Справа № 1-83.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31
травня 2007 р. Хотинський районний суд Чернівецької області

в складі:
головуючого судді - Мартинюка А.О.

при секретарі
- Паламар Н.В. за участю:

прокурора - Левчука О.С.

адвокатів -
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3., ОСОБА_4

підсудних - ОСОБА_5,ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі в
місті Хотині Чернівецької області справу по обвинуваченню:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1,
українця, гр.України, не одруженого, освіта повна загальна середня, народився в
м.Хотині Чернівецької обл.,
проживає в с. Атаки
Хотинського району Чернівецької області, не працює, не вчиться, не судимого,

за ст. 15 ч.2
186 ч.2; 186 ч.2 КК України, -

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, гр.України, не
одруженого, освіта повна загальна середня, народився та проживає в АДРЕСА_1 не
працює, не вчиться, не судимого

за ст.ст.15 ч.2,
186 ч.2; 186 ч.2 КК України, -

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, гр.України, не
одруженого, студента 2-го курсу Хотинського сільськогоспо­дарського технікуму,
уродженця та жителя с. Рукшин
Хотинського району Чернівецької області, не судимого

за ст.27 ч.5,186
ч.1 КК України, -

встановив:

в кінці
листопада 2006 року біля 21.00 год.
ОСОБА_6 та ОСОБА_5, прогулюючись
центром м.Хотина Чернівецької області побачили двох незнайомих їм жінок:
ОСОБА_8та ОСОБА_9, які йшли
в напрямку автовокзала м.Хотина
по вул. Шевченка. Підсудні з метою відкритого заволодіння чужим майном шляхом
грабежу, наздогнали їх біля ЗОШ № 5
м.Хотина, де ОСОБА_6 почав тягнути за сумочку, яку тримала в руках
ОСОБА_8., намагаючись вирвати її з рук, однак не зміг цього зробити, поскільки
потерпіла з силою утримувала її. ОСОБА_7, допомагаючиОСОБА_6, штовхнув
ОСОБА_8від чого та впала, не випускаючи з рук сумки.

Підсудні
злякавшись втекли та не довели свого злочинного умислу до кінця по незалежних
від них причин.

13 грудня 2006
року ОСОБА_6 та ОСОБА_7,
вступивши у злочинний зговір, повторно, з метою відкритого заволодіння
чужим майном шляхом грабежу, домовились зустрітись в центрі м.Хотина та вирвати у будь-якої жінки сумку. Побачивши

незнайому їм ОСОБА_10 біля сільськогосподарського
технікуму, пішли за нею. Біля 18.00 год. на перехресті вулиць Д.Галицького та
Дудніченка, ОСОБА_6 підбіг до неї та вирвав з рук сумку в якій були телефон
марки «Соні- еріксон» вартістю 700грн., чехол до нього -50 грн., пакет
«Київ-стар» -50грн., де був залишок 15 грн., гаманець -45грн., гроші в сумі 485
грн., дві пластикові картки «Приватбанку» разом із сумочкою яка коштує 55 грн.
заподіявши шкоду потерпілій на 1350грн. Викрадене присвоїли.

20 грудня 2006
року ОСОБА_6 повторно з метою відкритого заволодіння чужим майном шляхом
грабежу, перебуваючи в центрі м.Хотина з ОСОБА_7 помітили, що по вул. Воїнів
визволителів м.Хотина йде незнайома їм жінка -ОСОБА_11, дочекавшись коли вона
дійде до темного місця . ОСОБА_6 вирвав у неї сумку вартістю 50 грн. де був
гребінець за 2 грн..помада за 6 грн., кредитна картка на відновлення якої
затрачено 20грн., заподіявши в загальному потерпілій шкоду на 78грн. та став
втікати. ОСОБА_7 побачивши, що потерпіла наздоганяєОСОБА_6 та кричить,
зрозумівши, що ОСОБА_6 пограбував її, став втікати разом з ОСОБА_6, який
передав йому викрадену в потерпілої сумочку.

Продовжуючи свою
злочинну діяльність 28 грудня 2006 року ОСОБА_6 разом з ОСОБА_5 біля 17.30 год.
зустрівшись в центрі м.Хотина, з метою повторного відкритого викрадення чужого
майна шляхом грабежу, вступили в попередній злочинний зговір, помітивши в
центрі міста Хотина незнайому їм ОСОБА_12. пішли за нею і біля ЗОШ № 5 в районі
вулиці Дудніченка ОСОБА_6, підбігши до потерпілої, вирвав у неї з рук шкіряну
сумочку в якій було 100грн., мобільний телефон марки «Самсунг Е- 7304» за
2600грн., стартовий пакет «Джинс» вартістю 20грн., де на рахунку було 15 грн.,
блокнот, ключі від квартири, косметика на загальну суму 80грн., а всього на
2815грн. Викраденим розділились.

