Провадження №1-кп/447/87/15
Справа №447/792/15-к

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.04.2015 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР під № 000069 від 21.01.2015 року, стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Стрий Львівської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, перебуваючої в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років, раніше не судимої, не одруженої, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , всупереч вимогам ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 року із нступними змінами і доповненнями ст.1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 року із наступним змінами та доповненнями, у невстановлений час та місці, від невстановленого джерела, незаконно придбала наркотичний засіб, з метою подальшого збуту з місця позбавлення волі Держківської виправної колонії № 110 УДПтС України у Львівській області, а саме: 14 таблеток білого кольору та фрагмент таблетки білого кольору, в яких міститься бупренорфін, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, та загальна маса якого згідно висновку експерта №3/122 від 20.02.2015 року становить 0,1128 грам.

Вказаний наркотичний засіб ОСОБА_4 , з моменту придбання до моменту збуту в місця позбавлення волі, незаконно зберігала при собі з метою подальшого збуту в місця позбавлення волі, а саме ДВК № 110, у якій відбував покарання її брат ОСОБА_6 .

З цією метою, ОСОБА_4 21.01.2015 року, приблизно в обідній час, за допомогою невстановленого транспортного засобу, з м. Стрия Львівської області, незаконно перевезла вказаний наркотичний засіб до с. Держів Миколаївського району Львівської області, до місця, де розташована Дерківська виправна колонія № 110 УДПтС України у Львівській області.

В подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел, 21.01.2015 року з метою незаконного збуту наркотичної речовини в місця позбавлення волі, а саме ДВК № 110, усвідомлюючи можливість її виявлення, з метою приховання злочину, ОСОБА_4 помістила вказану наркотичну речовину, яка знаходилася в поліетиленовому згортку, у свій статевий орган та зберігала його при собі з метою подальшого збуту. Таким чином, приховано, незаконно зберігаючи наркотичну речовину, ОСОБА_4 перетнувши лінію охорони та перебуваючи в охоронюваній зоні Держківської виправної колонії № 110 для довготривалого побачення із засудженим братом ОСОБА_6 , будучи попередженою на контрольно-пропускному пункті по пропуску людей працівниками вказаної установи про заборону перенесення на територію виправної колонії наркотичних засобів, при наявності яких при собі, ОСОБА_4 уповноважених осіб не повідомила та продовжила доведення свого злочинного умислу на збут наркотичних засобів в місця позбавлення волі до кінця.

Однак, 21.01.2015 року близько 16 години 30 хвилин, під час проведення повторного поверхневого огляду ОСОБА_4 в кімнаті для побачень засуджених Держківської виправної колонії № 110, в останньої працівниками установи виявлено та вилучено поліетиленовий згорток із наркотичним засобом, а саме 14 таблеток білого кольору та фрагмент таблетки білого кольору, в яких, згідно висновку експерта №3/122 від 20.02.2015 року виявлено бупренорфін, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено . Загальна маса бупренорфіну становить 0,1128 грам.

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями вчинила незаконне придбання, зберігання, перевезення наркотичних засобів, з метою збуту та збут цих речовин в місця позбавлення волі, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 307 КК України.

Допитана у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого їй кримінальному правопорушенні, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнала повністю, щиро розкаялась. Просила суд суворо не карати.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювались.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у скоєнні незаконного придбання, зберігання, перевезення наркотичних засобів, з метою збуту та збут цих речовин в місця позбавлення волі, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 307 КК України.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, не одружена, не працює, перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років, має трьох малолітніх дітей, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, щиро розкаялась у скоєному, що є обставиною, яка пом`якшує покарання, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

З урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, враховуючи те, що ОСОБА_4 раніше не судима, не одружена, не працює, перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років, має трьох малолітніх дітей, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, щиро розкаялась у скоєному, що є обставиною, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, суд ваажає за можливе застосувати норми ст. 69 КК України щодо призначення основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст. 307 КК України без призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Враховуючи тяжкість злочину, особу винної та інші обставини справи суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому покарання їй слід призначити із застосуванням ст. 75, 76 КК України.

В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Керуючись ст.ст. 370, 373,374 КПК України, -

з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`ять) років позбавленення волі без конфіскації майна із застосуванням норми статті 69 КК України, тобто нижче нижчої межі санкції передбаченої санкцією статті.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки поклавши на неї наступні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Стягнути з ОСОБА_4 вартість проведеної екпертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 3/122 від 20.02.2015 року в сумі 614 (шістсот чотирнадцять) грн. 40 коп в дохід держави.

Запобіжний захід ОСОБА_4 особисте зобов`язання залишити до набрання вироком законної сили.

Речовий доказ у справі, а саме: вилучений поліетиленовий напівпрозорий пакет, горловину якого перев`язано ниткою, на кінці якої наклеєну паперову бірку з відтиском печатки «НДЕКЦ №3 для експертиз» та підписом експерта, згідно висновку експерта № 3/122 від 20.02.2015 року, що містять 14 таблеток білого кольору та фрагмент таблетки білого кольору, в яких виявлено бупренорфін, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, загальна маса якого становить 0,1128 грам., на який наклеєно паперову бірку з відтиском печатки «Канцелярія Миколаївського РВ ГУМВС України у Львівській області та підписом слідчого, які передані на зберігання в Управління матеріального забезпечення ГУМВСУ у Львівській області знищити.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області через Миколаївський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя: ОСОБА_1