Провадження №1-кп/337/167/2015
ЄУН №337/1797/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 липня 2015 р. Хортицький районний суд м. Запоріжжя
в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілого - ОСОБА_8 ,
адвоката - ОСОБА_9 ,
захисників - ОСОБА_10 , ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя,українця, громадянина України, освіта середня-технічна, одруженого, працюючого інженером на ТОВ «Темп», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 29.07.2002 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309 КК України. Засуджений до 1 року 6 місяців позбавлення волі, 18.11.2002 року Апеляційним судом Запорізької області переглянуто вирок та встановлено покарання у вигляді 1 року 4 місяців обмеження волі;
- 05.05.2005 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України засуджений до 3 років позбавлення волі, 12.12.2006 року звільнений з місць позбавлення волі умовно-дострокового, невідбутий строк 6 місяців 28 днів;
- 02.06.2008 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 187 КК України засуджений до 3 років позбавлення волі;
- 14.05.2008 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України засуджений до 3 років позбавлення волі, звільнився із місць позбавлення волі 16.09.2010 року умовно-достроково, невідбутий термін покарання 5 місяців 19 днів;
-18.04.2011 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309, ст. 69, ст. 307 ч. 2, ст. 70, 71 КК України засуджений до 3 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України,
по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Володимирське, Запорізького району, Запорізької області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, неодруженого, не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимий:
- 14.11.1997 року Ленінським р/с м. Запоріжжя за ч. 2,3 ст. 144 КК України засуджений до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнений 21.12.2000 р. із заміною на виправні роботи, не відбутий строк 1 рік 6 місяців 29 днів;
- 28.05.2002 року Ленінським р/с м. Запоріжжя за ч. 2,3 ст. 185, ч. 1 ст. 188 КК України засуджений до 3 років 8 місяців позбавлення волі;
- 12.07.2007 року Комунарським р/с м. Запоріжжя за ч. 2,3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 263 КК України засуджений до 4 років 9 місяців позбавлення волі; 12.02.2010 звільнений умовно-достроково, не відбутий строк 1 рік 5 місяців 8 днів;
- 28.04.2011 року Орджонікідзевським р/с м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України засуджений до 4 років позбавлення волі, 07.03.2014 року звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково, невідбутий строк покарання 10 місяців 29 днів.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.1ст.355 КК України,
по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 , раніше судимий:
- 25.10.2005 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 190 КК України засуджений до штрафу у розмірі 850 гривень;
- 09.10.2006 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст.190 КК України засуджений до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України іспитовий строк 1 рік 6 місяців;
- 16.10.2007 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України засуджений до 2 років 3 місяці позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 08.12.2009 р.;
- 26.12.2011 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 296 КК України засуджений до 4 років позбавлення волі, 26.06.2014 року звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково строком на 1 рік, невідбутий строк покарання 3 місяці 18 днів;
- 24.02.2015 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України засуджений до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК україни звільнений від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік.
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.1 ст. 355 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
12.03.2015 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «Chevrolet Aveo» у кузові сірого кольору, державний номер реєстрації НОМЕР_1 , в салоні якого знаходилися ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , рухалися по території Хортицького району м.Запоріжжя. В ході руху біля будинку №7 по бул. Будівельників у м.Запоріжжі, ОСОБА_7 , який перебував у салоні вищевказаного автомобіля, попросив зупинити транспортній засіб, оскільки він побачив раніше знайомого йому ОСОБА_12 , який у цей час рухався разом зі своїм братом ОСОБА_13 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_12 має невиконане зобов`язання перед ним у вигляді не повернутих грошових коштів у розмірі 450 грн., які він взяв у борг приблизно два місяці тому.
