Справа № 591/6551/14-к Провадження № 1-кс/591/1024/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 вересня 2014 року слідчий суддя Зарічного районного суду м.Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову начальника слідчого відділу прокуратури Сумської області ОСОБА_5 від 12.08.2014 року про закриття кримінального провадження, -
Скаржник звернувся до слідчого судді із зазначеною скаргою, яку мотивував тим, що прийнята начальником слідчого відділу прокуратури Сумської області ОСОБА_5 постанова про закриття кримінального провадження від 12.08.2014 року є незаконною, необґрунтованою через однобічність, неповноту та необєктивність досудового розслідування. За таких обставин, просив зазначену постанову скасувати, а кримінальне провадження направити до прокуратури для проведення досудового розслідування.
В судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник захисник ОСОБА_4 подану скаргу підтримали, звертали увагу слідчого судді на те, що слідчий при винесенні постанови взяв до уваги лише свідчення працівника прокуратури ОСОБА_6 , інших працівників прокуратури та слідчого ГУ Міндоходів в Сумській області ОСОБА_7 , які є заінтересованими особами у справі. Крім того, слідчий не надав оцінки показам свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що особисто знайомий з ОСОБА_6 і саме він просив надати допомогу ОСОБА_3 , який мав проблеми з правоохоронними органами, хоча ОСОБА_8 не є адвокатом, в силу чого процесуальну допомогу по захисту законних прав ОСОБА_3 надавати не міг. Також зазначали, що слідчий не усунув розбіжностей в показах ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , лише формально пославшись на відмову цих свідків за ст.63 Конституції України давати покази. Разом з цим, вважали, що слідчий свій висновок ґрунтував на даних роздруківки про телефонні з`єднання за одним номером мобільного телефону, але достовірно не перевірив, чи були у ОСОБА_6 та ОСОБА_9 інші телефонні номери. За таких обставин, просили постанову про закриття скасувати та вказати слідчому на необхідності проведення наступних слідчих та процесуальних дій: допитати ОСОБА_9 , допитати понятих, які були присутні під час проведення обшуку в офісі ОСОБА_3 , а також провести одночасний допит між ним та ОСОБА_6 , ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , отримати тимчасовий доступ до журналу вихідної кореспонденції в Головному управління Міндоходів у Сумській області з метою встановлення факту відправлення листа від 07.11.2013 року, а також до Журналу вхідної кореспонденції в територіальній державній інспекції з питань праці в Сумській області, призначити службову перевірку щодо допущених порушень КПК слідчим ОСОБА_7 .
Слідчий ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на те, що в ході здійснення досудового розслідування було зібрано достатньо матеріалів, на підставі яких можна зробити висновок про відсутність в діях ОСОБА_6 і ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.368 КК України.
Крім того, вже після внесення зазначених відомостей до ЄРДР з УСБУ в Сумській області до прокуратури Сумської області надійшла заява ОСОБА_3 від 18.03.2014 року про кримінальне правопорушення, в якій останній зазначав, що в жовтні 2013 року співробітники прокуратури Сумської області ОСОБА_6 та ОСОБА_9 вимагали від нього неправомірну вигоду в сумі 30 тис. грн. за закриття стосовно нього кримінального провадження за ч.1 ст.172 та ч.1 ст.212 КК України та не створення подальших перешкод в підприємницькій діяльності. Після його відмови впродовж останніх шести місяців на нього здійснюється тиск шляхом проведення незаконних слідчих дій, безпідставного вилучення документів, внаслідок чого грубо порушуються його права та що унеможливлює здійснення ним підприємницької діяльності.
Вказане кримінальне провадження передано для проведення досудового розслідування начальнику слідчого відділу прокуратури Сумської області ОСОБА_5 .
Частиною 1 ст.91 КПК України встановлено перелік обставин, які у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед яких: подія кримінального правопорушення (час, місце спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, тощо.
В даному випадку слідчим під час проведення досудового розслідування допитано спочатку в якості свідка, а потім як потерпілого гр. ОСОБА_3 , який повідомив про обставини вчинення, на його думку, співробітниками ОСОБА_6 та ОСОБА_9 кримінального правопорушення.
Перевіряючи вказані ОСОБА_3 обставини слідчий ОСОБА_5 зібрав, перевірив та оцінив:
1) покази свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 .
2) інформацію про телефонні з`єднання ОСОБА_9 та ОСОБА_6 в період з 01.10.2013 року по 02.10.2013 року включно за номерами мобільних телефонів операторів зв`язку ПрАТ «МТС Україна» та ПрАТ «Київстар», яка отримана на виконання ухвал слідчих суддів. Крім того, на виконання доручення слідчого було встановлено, що інших мобільних телефонів у користуванні вказаних осіб не було.
