Ухвала іменем україни 11 червня 2015 року м. КиївКолегія суддів Судової палати у кримінальних справахВищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоОСОБА_8, суддів:ОСОБА_11, ОСОБА_10, при секретарі з участю прокурора засудженого захисниківпотерпілоїОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_3 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 серпня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2013 року щодо нього.Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 серпня 2013 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що судимості не має, визнано винуватим у пред'явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених: - ч.2 ст.350 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; - ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією всього особисто йому належного майна; - ч.2 ст.15 п.п.2, 6 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією всього особисто йому належного майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення більш суворим покарання менш суворого остаточно визначено ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією всього особисто йому належного майна.Постановлено стягнути з ОСОБА_3 5469,87 грн в доход Чернігівського обласного бюджету матеріальної шкоди, витраченої Чернігівською обласною лікарнею за лікування ОСОБА_6, 591,93 грн до місцевого бюджету Борзнянського району за лікування ОСОБА_6; в доход держави 392 грн за проведення судово-дактилоскопічної експертизи № 23 від 14 березня 2013 року, 392 грн за проведення судово-дактилоскопічної експертизи №24 від 22 березня 2013 року, 392 грн за проведення судово-дактилоскопічної експертизи №28 від 02 квітня 2013 року, 294 грн за проведення судово-трасологічної експертизи №25 від 21 березня 2013 року, 391,20 грн за проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи №188 від 22 березня 2013 року, 244,50 грн за проведення судово-балістичної експертизи №182 від 22 березня 2013 року, 2353,60 грн за проведення молекулярно-генетичної експертизи №288 мб від 25 квітня 2013 року на загальну суму 4459,30 грн; на користь ОСОБА_6 4610,78 грн у відшкодування матеріальної шкоди та 200000 грн у відшкодування моральної шкоди, а всього 204610,78 грн. Питання про долю речових доказів вирішено у порядку із ст.100 КПК України. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2013 року, вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 серпня 2013 року щодо ОСОБА_3 залишено без зміни.Як визнав встановленим суд, 12 червня 2009 року о 23 год 30 хв, ОСОБА_3, рухаючись на автомобілі марки «Нива-Шевроле» у межах мисливських угідь урочища «Базарщина», яке належить ДП «Борзнянське лісове господарство», розташованого неподалік с.Забілівщина, Борзнянського району, Чернігівської області, та будучи зупиненим єгерем вищевказаного підприємства, ОСОБА_7, тобто службовою особою, яка, згідно посадових обов'язків, здійснює контроль мисливських угідь на закріпленій території на предмет виявлення фактів незаконного полювання, вийшов із автомобіля і умисно, у зв'язку з виконанням цієї особою службової діяльності, наніс потерпілому один удар кулаком у нижню щелепу, чим заподіяв тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я строком не більше 21 дня. 11 березня 2013 року о 08 год 30 хв, ОСОБА_3 перебуваючи, в стані алкогольного сп'яніння, проник до приміщення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, де вчинив напад з метою заволодіння майном потерпілої ОСОБА_6, поєднаний з насильством небезпечним для життя її і здоров'я, із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та ознакою переривання вагітності, а саме: наказав останній негайно видати йому гроші, а коли вона відмовилась, то завдав їй один удар рукою в область обличчя, чим спричинив фізичного болю, після чого дістав ніж та вчинив на потерпілу напад, в ході якого з корисливих мотивів, вчинив закінчений замах на умисне вбивство ОСОБА_6, яка завідомо для нього перебувала в стані вагітності, а саме: завдав потерпілій п'ять ударів ножем в область живота, після чого, утримуючи потерпілу рукою за волосся, намагався заподіяти ножем удари в область шиї, однак, через активний опір з боку потерпілої, яка намагалася вирватись та ухилялась від ударів, завдав їй два удари ножем в область обличчя, після чого ОСОБА_6, з метою уникнення подальшого нанесення тілесних ушкоджень повідомила ОСОБА_3 про свій намір віддати гроші, які знаходяться в будівлі сараю, що на території господарства. В свою чергу, ОСОБА_3 усвідомлюючи, що внаслідок вже наявного на тілі ОСОБА_6 комплексу тілесних ушкоджень, безумовно настане смерть останньої, припинив завдавати їй тілесні ушкодження та послабив контроль за її діями, після чого ОСОБА_6, скориставшись можливістю, вибігла з приміщення будинку на вулицю та стала кликати на допомогу, а ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, однак смерть ОСОБА_6 не настала з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілу було своєчасно доставлено до медичного закладу, де надано невідкладну кваліфіковану медичну допомогу. У касаційній скарзі та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_3, просить судові рішення скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, у зв'язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням норм кримінального закону України про кримінальну відповідальність, однобічністю, неповнотою та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. В обґрунтування наведеного вказує, що всупереч вимог ст.396 КПК України його позбавлено особистої участі в судовому засіданні. Крім того вважає, що кваліфікація його дій за ч.2 ст.15 п.