Справа № 587/1290/15-к
Провадження № 1-кп/592/320/15

УХВАЛА

11 червня 2015 року м. Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
з участю прокурора прокуратури Сумського району Сумської області ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Ковпаківського районного суду м. Суми матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, ідентифікаційний номер фізичної особи-платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 10.11.2009 р. Сумським районним судом Сумської області за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3 КК України до позбавлення волі на строк 3 рокиз іспитовим строком на 2 роки; 12.08.2010 р. Сумським районним судомСумської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки,
за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
05.06.2015 р. до Ковпаківського районного суду м. Суми з Апеляційного суду Сумської області в порядку визначення підсудності надійшло кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно ОСОБА_7 .
Під час підготовчого судового засідання прокурор заявив, що кримінальне провадження повинно бути призначене до судового розгляду із-за відсутності підстав для його повернення та заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , строк тримання під вартою якого закінчується 14.06.2015 р.
Потерпілий погодився з клопотанням прокурора.
Захисник заперечує проти клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою та заявив клопотання про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи.
Обвинувачений згоден з думкою свого захисника.
Потерпілий погодився з клопотанням прокурора та не згоден з клопотанням захисника.
Колегія суддів, заслухавши думку прокурора, потерпілого, обвинуваченого та його захисника, дійшла висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню, але обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору із-за невідповідності вимогам ст. 291 КПК України з наступних підстав.
Так, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, тому формулювання обвинувачення в обвинувальному акті є обов`язковим.
Відповідно до вимог ст. 374 КПК України та згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві», - складаючи вирок, суд зобов`язаний додержувати вимог ст. 374 КПК України. Засуджений має право знати, у вчиненні якого злочину його визнано винним. У мотивувальній частині обвинувального вироку, зокрема, має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен місити у собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
В обвинувальному акті повинно бути зазначено - як виклад фактичних обставин події, так і формулювання обвинувачення, тобто описова і його резолютивна частини. В резолютивній частині підводяться підсумки кримінального розслідування, тобто особі формулюється обвинувачення та зазначається час, місце, спосіб, мотиви, що саме вчинила особа, наслідки кримінального правопорушення, в якому стані перебувала особа і всі ознаки виду кримінального правопорушення, а також зазначається кваліфікація злочину, в якому особа обвинувачується із зазначенням всіх кваліфікуючих ознак.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 вказаним вимогам не відповідає, оскільки він не містить належним чином сформульованого обвинувачення цій особі, а містить лише виклад фактичних обставин, які встановлені слідчим під час досудового розслідування /а. с. 2-6/, вказівку на підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України, та правову кваліфікацію його дій за цими складами злочинів.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, та практику Європейського суду з прав людини - як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п. 79).
Крім того, Європейський суд з прав людини наголошує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Однак, в даному випадку всі вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону та вимоги перелічених рішень Європейського суду, які є обов`язковими для застосування судами України, органами досудового розслідування були порушені, оскільки обвинувальний акт починається із вказівки, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України, із зазначенням кваліфікуючої ознаки крадіжки та зазначено коли саме йому було повідомлено про підозру у вчиненні кожного із названих злочинів /а. с. 2-3/
Далі слідує виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими /а. с. 3-4/, після чого робиться висновок, що обвинувачений своїми умисними протиправними діями вчинив певні злочини із зазначенням статей, тим самим слідчий вчинив правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
При цьому, ні слідчим, ні прокурором не було зазначено в чому саме обвинувачується обвинувачений, тобто, після викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та зазначення правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність потрібно сформулювати, що обвинувачений обвинувачується: у тому, що, і викласти суть обвинувачення, чого зроблено не було, що в свою чергу є грубим порушенням вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України і у відповідності з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України є підставою для скасування вироку суду.
Клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого підлягає задоволенню, оскільки ухвалою слідчого судді від 07.05.2015 р. строк його тримання під вартою був продовжений до 14.06.2015 р., у зв`язку з тим, що ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та не відпали.
На час проведення підготовчого судового засідання вказані ризики також не зменшились та не відпали, так як ОСОБА_7 органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, серед яких є особливо тяжкий злочин, має незняті і не погашені у встановленому законом порядку судимості, а тому, знаходячись на свободі, він зможе переховуватись від суду; крім того, розгляд даного кримінального провадження по суті ще не розпочався, докази сторонами кримінального провадження ще не надавались та не досліджувались.
У відповідності з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.
Клопотання захисника про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи суд вважає необхідним залишити без розгляду, як передчасно заявлене, оскільки, як вже зазначав суд,розгляд даного кримінального провадження по суті ще не розпочався, докази сторонами кримінального провадження ще не надавались та не досліджувались.
Керуючись ст. ст. 314, 315 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 продовжити до 24 год. 10.08.2015 р.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185 КК України, повернути прокурору Сумського району Сумської області із-за невідповідності вимогам ст. 291 КПК України.
Ухвала суду в частині повернення обвинувального акту прокурору може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 , який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3