3) інформацію, що міститься в листах та документах, які отримано від Ковпаківського районного суду м.Суми , про факт звернення 01.10.2013 року о 14-24 год. прокурора з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_3
4) отриману на виконання доручення інформацію і довідки про всю кореспонденцію, яка починаючи з 01.09.2013 року надходила від ОСОБА_3 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , заведені наглядові провадження по зверненнях ОСОБА_3 та результати їх розгляду;
5) скриншоти розділу «рух кримінального провадження» з ЄРДР по кримінальних провадженнях стосовно ФОП ОСОБА_3 ;
6) роздруківку Журналу реєстрації вихідної кореспонденції ГУ Міндоходів у Сумській області та витяг з електронного журналу реєстрації вхідної кореспонденції територіальної державної інспекції з питань праці у Сумській області;
8) копії матеріалів кримінальних проваджень стосовно ОСОБА_3 за ч.1 ст.172 та ч.1 ст.212 КК України.
При цьому, як вбачається з мотивувальної частини постанови, слідчим достатньо детально проаналізовано всі вищезазначені докази, які було здобуто під час досудового розслідування.
П.2 ч.1 ст.284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається в разі установленої відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.
Як стверджував в судовому засіданні скаржник та його представник, покази ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , встановлений факт наявності телефонних з`єднань, а також поведінка ОСОБА_6 щодо відмови від проведення одночасного допиту з вказаними особами вказують на наявність в діях ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення.
Але, дослідивши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, встановлено, що будь-яких належних і допустимих доказів, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_6 та ОСОБА_9 ознак закінченого замаху на вимагання ними у ОСОБА_3 неправомірної вигоди, вони не містять, а вищезазначені докази, на які вказує ОСОБА_3 (як кожен окремо, так і в сукупності) не дають підстави стверджувати про наявність в діях ОСОБА_6 та ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.368 КК України.
Слід зазначити про те, що скаржник та його представник, наполягаючи на скасуванні постанови про закриття кримінального провадження, вважали, що обставини кримінального правопорушення можуть бути встановлені за допомогою проведення таких слідчих дій, як допиту в якості свідка ОСОБА_9 та одночасних допитів між ОСОБА_3 , а також ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .
Але, вважаю, що в даному випадку з урахуванням того, що як ОСОБА_6 , так і ОСОБА_8 , скориставшись правами передбаченими ст. 63 Конституції України, відмовились свідчити проти себе, слідчий не зможе, навіть, організувавши проведення слідчої дії та зібравши учасників для її проведення, зобов`язати цих осіб давати покази. Тобто, це вказує на неможливість досягнення в такій ситуації мети, з якою слідча дія повинна проводитись. Що стосується необхідності проведення допиту свідка ОСОБА_9 , то за відсутності інших доказів, які б доводили наявність обставин вчинення кримінального правопорушення, лише його покази не можуть бути вирішальними.
На думку слідчого судді, встановлення факту відправлення слідчим ОСОБА_7 листа, як і перевірка дій, рішень чи бездіяльності останнього під час здійснення ним досудового розслідування стосовно ОСОБА_3 не є тими обставинами, які повинні з`ясовуватись слідчим під час проведення розслідування даного кримінального провадження.
Відповідно до ч.2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду або слідчого речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених Кодексом.
Статтею 56 КПК України передбачено права потерпілого під час досудового розслідування, серед яких подавати докази на підтвердження своєї заяви тощо.
Про існування чи можливість здобуття інших належних і допустимих доказів, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_6 та ОСОБА_9 ознак закінченого замаху на вимагання ними у ОСОБА_3 неправомірної вигоди, скаржник та його представник ані під час проведення досудового розслідування, ані в судовому засіданні під час розгляду даної скарги, не вказали.
Враховуючи вищезазначене, вважаю, що слідчий всебічно, повно і неупереджено дослідив обставини кримінального провадження, у винесеній за результатами проведення досудового розслідування постанові надав належну правову оцінку всім встановленим обставинам. Тобто, винесена слідчим постанова про закриття кримінального провадження є законною, а тому не підлягає скасуванню.
Керуючись ст. ст.9, 303-307 КПК України, слідчий суддя -
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову начальника слідчого відділу прокуратури Сумської області ОСОБА_5 від 12.08.2014 року про закриття кримінального провадження - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу подається безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області протягом пяти днів з дня отримання її копії.
Слідчий суддя ОСОБА_1