п.2,6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.2 ст.350 КК України є неправильною. Також, зазначає про порушення вимог ст.419 КПК України, оскільки судом відмовлено в задоволенні клопотання про допит свідків та проведення експертизи. Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_3, який підтримав доводи касаційної скарги та доповнення до неї, просив судові рішення скасувати та закрити провадження; захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтримали доводи касаційної скарги засудженого та просили ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції; прокурора, який просив частково задовольнити касаційну скаргу засудженого, судові рішення скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції; потерпілої, яка заперечила проти касаційної скарги засудженого, обговоривши доводи касаційної скарги та доповнення до неї, колегія суддів вважає, що касаційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню.Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом».Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до ст.94 цього Кодексу. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви й підстави для його ухвалення. Відповідно до ст.438 КПК України предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Відповідно до п.3 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов'язковою. Згідно із ст.396 КПК України якщо особа не бажає брати участь у апеляційному розгляді, вона зазначає це в апеляційній скарзі. Виходячи із системного аналізу вимог ст.42 КПК України, пункту 1 та підпункту «с» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо здатності засудженого ефективно брати участь у судовому розгляді його справи, забезпечення цих прав включає в себе не лише участь в судовому засіданні, формальне надання підсудному слова на відповідних стадіях процесу, але і створення умов, за яких він мав би можливість реально взяти участь у підведенні підсумків дослідження доказів, дати їм власний аналіз і аргументувати на підставі своєї оцінки доказів власну позицію захисту. Як вбачається з апеляційної скарги засудженого ОСОБА_3 про своє не бажання брати участь у апеляційному розгляді ним не зазначено, що дає підстави об'єктивно вважати про його наміри взяти участь в розгляді провадження. При цьому, всупереч вимог ст.401 КПК України судом апеляційної інстанції підготовку до апеляційного розгляду не проведено належним чином, оскільки не роз'яснено засудженому ОСОБА_3 про можливість взяти участь в судовому розгляді особисто чи в режимі відеоконференції. Крім того, захисник засудженого ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційної інстанції просив доставити засудженого ОСОБА_3 до суду для дачі пояснень з приводу його апеляційної скарги та обставин провадження. Залишаючи поза увагою клопотання захисника, суд повною мірою не виконав вищезазначених вимог кримінального процесуального закону, не вирішив питання про доставку засудженого у судове засідання, внаслідок чого засуджений був позбавлений права взяти участь в розгляді поданої ним скарги в суді апеляційної інстанції, можливості висловити суду свої доводи щодо переконливості заявлених вимог, тобто ефективно захищатися від обвинувачення. Таким чином, розгляд справи в суді апеляційної інстанції за апеляцією засудженого було проведено у його відсутності, чим порушено його право на захист, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та безумовною підставою для скасування судового рішення.Наведені обставини свідчать про грубе порушення вимог ст.412 КПК України, у зв'язку із чим ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню та призначенню нового розгляду у суді апеляційної інстанції, у ході якого слід усунути вказані недоліки, перевірити доводи, викладені в апеляціях та касаційній скарзі засудженого у тому числі щодо правильності кваліфікації його дій, та на підставі об'єктивно з'ясованих обставин провадження, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до ст.94 цього Кодексу, в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами ст.419 КПК України.Враховуючи наведене та керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів ухвалила: Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_3, задовольнити частково. Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2013 року щодо ОСОБА_3 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.Судді:
(підпис) (підпис) (підпис)

_________________ ________________ __________________

ОСОБА_11 ОСОБА_9 ОСОБА_10

З оригіналом згідно: суддя ОСОБА_8