22 січня 2007
року ОСОБА_7 прогулюючись по місту Хотину в районі ЗОШ № 1, побачивши незнайому
жінку, а саме ОСОБА_13., пішов за нею з метою повторного відкритого заволодіння
чужим майном шляхом грабежу та
запропонував це зробити і ОСОБА_14, який був з ним, однак той відмовився. Тоді
ОСОБА_7, догнавши ОСОБА_13. в провулку Терешкової, з метою вчинення грабежу,
намагався вирвати у неї сумочку в якій були гроші в сумі 155грн., однак не зміг
довести злочин до кінця із-за того, що потерпіла міцно її утримувала.

Допитані в
судовому засіданні підсудні вину у вчиненому визнали, розкаюються у вчиненому.

Вина у вчиненні
злочинуОСОБА_6, ОСОБА_5 доведена
їх же показами, що досліджені в судовому засіданні (т.1 а.с. 202-204, т.2 а.с.
65,66; т.1 а.с. 194-197, т.2 а.с. 71, 72), з яких вбачається, що вони за
попередньою змовою в кінці листопада 2006 року біля ЗОШ № 5 в м.Хотині
намагались пограбуватиОСОБА_8, 13 грудня 2006 року пограбувавши ОСОБА_10 на
перехресті вулиць Дудніченка та Д.Галицького, 20 грудня 2006 року ОСОБА_6 з
ОСОБА_7 на вулиці Воїнів визволителів-ОСОБА_11, 28 грудня 2006 року ОСОБА_6 з
ОСОБА_5 в районі ЗОНІ № 5 - ОСОБА_12., а 22 січня 2007 року в провулку Терешкової
ОСОБА_7 намагався пограбувати ОСОБА_13.

З показів
ОСОБА_7. вбачається, що 20грудня 2006 року він з ОСОБА_6 йшли до останнього до
дому. Перед ними йшла жінка, коли вона дійшла до скверика, то ОСОБА_6 сказав
йому залишитись на місці, а сам підбіг до незнайомої і вирвав у неї з рук сумку
та став втікати, він злякався, поскільки зрозумів, що ОСОБА_5 пограбував жінку,
бо та кричала і бігла за ОСОБА_5. Біля Хотинської гімназії ОСОБА_6 дав йому
сумку, яку вирвав у потерпілої і вони продовжували втікати. На території
гімназії висипав все із сумки на землю.

Вина підсудних у
вчиненні злочину доведена і іншими матеріалами справи.

Так, потерпіла
ОСОБА_8. суду ствердила, що в кінці листопада 2006 року біля воріт ЗОШ № 5 незнайомий хлопець намагався вирвати в неї
з рук сумку,

сильно
шарпаючи за неї тричі, однак вона з силою утримувала сумку, а потім стала
кричати, інший хлопець її штовхнув і вона впала (а.с. 38, 39 т.2)

Потепіла
ОСОБА_10, пояснила що 13.12.2006 року біля 17год.30хв. вона поверталась додому.
На розі вулиць Дудніченка та Д.Галицького відчула, що хтось вирвав у неї з рук
сумку і побіг, оглянувшись побачила хлопця, що втікав. За ним побіг ще один
хлопець. Сумочка коштує 55грн. Тут були телефон «Соні-еріксон»- 700грн., чохол
до нього - 50грн., пакет «Київ-стар» на 50 грн., на рахунку було 15 грн.,
гаманець -45 грн., гроші в сумі 485 грн., дві пластикові карточки «Приватбанку»,
косметика.

З показів
ОСОБА_12. вбачається, що 28.12.2006року біля 19год.30хв. вона поверталась
додому. Біля вулиці Дудніченка в районі ЗОШ № 5 в неї почали виривати сумку.
Оглянувшись, побачила двох хлопців, а тому злякалась і відпустила сумку. В
сумочці було 100грн., мобільний телефон марки «Самсунг Є-730» -2600грн.,
стартовий пакет «Джинс» на 20 грн. на рахунку якого було 15 грн., блокнот,
ключі, косметика.

