11-сс/775/59/2015(м)
263/2868/15-к

Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: 303 ч. 1 КПК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2014 року Колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
заявника ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
Досудовим розслідуванням встановлено, що відділом землеустрою та охорони земель управління земельних відносин Маріупольської міської Ради складені акти перевірки дотримання вимог земельного законодавства торгівельними об`єктами, розташованими навпроти будинку АДРЕСА_1 , в результаті чого виявлено торгівельний кіоск «Гаряча випічка», належний на праві власності ОСОБА_7 , яким самовільно зайнято та використовується земельна ділянка із земель житлової та громадської забудови, загальною площею 0,0006га.
13 березня 2015 року старший слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вказаний торговельний об`єкт.
При цьому, слідчим порушено питання про поновлення строку звернення із зазначеним клопотанням до слідчого судді, який був пропущений з поважних причин.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 березня 2015 року старшому слідчому поновлено вказаний строк, клопотання задоволено з накладенням арешту на вилучений біля будинку АДРЕСА_1 , належний ОСОБА_7 .
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення норм кримінального процесуального закону, просить ухвалу слідчого судді скасувати та зобов`язати сторону обвинувачення повернути незаконно вилучений торговельний кіоск, який належить йому на праві власності.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що сторона обвинувачення в порушення ст. 171 КПК України в своєму клопотанні не зазначила підстави, у зв`язку з якими потрібно накласти арешт на належний йому торговельний кіоск.
Крім того вказує, що у кримінальному провадженні не встановлений розмір матеріальної шкоди, цивільний позов не заявлено, особи, яким в порядку ст.ст. 276 279 КПК України, повідомлено про підозру або які затримані за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, у провадженні відсутні, санкцією ч. 1 ст. 1971 КК України, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення, конфіскація майна не передбачена.
Також зазначає, що вирішуючи питання про арешт майна, слідчий суддя не перевірив правові підстави, достатність доказів, які вказують на вчинення ним кримінального правопорушення, не прийняв до уваги документи, які підтверджують його право власності на кіоск, технічну документацію, відповідно до якої земельній ділянці, на якій був розташований торгівельний кіоск, присвоєно кадастровий номер.
Враховуючи викладене, вважає, що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 1971 КК України, тому відсутні і підстави для накладення арешту на належний йому торговельний кіоск.
Заслухавши доповідача, заявника, який підтримав свою апеляційну скаргу, думку прокурора про законність і обґрунтованість судового рішення, з проханням залишити його без змін, перевіривши судові матеріали та надані заявником до апеляційної скарги матеріали і, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 170 КПК України підставами для арешту майна може бути застосування до підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільне небезпечне діяння, а також юридичної особи щодо якої здійснюється кримінальне провадження заходу кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна.
Крім того, арешт може бути накладений слідчим суддею на тимчасово вилучене майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, вказаним у частині другої ст. 167 цього Кодексу, згідно якої до зазначеного майна є достатні підстави вважати, що воно:
1) підшукане, виготовлене, пристосоване чи використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберігає на собі його сліди;
2) призначалося (використовувалося) для схилення особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержано внаслідок вчинення кримінального правопорушення та(або) є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Статтею 171 КПК України передбачені відомості, які повинні бути зазначені у клопотанні слідчого, у тому числі підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.
Прийнявши до розгляду клопотання слідчого про арешт майна у вигляді торгівельного кіоску, належного ОСОБА_7 , слідчий суддя не звернув уваги на те, що слідчим не дотримані вимоги ст. 171 КПК України, а саме: в його клопотанні не наведено жодних підстав, передбачених ст. 170, 167 КПК України для необхідності здійснення арешту майна.
Оскільки вказані норми кримінального процесуального закону ні слідчим, ні слідчим суддею не дотримані, ухвала про арешт торгівельного кіоску, належного ОСОБА_7 є незаконною і підлягає скасуванню.
Відповідно з ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Розглядаючи клопотання слідчого по суті, колегія суддів, виходить з наступного.
З матеріалів кримінального провадження, наданих слідчому судді, вбачається, що тривалий час, а саме з 7 квітня 2014 року по 12 березня 2015 року у кримінальному провадженні слідчі дії не проводилися без поважних причин, розмір матеріальної шкоди не встановлено, цивільний позивач не визначений, позов не заявлено, особи, яким в порядку ст.ст. 276 279 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення відсутні, санкцією ч. 1 ст. 1971 КК України, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення, конфіскація майна не передбачена, в клопотанні слідчого відсутні і інші підстави для здійснення арешту вилученого майна, передбачені ст. 167 КПК України. Тому, доводи слідчого, а також прокурора при розгляді апеляційної скарги, про необхідність здійснення арешту торгівельного кіоску у зв`язку з призначенням і проведенням у кримінальному провадженні в майбутньому експертизи для визначення розміру матеріальної шкоди, є необґрунтованими, такими, що не заслуговують на увагу.
Враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про здійснення арешту зазначеного в ньому майна. Отже, апеляційні доводи ОСОБА_7 в цієї частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Інша апеляційна вимога ОСОБА_7 про зобов`язання слідчого повернути йому вилучений торгівельний кіоск задоволенню не підлягає, оскільки вирішення цього питання не входить до компетенції суду апеляційної інстанції. Вилучений торгівельний кіоск, згідно зі ст.ст. 98,100 КПК України, визнаний речовим доказом і його зберігання в КП «Полігон» ТПВ м. Маріуполя здійснене стороною обвинувачення в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи наведене, ОСОБА_7 має право на підставі ч. 6 ст. 100 КПК України звернутися з цим питанням до слідчого, або оскаржити його дії під час досудового розслідування у порядку, передбаченому ст. ст. 303,304 КПК України.
Керуючись ст.ст. 404,405,407,422 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 16 березня 2015 року про накладення арешту на торгівельний кіоск «Горяча випічка», який належить ОСОБА_7 та вилучений 11 березня 2015 року біля будинку АДРЕСА_1 , скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ММУ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_8 про арешт торгівельного кіоску «Горяча випічка», який належить ОСОБА_7 та вилучений 11 березня 2015 року біля будинку № 174 по пр. Металургів в м. Маріуполі, відмовити.
В іншій частині апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4