Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 11-99/11
Категорія ч.1 ст.121
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2011 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого................................ОСОБА_1

суддів..............................ОСОБА_2, ОСОБА_3

з участю прокурора....................ОСОБА_4

захисників: адвоката..................ОСОБА_5

...................................ОСОБА_6

потерпілого..................................ОСОБА_7

представника потерпілого..........ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_6, адвоката засудженого ОСОБА_5, старшого помічника прокурора Чуднівського р-ну Каліновського О.В. та потерпілого ОСОБА_7 на вирок Чуднівського районного суду Житомирської області від 06 грудня 2010 року, яким

ОСОБА_6 ОСОБА_6 ровича, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, неодруженого, студента ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого,

- засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 (пять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід змінено з підписки про невиїзд на взяття під варту, рахуючи з цього часу термін відбуття засудженим покарання.

Цивільний позов ОСОБА_7 задоволено частково. Стягнуто на його користь із ОСОБА_6 8172,66 грн. у порядку відшкодування матеріальної та 20000 грн. у порядку відшкодування моральної шкоди.

Зібрані по справі речові докази знищити як такі, що не становлять матеріальної цінності.

Згідно вироку 26.05.2010 року близько 17 год. в с. Дубище Чуднівського району Житомирської області на земельній ділянці між садибами № 8 та № 10 по вул. Космонавтів, ОСОБА_6, під час виниклої сварки на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_7 один удар робочою частиною просапника по голові, заподіявши потерпілому тяжке тілесне ушкодження, що являється небезпечним для життя в момент заподіяння, у вигляді відкритого вдавленого проникаючого перелому правої тімяної кістки, гострої внутрішньо-мозкової гематоми, геморагічного забою головного мозку.

В апеляції засуджений ОСОБА_6 просить скасувати вирок та постановити новий вирок, яким кваліфікувати його дії за ст. 124 КК України, призначити покарання умовно або у вигляді штрафу.

Стверджує, що суд першої інстанції не прийняв до уваги факт нападу на нього та його матір і загрози життю з боку потерпілого із застосуванням сокири. Що ОСОБА_9 намагалася дану сокиру викинути у водойму після завершення конфлікту. Не взято до уваги покази ряду свідків. При цьому суд посилається на те, що дані свідки перебувають з нашою сімєю в родинних стосунках. Разом з тим, судом не взято до уваги те, що свідок ОСОБА_10 перебуває з нашою сімєю тривалий час у неприязних стосунках, а свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_11, на показаннях яких ґрунтується обвинувачення, є членами сімї потерпілого.

Стверджує також, що судом першої інстанції не було враховано всі помякшуючі обставини, а саме те, що поведінка потерпілого була протиправною, часткове відшкодування потерпілому завданої шкоди.

Вважає, що призначене йому покарання, є занадто суворим.

Теж саме та з тих же підстав просить в апеляції адвокат засудженого ОСОБА_5, а саме: вирок скасувати та постановити новий вирок, яким кваліфікувати дії ОСОБА_6 за ст. 124 КК України та призначити покарання не повязане з ізоляцією від суспільства. Вважає, що суд першої інстанції неповно розглянув справу, не були зясовані певні обставини по справі, не прийняв до уваги, що ОСОБА_6 навмисно не готувався до нанесення ОСОБА_9 удару. Суд відхилив клопотання засудженого та його захисника; не взято до уваги показання свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_15, які були поряд із конфліктом. Свідок ОСОБА_10 тривалий час знаходиться у неприязних стосунках із сімєю ОСОБА_6, а свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_11 є членами сімї потерпілого.

Не взято до уваги протиправну поведінку потерпілого, яка призвела до нанесення останньому тілесних ушкоджень; не враховано часткове відшкодування завданої шкоди в сумі 5 тисяч гривень; не враховано, що удар ОСОБА_7 було нанесено один раз, і в той момент, коли була реальна загроза для життя матері засудженого.

В апеляції старший помічник прокурора Чуднівського району Каліновський О.В. посилається на те, що ОСОБА_6 стверджуючи, що його дії необхідно кваліфікувати за ст. 124 КК України, фактично вину не визнав. А тому, обставини, які помякшують покарання засудженому ОСОБА_6 відсутні.

Просить вирок скасувати за м'якістю призначеного покарання. Визнати винним ОСОБА_6 за ч.1 ст. 121 КК України і призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі.

В апеляції потерпілий ОСОБА_7 просить вирок скасувати, та постановити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_6 у вигляді 8 років позбавлення волі. Посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що засуджений наніс удар йому у життєво важливий орган - по голові. Удар наносив ззаду, стоячи за спиною; свої показання про обставини злочину постійно змінював.

