Справа № 197/608/15-к
Номер провадження № 1-кп/197/92/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2015 року . Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
адвоката ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
15.05.2015 року до Широківського районного суду Дніпропетровської області в порядку ст.ст. 291, 474 КПК України надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 390 КК України, з угодою про визнання винуватості від 13.05.2015 р..
Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше неодноразово засуджений, останній раз 25.02.2015 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ст. 309 ч. 1 , ч.1 ст. 71 КК України до 1 року 7 місяців обмеження волі самовільно залишив місце обмеження волі за наступних обставин.
Так, ОСОБА_4 відбуваючи строк покарання у Широківському ВЦ УДПтС України в Дніпропетровській області № 75, розташованому у селі Водяне Широківського району Дніпропетровської області, будучи ознайомлений з правилами відбуття покарання у вигляді обмеження волі, які передбачені ст. 56 кримінально-виконавчим кодексом України, п.2 розділу 3 «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань затверджених наказом міністерства юстиції України № 2186/5 від 29.12.2014 року, діючи умисно, переслідуючи мету самовільного залишення місця обмеження волі, 26.04.2015 року приблизно о 16-30 годин, шляхом вільного доступу самовільно залишив територію Широківського ВЦ УДПтС України в Дніпропетровській області № 75 без поважних причин та без дозволу адміністрації установи виконання покарань. В той же день приблизно о 18-45 годин ОСОБА_4 було виявлено на території Дзержинського району м. Кривого Рогу та повернуто до місця відбування покарання.
Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.390 КК України, за ознаками ,самовільне залишення місця обмеження волі, вчинене особою, засудженою до обмеження волі .
Згідно з даною угодою прокурор та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 390 ч.1 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди було узгоджене покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_4 за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст.390 ч.1 КК України, у вигляді 1 року і 1 місяця позбавлення волі, на підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків , до призначеного покарання , частково приєднати невідбуту частину покарання у виді 2 місяців обмеження волі за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпрропетровської області від 25.02.2015 року , за правилом ч.1 п. 1 п.п.б ст. 72 КК України , та остаточно призначити покарання у вигляді 1 року 2 місяців позбавлення волі. Строк покарання рахувати з дня обрання запобіжного заходу тримання під вартою 29.04.2015 року. Міру запобіжного заходу тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили .
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду і призначити узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на затвердженні угоди.
Заслухавши прокурора та обвинуваченого , його захисника , розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості
Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора, підозрюваного або обвинуваченого.
Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винним, віднесене до злочину середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.
Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди прокурор та обвинувачений, визначена в межах санкції ст.390 ч.1 КК України. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб внаслідок укладання такої угоди судом не встановлено, угода не суперечить інтересам суспільства.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє зміст і наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473, ст.ст. 394, 424 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, положення ч. 4 ст. 474 КПК України, зокрема, те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч. 1 ст. 476 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується з призначенням судом узгодженого покарання.
Суд переконався, що укладення угоди є цілком добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для затвердження угоди про визнання винуватості і призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.
Відповідно ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого статтею 390 ч.1 Кримінального кодексу України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 13 травня 2015 року покарання у вигляді 1 (одного) року і 1 (одного) місяця позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків , до призначеного покарання , частково приєднати невідбуту частину покарання у виді 2 місяців обмеження волі за вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпрропетровської області від 25.02.2015 року , за правилом ч.1 п. 1 п.п.б ст. 72 КК України , та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 1 року 2 місяців позбавлення волі.
Строк відбуванння покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 29.04.2015 року.
Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити попередню тримання під вартою .
Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які перебувають під вартою, - протягом тридцяти днів з моменту вручення їм копії вироку. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Широківський районний суд Дніпропетровської області.
Суддя: ОСОБА_1 .