Після зупинки транспортного засобу з нього вийшов ОСОБА_7 , який направився до ОСОБА_12 та почав з ним розмовляти з приводу повернення грошових коштів. Після ОСОБА_7 з автомобіля вийшли ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які участі у розмові не приймали Через декілька хвилин ОСОБА_7 разом з ОСОБА_12 підійшли до вищевказаного автомобіля та сіли до салону транспортного засобу разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , де між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 продовжилася бесіда з приводу повернення ним взятих у борг грошей. У цей час, у салоні автомобіля ОСОБА_7 почав вимагати від ОСОБА_12 негайного виконання боргового зобов`язання із висловлюваннями погрози застосування насильства відносно нього у разі невиконання зобов`язання.
ОСОБА_12 з метою відшукання можливості для повернення боргу запропонував поїхати до загальноосвітньої школи №102, де на його думку, він зможе позичити гроші для повернення боргу у своєї тітки ОСОБА_14 . Під`їхавши у двір вищевказаної школи ОСОБА_5 , який керував транспортним засобом, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , які перебували у салоні зазначеного автомобіля, вирішили заїхати до каналізаційної насосної станції КП «Водоканал», яка розташована за адресою: вул. Залізнична,1а, с.Новослобідка, Запорізький район, Запорізька область, яка знаходиться навпроти загальноосвітньої школи №102, для справляння біологічних потреб, де ОСОБА_12 за допомогою свого мобільного телефону здійснив телефонний дзвінок своїй тітці ОСОБА_14 . В ході телефонної розмови з тіткою ОСОБА_12 попросив у неї у борг грошові кошти та повідомив, що якщо він не поверне гроші саме у цей день, то його уб`ють.
Знаходячись біля насосної станції КП «Водоканал», дізнавшись про наявність невиконаного зобов`язання перед ОСОБА_7 з боку ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , діючи умисно, примушував ОСОБА_12 до виконання цивільно-правового зобов`язання з погрозою насильства над потерпілим, в рішучій формі вимагаючи від ОСОБА_12 виконання цивільно-правового зобов`язання перед ОСОБА_7 шляхом негайного повернення ОСОБА_12 грошових коштів у розмірі 450 грн.
12.03.2015 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «Chevrolet Aveo» у кузові сірого кольору, державний номер реєстрації НОМЕР_1 , в салоні якого знаходилися ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , рухалися по території Хортицького району м.Запоріжжя. В ході руху біля будинку №7 по бул. Будівельників у м.Запоріжжі, ОСОБА_7 , який перебував у салоні вищевказаного автомобіля, попросив зупинити транспортній засіб, оскільки він побачив раніше знайомого йому ОСОБА_12 , який у цей час рухався разом зі своїм братом ОСОБА_13 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_12 має невиконане зобов`язання перед ним у вигляді не повернутих грошових коштів у розмірі 450 грн., які він взяв у борг приблизно два місяці тому.
Після зупинки транспортного засобу з нього вийшов ОСОБА_7 , який направився до ОСОБА_12 та почав з ним розмовляти з приводу повернення грошових коштів. Після ОСОБА_7 з автомобіля вийшли ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які участі у розмові не приймали Через декілька хвилин ОСОБА_7 разом з ОСОБА_12 підійшли до вищевказаного автомобіля та сіли до салону транспортного засобу разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , де між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 продовжилася бесіда з приводу повернення ним взятих у борг грошей. У цей час, у салоні автомобіля ОСОБА_7 почав вимагати від ОСОБА_12 негайного виконання боргового зобов`язання із висловлюваннями погрози застосування насильства відносно нього у разі невиконання зобов`язання.
ОСОБА_12 з метою відшукання можливості для повернення боргу запропонував поїхати до загальноосвітньої школи №102 де, на його думку, він зможе позичити гроші для повернення боргу у своєї тітки ОСОБА_14 . Під`їхавши у двір вищевказаної школи ОСОБА_5 , який керував транспортним засобом, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , які перебували у салоні зазначеного автомобіля, вирішили заїхати до каналізаційної насосної станції КП «Водоканал», яка розташована за адресою: вул. Залізнична,1а, с.Новослобідка, Запорізький район, Запорізька область, яка знаходиться навпроти загальноосвітньої школи №102, для справляння біологічних потреб, де ОСОБА_12 за допомогою свого мобільного телефону здійснив телефонний дзвінок своїй тітці ОСОБА_14 . В ході телефонної розмови з тіткою ОСОБА_12 попросив у неї у борг грошові кошти та повідомив, що якщо він не поверне гроші саме у цей день, то його уб`ють.