Заслухавши доповідача, прокурора та потерпілого підтримавших свої апеляції з вимогами постановити новий вирок та призначити покарання засудженому більш суворе, заперечення засудженого та його захисника на апеляції прокурора та потерпілого та їх апеляції з проханням перекваліфікувати дії засудженого на ст. 124 КК та пом'якшити покарання засудженому, обговоривши доводи апеляції та перевіривши матеріали кримінальної справи відповідно до вимог ст.365 КПК України, судова колегія апеляції залишає без задоволення, а вирок суду без зміни з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини засудженого ОСОБА_6 у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України при обставинах викладених у вироку грунтуються на зібраних у справі та перевірених в судовому засіданні доказах, оцінених в їх сукупності, у тому числі:

-показаннях свідка ОСОБА_10 у судовому засіданні, згідно яких, ОСОБА_16 під час сварки штовхнула потерпілого руками в груди, а підсудний в цей час наніс йому ззаду удар просапником по голові;

-показаннях свідка ОСОБА_9 у судовому засіданні, що 26.05.2010 року під час сварки ОСОБА_6 вдарив просапником ОСОБА_7 по голові і той втратив свідомість;.

-показаннях свідка ОСОБА_11 у судовому засіданні відповідно до яких, 26.05.2010 року під час сварки ОСОБА_6 замахнувся просапником на ОСОБА_7 ззаду нього і в той момент вона від страху відвернулась, побачивши згодом свого діда уже сидячим на землі.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснила, що 26.05.2010 року вона бачила як на городі ОСОБА_16 та ОСОБА_9 за щось сварилися, біля них стояв підсудний, тримаючи щось у руках, а потім вона побачила як на ношах понесли з города потерпілого.

Вина ОСОБА_6 також обгрунтовується у вироку: даними протоколів огляду місця події, згідно яких було встановлене місце скоєння злочину з виявленням на траві сокирі, яка була вилучена, плям бурого кольору, а також вилученням за місцем проживання підсудного просапника, а за місцем проживання потерпілого - картуза із светром, на яких виднілися плями бурого кольору, що визнані в якості речових доказів по справі (а.с. 9-10, 32-33, 49-50);

- даними відтворення обстановки та обставин події за участю потерпілого ОСОБА_7, свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9, про механізм скоєння злочину, що відповідають встановленим обставинам справи (а.с. 73-81).

висновками судово-медичних експертиз, про встановлення у потерпілого ОСОБА_7 тяжкого тілесного ушкодження механізм спричинення якого відповідає показанням свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ( а.с. 21, 118-120, 129-131) та поясненнями з цього приводу в судовому засіданні судово-медичного експерта про те, що з огляду на локалізацію трьох ран, їх розміщення в правій тім'яній ділянці голови потерпілого, прямого кута проникнення цих ран можна однозначно дати висновок про те, що удар наносився просапником, який оглядався експертом при проведенні судмедекспертизи, із значною силою перпендикулярно до голови потерпілого, який був повернутий до нападника задньою частиною тіла (спиною).

Суд першої інстанції, дослідивши всі зібрані по справі докази і оцінивши їх у своїй сукупності, прийшов до обгрунтованого висновку, що вина ОСОБА_6 повністю знайшла своє підтвердження, вірно кваліфікувавши його дії за ч.1 ст. 121 КК України.

При цьому, суд ретельно перевірив та дав оцінку доводам підсудного ОСОБА_6 та його захисника, в яких вони стверджували, що потерпілий ОСОБА_7 із сокирою в руках нападав спочатку на засудженого а затим на його матір. Суд вказав, що не приймає в якості достовірних показання підсудного, його матері ОСОБА_16, підтверджених ними під час відтворення обстановки та обставин події за їх участю (а.с. 82-87, 92-100), а також свідків ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_13 і ОСОБА_15А, зважаючи на те, що зазначені ними обставини не лише спростовуються вказаними вище доказами, у тому числі, неупередженими показаннями свідка ОСОБА_10, але й висновками проведених по справі судово-медичних експертиз та й самим фактом зміни показань підсудного, його матері та свідка ОСОБА_14 на досудовому слідстві та в ході судового слухання справи, а також розбіжністю самих показань вказаних вище свідків між собою (до того ж, ці показання протирічать одні одному не лише щодо механізму заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, але й щодо опису осіб, які за словами цих свідків були на місці події. Також вони носять неконкретний суперечливий характер, а свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13 і ОСОБА_15 про обставини подій вирішили чомусь розповісти лише через сім місяців після скоєного злочину). А тому, ці показання дані заінтересованими особами (ОСОБА_14 являється тіткою ОСОБА_16, ОСОБА_15 є зятем ОСОБА_14, а ОСОБА_12 працює разом із ОСОБА_16 санітаркою), є неправдивими і переслідують мету уникнення підсудним покарання за вчинені протиправні дії.

Призначеного засудженому ОСОБА_6 покарання належним чином мотивоване у вироку та відповідає положенням Загальної частини Кримінального кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що його пом'якшують.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.365, 366, 379 КПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляції засудженого ОСОБА_6, адвоката засудженого ОСОБА_5, старшого помічника прокурора Чуднівського р-ну Каліновського О.В. та потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Чуднівського районного суду Житомирської області від 06 грудня 2010 року щодо ОСОБА_6 без зміни.

Судді: