Справа № 1-122/2010
провадження № б/н
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2010 р. Збаразький районний суд Тернопільської області в складі :

головуючого судді Олещука Б.Т.

при секретарі Демчук О.М.

з участю прокурора Дядишин Л.В.

потерпілого ОСОБА_1

законного представника

потерпілого ОСОБА_2

представника служби

у справах дітей ОСОБА_3

підсудних ОСОБА_4

ОСОБА_5

та захисника-адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі справу про обвинувачення

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

за ч.3 ст.185, ч.1 ст.304 КК України,-

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, непрацюючого, раніше не судимого,

за ч.3 ст.185 КК України,-

встановив:

У середині січня 2010 року у вихідний день ОСОБА_4 запропонував неповнолітньому ОСОБА_5 викрасти з кімнати №76 гуртожитку ПТУ-№25 м.Збаража Тернопільської області телевізор, належний ОСОБА_1 і шляхом переконання вмовив ОСОБА_5 взяти участь у крадіжці. У цей же день ОСОБА_4 попередньо домовившись про вчинення крадіжки з неповнолітнім ОСОБА_5 з корисливих мотивів та з метою вчинення крадіжки, руками штовхнули двері, які були зачинені з середини на металеву защібку, проникли в приміщення кімнати №76 гуртожитку ПТУ-№25 м.Збаража, звідки таємно викрали телевізор марки «Сатурн» вартістю 400 гривень, чим спричинили потерпілому ОСОБА_1 матеріальну шкоду у зазначеному розмірі. В подальшому викрадений у ОСОБА_1 телевізор ОСОБА_4 та ОСОБА_5 занесли у свою кімнату в гуртожитку, розібрали на деталі і здали на металобрухт.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 визнав свою вину в інкримінованому йому злочині і пояснив, що дійсно він і ОСОБА_5 є одногрупниками і тривалий час проживали разом в одній кімнаті гуртожитку ПТУ-№25 м.Збаража. У середині січня 2010 року у вихідний день, всі студенти роз`їхалися по домівках, а він і ОСОБА_5 залишились у гуртожитку. Він знав, що у ОСОБА_1 в кімнаті є телевізор, бо він неодноразово дивився телепередачі і бачив де ОСОБА_1 зберігає телевізор. Потім, він вирішив викрасти цей телевізор і запропонував піти з ним ОСОБА_5, знаючи, що на той час він був неповнолітнім. Спочатку ОСОБА_5 не погодився, але він вмовляв його, казав, що гроші від викраденого поділимо порівну і через деякий час ОСОБА_5 погодився викрасти телевізор ОСОБА_1. Тоді вони, скориставшись тим, що ОСОБА_1 поїхав на вихідні дні додому, штовхнули двері його кімнати, які були засунені з середини на защіпку і відкрили їх. Потім, зайшли в кімнату ОСОБА_1 і під ліжком знайшли телевізор. На коридорі нікого небуло і вони перенесли телевізор у свою кімнату, розібрали його на деталі та здали на метелобрухт.

Визнавши повністю свою вину аналогічні покази у суді дав і підсудний ОСОБА_5.

У вчиненому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щиро розкаюються та просять суворо їх не карати.

Обставини даної справи учасниками судового розгляду не оспорюються і за їхнім клопотанням інші докази по справі на підставі ст.299 КПК України судом не досліджувались.

Таким чином, проаналізувавши здобуті докази, суд приходить до висновку, що органами досудового слідства дії ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України, як за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка) за попередньою змовою групою осіб поєднаного з проникненням у приміщення житлової кімнати, за ч.1 ст.304 КК України, як за ознаками втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність та дії ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України, як за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у приміщення житлової кімнати, кваліфіковано вірно.

Обираючи міру покарання підсудному ОСОБА_4, суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, який характеризується посередньо, приходить до висновку, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі.

При цьому суд, враховуючи пом'якшуючі його вину обставини, як те, що він з`явився із зізнанням, повністю визнав вину у скоєному злочині, щиро кається у вчиненому, раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності та думку потерпілого, якому шкода відшкодована і він просив суворо не карати підсудного, приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_4, без відбування покарання, в зв'язку з чим слід звільнити його згідно ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням. При цьому суд вважає за необхідне встановити ОСОБА_4 іспитовий строк терміном на 1 (один) рік 6 (шість) місяців та покласти на нього наступні обов'язки, що передбачені ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи та повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

Обираючи міру покарання підсудному ОСОБА_5, суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, який характеризується позитивно, приходить до висновку, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі.

При цьому суд, враховуючи пом'якшуючі його вину обставини, як те, що він з`явився із зізнанням, повністю визнав вину у скоєному злочині, щиро кається у вчиненому, злочин вчинив будучи неповнолітнім, раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітню дитину та думку потерпілого, якому шкода відшкодована і він просив суворо не карати підсудного, приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_5, без відбування покарання, в зв'язку з чим слід звільнити його згідно ст.104 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням. При цьому суд вважає за необхідне встановити ОСОБА_5 іспитовий строк терміном на 1 (один) рік та покласти на нього наступні обов'язки, що передбачені ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи та повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд,-

засудив :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.304 КК України, призначивши покарання:

- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки;

- за ч.1 ст.304 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та визначенням іспитового строку 1 (один) рік 6 шість місяців.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов'язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Згідно ст.104 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням та визначенням іспитового строку 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов'язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу засудженим ОСОБА_4, ОСОБА_5 залишити без змін підписку про невиїзд.

На даний вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя Б. Олещук