Знаходячись біля насосної станції КП «Водоканал», дізнавшись про наявність невиконаного зобов`язання перед ОСОБА_7 з боку ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , діючи умисно, примушував ОСОБА_12 до виконання цивільно-правового зобов`язання з погрозою насильства над потерпілим, в рішучій формі вимагаючи від ОСОБА_12 виконання цивільно-правового зобов`язання перед ОСОБА_7 шляхом негайного повернення ОСОБА_12 грошових коштів у розмірі 450 грн.
12.03.2015 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «Chevrolet Aveo» у кузові сірого кольору, державний номер реєстрації НОМЕР_1 , в салоні якого знаходилися ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , рухалися по території Хортицького району м.Запоріжжя. В ході руху біля будинку №7 по бул. Будівельників у м. Запоріжжі, ОСОБА_7 , який перебував у салоні вищевказаного автомобіля, попросив зупинити транспортній засіб, оскільки він побачив раніше знайомого йому ОСОБА_12 , який у цей час рухався разом зі своїм братом ОСОБА_13 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_12 має невиконане зобов`язання перед ним у вигляді не повернутих грошових коштів у розмірі 450 грн., які він взяв у борг приблизно два місяці тому. Після зупинки транспортного засобу з нього вийшов ОСОБА_7 , який направився до ОСОБА_12 та почав з ним розмовляти з приводу повернення грошових коштів. Після ОСОБА_7 з автомобіля вийшли ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які участі у розмові не приймали Через декілька хвилин ОСОБА_7 разом з ОСОБА_12 підійшли до вищевказаного автомобіля та сіли до салону транспортного засобу разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , де між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 продовжилася бесіда з приводу повернення ним взятих у борг грошей. У цей час, у салоні автомобіля ОСОБА_7 почав вимагати від ОСОБА_12 негайного виконання боргового зобов`язання із висловлюваннями погрози застосування насильства відносно нього у разі невиконання зобов`язання.
ОСОБА_12 з метою відшукання можливості для повернення боргу запропонував поїхати до загальноосвітньої школи №102 де, на його думку, він зможе позичити гроші для повернення боргу у своєї тітки ОСОБА_14 . Під`їхавши у двір вищевказаної школи ОСОБА_5 , який керував транспортним засобом, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , які перебували у салоні зазначеного автомобіля, вирішили заїхати до каналізаційної насосної станції КП «Водоканал», яка розташована за адресою: вул. Залізнична,1а, с.Новослобідка, Запорізький район, Запорізька область, яка знаходиться навпроти загальноосвітньої школи №102, для справляння біологічних потреб, де ОСОБА_12 за допомогою свого мобільного телефону здійснив телефонний дзвінок своїй тітці ОСОБА_14 . В ході телефонної розмови з тіткою ОСОБА_12 попросив у неї у борг грошові кошти та повідомив, що якщо він не поверне гроші саме у цей день, то його уб`ють.
Знаходячись біля насосної станції КП «Водоканал», дізнавшись про наявність невиконаного зобов`язання перед ОСОБА_7 з боку ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , діючи умисно, примушував ОСОБА_12 до виконання цивільно-правового зобов`язання з погрозою насильства над потерпілим, в рішучій формі вимагаючи від ОСОБА_12 виконання цивільно-правового зобов`язання перед ОСОБА_7 шляхом негайного повернення ОСОБА_12 грошових коштів у розмірі 450 грн.