Потепіла
ОСОБА_11 суду ствердила, що 20.12.2006 року біля 21год. 30 хв. поверталась до
дому по вул.. Воїнів визволителів. Помітила, що за нею йде двоє хлопців, коли
вона їх пропускала, то один з них вирвав
з рук у неї пакет та сумочку і хлопці стали втікати. Вона стала кричати і бігти
за ними. В сумочці були паспорт, ідентифікаційний номер, кредитна картка на
відновлення якої витратила 20 грн., губна помада -6грн., гребінець -2 грн.

Потепіла
ОСОБА_13 суду пояснила, що 22.01.2007 року біля 18 год. 30 хв. вона
поверталась до дому. В руках у неї була сумочка з речами, гроші -115грн., пакет
з хлібом. На вулиці Терешкової помітила, що за нею йде двоє хлопців, один
догнав її і йшов поряд. Вона вирішила пропустити його, але в цей час він схопив
сумку і пакет та став тягнути на себе. Вона не відпускала сумки і хлопець
штовхнув її від чого вона впала, не випускаючи сумки, а хлопець втік.

Вина підсудних
доведена і іншими матеріалами справи.

Зокрема, свідок
ОСОБА_15. суду ствердив, що в кінці 2006 року він гуляв по місту з Бабієм та
ОСОБА_5. ОСОБА_6 відірвався від них, коли вони його розшукували, то побачили,
що він втікає,а за ним біжить жінка. Це було в районі вулиці Олімпійської на
яку перпендикулярно виходить інша вулиця. ОСОБА_6 кинув пакет і його підняв
ОСОБА_5 та віддав жінці. ОСОБА_5 сказав йому йти до технікуму, коли вони
прийшли туди, то через деякий час прибіг весь спітнілий ОСОБА_6 та віддав
ОСОБА_5 телефон сірого кольору.

На другий день
біля технікуму зустрілись - він, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і ОСОБА_6
розповів, що вони за домовленістю з ОСОБА_5 пограбували вчора жінку. Телефон,
який у ОСОБА_5, він
знайшов у сумці, що вирвав у жінки.

22.01.2007 року
ранком ОСОБА_6 розповів, що перед Новим роком він вирвав у якоїсь дівчини сумку
в якої були гроші та телефон. ОСОБА_5 цього не заперечував, але він їм не
вірив. Цього ж дня ввечері біля 18.00 до нього на квартиру зайшов ОСОБА_5 і
запропонував прогулятись. Прогулюючись вони в районі ЗОШ № 1 побачили незнайому
жінку. ОСОБА_5 запропонував її пограбувати, але він відмовився. Тоді - ОСОБА_5
пішов за жінкою, а він залишився. Хвилин через 15 повернувся ОСОБА_5 і сказав,
що у нього нічого не вийшло.

Свідок ОСОБА_16
суду ствердив, що в кінці грудня 2006 року до нього приходив ОСОБА_7 і він йому
під заставу телефону сріблястого кольору марки «Соні-Еріксон К 500 І» позичив
250грн. Коли працівники міліції вилучили у нього телефон, то він дізнався, що
телефон крадений.

Вина підсудних у
вчинені злочину доведена і письмовими доказами.

Так. з протоколу
огляду телефона (т1 а.с.
48) вбачається, що ОСОБА_16 добровільно видав мобільний телефон «Соні-Еріксон К 500 І», який
йому було дано під заставу ОСОБА_5

Таким чином,
вищенаведені докази в своїй сукупності доводять вину підсудних у вчинені злочину.

Дії
підсуднихОСОБА_6 та ОСОБА_5
слід кваліфікувати за ст.186 ч.2КК України, поскільки вони умисно з
корисливих мотивів вчинили грабіж, тобто відкрите заволодіння чужим майном, вчинений повторно за попередньою
змовою групою осіб.

Крім того по
відношенні до ОСОБА_13 ОСОБА_5 вчинено злочин передбачений ст.15 ч.2,186 ч.2 КК
України, поскільки він вчинив умисно з корисливих мотивів замах на відкрите
заволодіння чужим майном - грабіж по кваліфікуючі ознаці вчинений повторно.

Дії ОСОБА_7.
слід кваліфікувати за ст.ст. 27 ч.5, 186 ч.1 КК України, поскільки він своїми
умисними діями сприявОСОБА_7 у відкритому заволодіння чужим майном - грабежі.

Судом
встановлено, що ОСОБА_7 до 20 грудня 2006 року не знав про вчинені раніше
Бабієм грабежі.

Поскільки
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 після вчинення замаху на грабіж ОСОБА_8., вчинили грабіж
відносно ОСОБА_10 їх дії охоплюються ознакою повторності.

Призначаючи
покарання підсудним, суд враховує межі санкції Особливої частини КК України, що
передбачає відповідальність за грабіж, призначає покарання відповідно до
положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу винних та обставини, що пом»якшують та обтяжують покарання.

Пом»якшуючими
покарання обставинами суд визнає те, що підсудні розкаюються у вчиненому,
визнавши вину, позитивно характеризуються за місцем проживання, а ОСОБА_7 і за місцем навчання,
є неповнолітніми, сприяли у розкритті злочину, відвернули заподіяну шкоду.
Судом також враховуються сімейно-побутові та матеріальні умови кожного з
підсудних.

Обтяжуючих
покарання обставин не встановлено.

Вищенаведені
пом»якшуючі обставини в своїй сукупності є такими, що істотно знижують ступінь
тяжкості вчиненого злочину підсудними ОСОБА_6 та ОСОБА_5 і з урахуванням того,
що вони неповнолітні обирає покарання нижче від найнижчої межі, що встановлена
в санкції ст. 186 ч.2 КК України, за якою вони притягуються до
відповідальності, застосувавши до кожного з них ст.69 КК України в кожному
окремому випадку.

Разом з тим,
характер вчинюваних епізодів грабежу та замахів на них на протязі короткого
проміжку часу, намагання втягнути в злочинну діяльність інших осіб свідчитьпро
суспільну небезпеку підсуднихОСОБА_6 та
ОСОБА_5, а тому їх
виправлення не можливе без позбавлення волі.

Суд призначає
покарання кожному з підсудних виходячи
із його ролі, активності дій при заволодінні майном.

Поскільки
ОСОБА_7 вчинив злочин середньої тяжкості, то суд вважає, що внаслідок щирого
розкаювання та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує
застосування покарання, а тому до нього слід застосувати в порядку ст. 105 КК
України примусові заходи виховного характеру.

Потерпіла
ОСОБА_11 на досудовому слідстві заявила позов про стягнення зОСОБА_6, ОСОБА_7.
та їх батьків 78грн. матеріальної та 2000 грн. моральної шкоди; ОСОБА_12. про
стягнення зОСОБА_6, ОСОБА_5
та їх батьків 2815 грн. матеріальної та 5000 грн. моральної шкоди.

В судовому
засіданні позивачі відмовились від позову, поскільки.їхні вимоги повністю
задоволені.

Суд вважає, що
слід прийняти відмову від цивільного позову, враховуючи, що на час розгляду
справи в суді, вимоги позивачів задоволені. Керуючись ст.ст. 323,324 КПК
України суд,-

засудив:

визнати винним у
вчинені злочину передбаченого ст.186 ч.2КК УкраїниОСОБА_6 і засудити його із
застосуванням ст.69 КК України на три роки позбавлення волі.

Визнати винним у
вчиненні злочину передбаченого ст. 15 ч.2,186 ч.2 КК України ОСОБА_5 і засудити його
із застосуванням ст.69 КК України на два роки позбавлення волі;

Визнати ОСОБА_5 винним у вчинені
злочину передбаченого ст.186 ч.2 КК України і призначити йому покарання із
застосуванням ст.69 КК України два роки шість місяців позбавлення волі.

У
відповідності до ст.70 КК України шляхом поглинання більш суворого покарання
менш суворим остаточно до відбуття ОСОБА_5 визначити два роки шість місяців
позбавлення волі.

Міру запобіжного
заходу засудженим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 змінити із підписки про невиїзд на утримання під вартою, взявши
їх під варту із залу суду.

В строк відбуття
покарання засудженим зарахувати строк на
який вони затримувались на досудовому слідстві, зокремаОСОБА_7 з 27 січня 2007
року з 19год. 30хв. по 30 січня 2007року включно до 18.00; ОСОБА_5 з 27 січня
2007 року 20.00 до 30 січня 2007 року включно-19.00.

Вирок може бути
оскаржено до апеляційного суду Чернівецької області через Хотинський районний
суд протягом п»ятнадцять діб з моменту його оголошення, а засудженими ОСОБА_6,
ОСОБА_5 в цей же час з моменту вручення їм копії вироку.