ч.1, ст.72 КК України, перевівши менш суворий вид покарання в більш суворий, а саме покарання у вигляді громадських робіт в покарання у вигляді обмеження волі, визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням на 1(один) рік.

Іспитовий строк ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Контроль за виконанням вироку покласти на кримінально-виконавчу інспекцію Татарбунарського РП Кілійського міжрайонного відділу МВ КВІ УДПтСУ в Одеській області.

Речові докази: кулькову ручку, яка знаходиться в камері схову речових доказів Татарбунарського РВ ГУМВС знищити; розписку потерпілої, залучену до матеріалів кримінального провадження, залишити в справі протягом всього часу її зберігання.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України, копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено впродовж 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Суддя Сивоконь