05.01.2015 року, близько о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в салоні маршрутного таксі № 72, яке зупинилось на зупинці міського транспорту «ТЦ Україна», скориставшись неуважністю потерпілої ОСОБА_17 , діючи з корисливих мотивів, повторно, під час виходу потерпілої з маршрутного таксі № 72, таємно викрав мобільний телефон в корпусі білого кольору «Samsung Galaxy Ace 3», вартістю 1913 гривень 06 копійок, чим спричинив останній матеріальної шкоди на вказану суму.
Також, 21 лютого 2015 року, близько о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на зупинці міського транспорту «Гагаріна» в м. Запоріжжя, скориставшись неуважністю потерпілого ОСОБА_18 , під час виходу з тролейбусу останнього, таємно викрав з правої кишені куртки потерпілого мобільний телефон в корпусі чорного кольору «Prestigio 4505», вартістю 1161 гривня 60 копійок, чим спричинив останньому матеріальної шкоди на вказану суму.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст.355 КК України визнав повністю, щиро каявся, дав показання про те, що 12.03.2015 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, він перебував в автомобілі «Chevrolet Aveo», державний номер реєстрації НОМЕР_1 , в Хортицькому райлні м Запоріжжя разом з ОСОБА_19 . Потім він, разом з ОСОБА_20 , зустріли товариша ОСОБА_21 , який був з дружиною. ОСОБА_22 запитав куди вони їдуть і вони повідомили, що їдуть до Осіпенківського мікрорайону. ОСОБА_23 з дружиною сіли в автомобіль і вони поїхали. Коли вони їхали по бул. Будівельників у м. Запоріжжі, ОСОБА_7 попросив зупинити автомобіль, оскільки він побачив знайомого йому ОСОБА_12 , який у цей час рухався разом зі своїм братом. Після зупинки автомобіля з нього вийшов ОСОБА_7 та пішов до ОСОБА_12 та почав з ним розмовляти з приводу повернення грошових коштів. Після ОСОБА_7 з автомобіля вийшли він та ОСОБА_6 . Вони з ОСОБА_12 та ОСОБА_7 не розмовляли. Через декілька хвилин ОСОБА_7 разом з ОСОБА_12 підійшли до них та сіли до салону автомобіля, де він дізнався, що ОСОБА_8 заборгував ОСОБА_24 гроші. Потім ОСОБА_8 запропонував поїхати до школи №102 де, він зможе позичити гроші для повернення боргу у своєї тітки. Біля школи № 102 вони заїхали до насосної станції, для справляння біологічних потреб, де ОСОБА_8 телефонував своїй тітці. В ході телефонної розмови з тіткою ОСОБА_8 попросив у неї у борг гроші та повідомив, що якщо він не поверне гроші саме у цей день, то його уб`ють. Він сказав ОСОБА_25 , щоб той не брехав тітці та вдарив ОСОБА_8 за це по лобу мобільним телефоном.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінального правопорушення ч. 1 ст. 355 КК України визнав повністю, щиро каявся, дав показання про те, що 12.03.2015 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, він перебував в автомобілі «Chevrolet Aveo» в Хортицькому районі м Запоріжжя разом з ОСОБА_5 , потім вони зустріли його товариша ОСОБА_21 , який був з дружиною. ОСОБА_22 запитав куди вони їдуть, він повідомив, що їдуть до Осіпенківського мікрорайону. Коли вони їхали ОСОБА_7 , попросив зупинити автомобіль, так як побачив свого знайомого ОСОБА_12 . Після зупинки автомобіля ОСОБА_7 пішов до ОСОБА_12 та почав з ним розмовляти. Коли ОСОБА_7 розмовляв з ОСОБА_8 вони з ОСОБА_5 стояли біля машини та палили. Потім ОСОБА_7 разом з ОСОБА_12 підійшли до них та сказали, що їм треба поїхати до школи №102. Коли вони їхали в автомобілі, він запитав у ОСОБА_8 про борг перед ОСОБА_26 і сказав йому щоб він віддав борг у сумі 450 гривень. Біля школи № 102 вони заїхали до насосної станції, для справляння біологічних потреб. В цей час ОСОБА_23 розмовляв з ОСОБА_8 , після чого вони усі поїхали до таксофону. Коли вони під`їхали до таксофону, він сидів в автомобілі, ОСОБА_27 пішов пити каву, а ОСОБА_8 та ОСОБА_23 перебували на вулиці. Потім приїхали співробітники міліції.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення ч. 1 ст. 355 КК України визнав повністю, щиро каявся, дав показання про те, що в лютому 2015 року він позичив ОСОБА_8 450,00 гривень, які ОСОБА_8 зобов`язався повернути через декілька днів, але гроші не повернув. Пізніше, ОСОБА_8 взагалі вимкнув телефон. Так, 12.03.2015 року, він разом з дружиною перебували в Хортицькому районі. Приблизно о 10-00 години ранку він зустрів ОСОБА_28 та ОСОБА_20 , які перебували в автомобілі «Chevrolet Aveo», який належить ОСОБА_28 . Він запитав у них куди вони будуть їхати та чи зможуть вони підвезти його з дружиною. Коли вони їхали в автомобілі, то він побачив ОСОБА_8 , який йшов по вулиці та попросив ОСОБА_29 зупинити автомобіль. Після чого він вийшов з автомобілю та пішов до ОСОБА_8 з яким почав сваритися з приводу боргу. ОСОБА_8 повідомив, що віддасть йому борг, але необхідно проїхати до школи № 102. Вони з ОСОБА_8 сіли в автомобіль та поїхали. Біля школи № 102 вони заїхали до насосної станції де ОСОБА_8 телефонував своїй тітці, щоб вона дала йому гроші, але тітка повідомила, що грошей у неї немає. Потім ОСОБА_8 сказав, що треба проїхати до таксофону щоб він міг зателефонувати матері. Біля таксофону їх було затримано співробітниками міліції. Борг у сумі 450,00 гривень ОСОБА_12 йому не повернув.
Крім того, 01.11.2014 року, він перебуваючи біля гімназії № 28 в м.Запоріжжя викрав з шкільного портфеля мобільний телефон «Samsung», який потім продав на ринку «Анголенко».
05.01.2015 року, він знаходячись в маршрутному таксі викрав із жіночої сумки мобільний телефон «Samsung», який потім продав на ринку «Анголенко».
21.02.2015 року, він знадився на зупинці громадського ранспорту «Гагаріна» в м.Запоріжжя з кишені чоловіка викрав мобільний телефон « Prestigio», який потім продав на ринку « ОСОБА_30 ».
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 суду пояснив, що в лютому 2015 року він позичив в борг у ОСОБА_31 гроші у сумі 450,00 гривень. Пообіцяв повернути гроші через тиждень, але не повернув.
12.03.2015 року він разом зі своїм братом йшли по бул. Будівельників в районі супермаркету «АТБ». Праворуч від них рухався автомобіль «Chevrolet Aveo». Автомобіль зупинився і з нього вибіг ОСОБА_32 та почав кричати на нього, щоб він повернув борг. Він запропонував ОСОБА_33 проїхати до школи № 102, так як там з племінником гуляє його тітка. Він разом з ОСОБА_22 підійшли до автомобілю, сіли в нього та поїхали до школи. Біля школи тітки його не було. Тоді вони під`їхали до насосної станції він вийшов з автомобіля та почав дзвонити тітці та просити у неї грошей, але вона сказала, що грошей у неї немає, телефонуй матері. Тоді він сказав тітці, що його вб`ють. В цей час повз нього проходив ОСОБА_28 та вдарив його телефоном по лобі за те, що він лякав тітку. Потім він сказав ОСОБА_34 , що треба поїхати до таксофону щоб він подзвонив матері. Вони всі сіли в автомобіль та поїхали до магазину «Ева» де знаходився таксофон. Коли він почав телефонувати матері до них під`їхали співробітники міліції. Борг у сумі 450 гривень ОСОБА_34 він не повернув.
Показання обвинувачених повністю відповідають фактичним обставинам справи, які вони не заперечують. З урахуванням повного визнання вини у вчиненні вище наведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежив дослідження обставин справи допитом обвинувачених, потерпілого а також дослідження характеризуючого матеріалу відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Таким чином, суд вважає, що пред`явлені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обвинувачення доказано повністю зібраними по справі доказами, достовірність та істинність, яких обвинуваченими не заперечується, крім того перевіреними судом в порядку ст. 349 КПК України, що дає суду підстави кваліфікувати дії ОСОБА_7 по епізодам від 01.11.2014 р., 05.01.2015 р., 21.02.2015 р. за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно; по епізоду від 12.03.2015 р. за ч.1 ст.355 КК України, як примушування до виконання цивільно-правового зобов`язання з погрозою насильства над потерпілим. Дії ОСОБА_5 , суд кваліфікує по епізоду від 12.03.2015 р. за ч.1 ст.355 КК України, як примушування до виконання цивільно-правового зобов`язання з погрозою насильства над потерпілим. Дії ОСОБА_6 , суд кваліфікує по епізоду від 12.03.2015 р. за ч.1 ст.355 КК України, як примушування до виконання цивільно-правового зобов`язання з погрозою насильства над потерпілим.
При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про ОСОБА_5 , враховує обставини, які пом`якшують покарання та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_5 раніше судимий, одружений, позитивно характеризується за місцем проживання, позитивно характеризується за місцем роботи, в психіатричній лікарні на обліку не перебуває, перебуває на обліку у наркологічному диспансері з діагнозом «Психічні та поведінкові розладі внаслідок поєднаного вживання опіатів, каннабіоїді, психостимуляторів. Синдром залежності».
Також, суд враховує те, що ОСОБА_5 визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, щиро покаявся у скоєному, що суд визнає обставинами, які пом`якшують його відповідальність.
Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у вигляді арешту, згідно санкції ч. 1 ст. 355 КК України і таке покарання буде законним, справедливим та сприятиме виправленню засудженого.
При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про ОСОБА_7 , враховує обставини, які пом`якшують покарання та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_7 раніше судимий, судимість в законному порядку не знята та не погашена, відбуваючи покарання не пов`язане з позбавленням волі, вчинив кримінальне правопорушення проти власності, неодружений, позитивно характеризується за місцем проживання та реєстрації, у наркологічному диспансері та в психіатричній лікарні на обліку не перебуває.
Також, суд враховує те, що ОСОБА_7 визнав себе винним у скоєнні кримінальних правопорушень, щиро покаявся у скоєному, що суд визнає обставинами, які пом`якшують його відповідальність.
Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , рецидив злочину.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у вигляді арешту, згідно санкцій ч. 2 ст. 185, ч.1 ст.355 КК України, і таке покарання буде законним, справедливим та сприятиме виправленню засудженого.
Крім того, ОСОБА_7 раніше судимий, судимість в законному порядку не знята та не погашена, знову вчинив кримінальне правопорушення проти власності під час випробувального терміну, в зв`язку з чим при призначенні покарання, суд вважає за необхідне застосувати ч. 1 ст. 71 КК України.
Оскільки, ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення по епізодам від 01.11.2014 р., 05.01.2015 р., 21.02.2015 р. до постановлення вироку Ленінським районним судом м. Запоріжжя від 24.02.2015 року, необхідно застосувати до нього положення ч. 4 ст. 70 КК України і призначити покарання за сукупністю злочинів, при цьому, суд вважає за можливе керуватись принципом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про ОСОБА_6 , враховує обставини, які пом`якшують покарання та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_6 раніше судимий, неодружений, посередньо характеризується за місцем проживання, у наркологічному диспансері та в психіатричній лікарні на обліку не перебуває.
Також, суд враховує те, що ОСОБА_6 визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, щиро покаявся у скоєному, що суд визнає обставинами, які пом`якшують його відповідальність.
Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у вигляді арешту, згідно санкції ч. 1 ст. 355 КК України і таке покарання буде законним, справедливим та сприятиме виправленню засудженого.
Підстав для застосування судом ст. 69, 75 КК України при призначенні покарання обвинуваченим, суд не вбачає.
Долю речових доказів суд вирішує у порядку ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Враховуючи існування ризиків, передбачених п.1, п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_5 суд змінює з застави на тримання під вартою у Запорізькому слідчому ізоляторі № 10, в зв`язку з призначенням покарання у вигляді арешту та з метою забезпечення виконання вироку.
Питання щодо повернення суми застави, внесеної на підставі ухвали Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14.03.2015 р., слід вирішувати після набуття вироком законної сили за клопотанням особи, яка внесла заставу, оскільки матеріали кримінального провадження не містять даних про таку особу.
Керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185, ч.1 ст.355 КК України і призначити йому покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 3 (трьох ) місяців арешту;
В порядку ст. 70 ч. 1, 4 КК України з урахуванням вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2015 року за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді двох років позбавлення волі.
- за ч.1 ст.355 КК України у вигляді 5 (п`яти ) місяців арешту.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю з вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2015р., шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання остаточно призначити покарання у вигляді 2 (двох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затримання - з 12 березня 2015 року.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишити у вигляді тримання під вартою.
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти ) місяців арешту.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання - з 12 березня 2015 року.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишити у вигляді тримання під вартою.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 355 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти ) місяців арешту.
Міру запобіжного заходу - заставу, до вступу вироку в законну силу ОСОБА_5 змінити на тримання під вартою у Запорізькому слідчому ізоляторі № 10.
Взяти ОСОБА_5 під варту в залі суду негайно, для поміщення його у Запорізький слідчий ізолятор № 10.
Початок строку відбуття покарання обчислювати з 01.07.2015 р., тобто з моменту взяття під варту.
Зарахувати в строк відбутого покарання ОСОБА_5 тримання під вартою з 12.03.2015 р. по 22.04.2015 р.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити у вигляді тримання під вартою.
Роз`яснити особі, яка внесла заставу її право на звернення до суду з клопотанням щодо повернення суми застави.
Речові докази по кримінальному провадженню:
- автомобіль марки «Chevrolet Aveo» у кузові сірого кольору, державний номер реєстрації НОМЕР_1 та технічний паспорт на автомобіль «Chevrolet Aveo» у кузові сірого кольору, державний номер реєстрації НОМЕР_1 переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_35 , 1950 року народження-залишити по належності власнику;
- купюра номіналом 20 гривень № ТЖ 3529060 та купюра номіналом 20 гривень № ПД 3042815 передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 -залишити по належності;
- дві скляні пляшки об`ємом 0,5 л. передані на зберігання до камери речових доказів Хортицького РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області-знищіти;
- мобільний телефон «Нокія 6080» ІМЕІ: НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору із батареєю та сім-картою оператора мобільного зв`язку «Лайф», портмоне чорного кольору, водійські права серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_5 , банківська картка «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , бонусна карта «Пайд» № НОМЕР_5 , мобільний телефон «Нокія Х2-00» ІМЕІ: НОМЕР_6 з сім-картою оператора мобільного зв`язку Лайф ( НОМЕР_7 ), мобільний телефон «Самсунг SGH-C170» ІМЕІ: НОМЕР_8 в корпусі чорного кольору із батареєю та сім-картою оператора мобільного зв`язку «Лайф», сім-картою оператора мобільного зв`язку «МТС», карта виплат «ПриватБанк» № НОМЕР_9 передані на зберігання до камери речових доказів Хортицького РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області- передати власнику ОСОБА_5 ;
- 20 гривень № ЗМ6975014 передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 залишити по належності.
Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Суддя ОСОБА_36