Справа № 127/1575/15-к
Провадження № 1-кп/127/431/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.12.2014 р. за № 0009236 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, освіта середня спеціальна, працюючого приватним підприємцем, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

25.03.1996 р. Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 81 КК України до покарання у виді 3 роки позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

04.02.1997 р. Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 144, ч. 2 ст. 206, ч. 2 ст. 141 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі;

20.03.1998 р. Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 141, ч. 3 ст. 42 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

04.07.2003 р. Вінницьким районним судом Вінницької області за ст. 289, ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі; звільнився 06.02.2008 р. умовно-достроково з не відбутою частиною покарання 9 місяців 4 дні;

30.07.2009 р. Тивровським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1190 грн.;

14.09.2009 р. Замостянським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

12.09.2011 р. Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

26.12.2014 р. біля 16:14 год. ОСОБА_6 перебуваючи в приміщені торгівельного центру «Квартал», що розташований по вул. Папаніна 1А в м. Вінниці та маючи протиправний намір на таємне викрадення чужого майна піднявся на другий поверх вказаного торгівельного центру. В подальшому ОСОБА_6 підійшов до рекламної підставки, яка знаходилась при вході в магазин побутової техніки «Фокстрот», який належить ТОВ САВ Дістрибьюшн, з якої умисно, таємно шляхом вільного доступу викрав рідкокристалічний телевізор «Samsung UE32H5500AKXUA», з яким з місця злочину зник та розпорядився на власний розсуд, чим завдав ТОВ «САВ Дістрибьюшн», зареєстроване за адресою: м. Київ, вул. Дорожицька, 1 матеріальну шкоду на суму 5999 грн. 90 коп.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та суду пояснив, що вчинив злочин за обставин, викладених в обвинувальному акті. Так, в грудні 2014 року він зайшов до магазину, а виходячи з нього, взяв один з телевізорів, виставлених біля входу. Викрадений телевізор він здав до ломбарду, однак через декілька днів його викупив та передав працівникам міліції. На час заволодіння телевізором за його діями ніхто не спостерігав. Про проведення відеоспостереження він не знав.

Представник потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що в грудні перед новорічними святами біля входу до магазину були виставлені телевізори. Перед закриттям магазину було виявлено зникнення одного телевізора. Він на відео бачив, як обвинувачений забрав телевізор. Викрадений телевізор повернуто і претензії до обвинуваченого відсутні.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, думку сторін кримінального провадження, суд відповідно до ч. 3 ст. 26 та ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 26, ч. 1 ст. 337 КПК України суд обмежується дослідженням наданих суду доказів і розглядає кримінальне провадження в межах оголошеної ОСОБА_6 підозри.

Аналізуючи показання обвинуваченого, думки потерпілого, суд вважає, що в судовому засіданні було підтверджено факт викрадення обвинуваченим телевізору, який знаходився біля входу до магазину. Дана обставина ніким не оспорювалась і підтверджується чіткими та послідовними показаннями обвинуваченого, які узгоджуються з показаннями представника потерпілого.

Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_6 раніше був судимим 04.07.2003 р. Вінницьким районним судом Вінницької області за ст. 289, ч. 3 ст. 185, ст. 395 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі; звільнився 06.02.2008 р. умовно-достроково з не відбутою частиною покарання 9 місяців 4 дні. Згідно з положеннями ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, є тяжким злочином. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 89 КК України строк погашення судимості за вчинення тяжкого злочину складає 6 років з дня відбуття покарання (основного та додаткового). Зі змісту ч. 5 ст. 90 КК України випливає, що якщо особа, що відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинить злочин, перебіг строку погашення судимості переривається і обчислюється заново.
З матеріалів кримінального провадження випливає, що ОСОБА_6 за вироком від 04.07.2003 р. звільнився 06.02.2008 р. і в подальшому в травні 2008 року вчинив новий злочин, таким чином, строк погашення судимості за вироком від 04.07.2003 р. перервано в травні 2008 року. Крім того, з вироку від 04.07.2003 р. випливає, що ОСОБА_6 був засуджений, в тому числі й за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. А тому, судимість ОСОБА_6 за попередні злочини на час вчинення інкримінованого йому злочину погашена не була, а тому кваліфікація його дій органами досудового розслідування дана невірно, оскільки до пред`явленого обвинувачення не включено таку кваліфікуючу ознаку, як вчинення злочину повторно. Однак відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. В ході судового розгляду кримінального провадження прокурор своїм правом на внесення змін до предявленого ОСОБА_6 обвинувачення не скористався. Зі змісту ч. 3 ст. 337 КПК України випливає, що суд може вийти за межі пред`явленого обвинувачення лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. Таким чином, зважаючи, що зміна правової кваліфікації дій обвиунваченого ОСОБА_6 не покращує, а погіршує його правове становище, суд вважає, що підстави для виходу за межі пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення відсутні.

Також суд приймає до уваги, що підстави для ухвалення виправдувального вироку, встановлені ч. 1 ст. 373 КПК України, в судовому засіданні встановлені не були, а тому суд вважає за доцільне здійснювати розгляд кримінального провадження в межах пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, згідно з яким останній обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), без кваліфікуючих ознак.

При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Згідно з пред`явленим обвинуваченням обвинувачується у вчинення злочину середньої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно з пред`явленим йому обвинуваченням, не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його негативного ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, думки представника потерпілого щодо виду та міри покарання для обвинуваченого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді громадських робіт.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази, що перебувають на зберіганні у представника потерпілого, підлягають залишенню останньому.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді 240 (двохсот сорока) год. громадських робіт.

Речовий доказ: телевізор, що знаходиться на зберіганні у представника ТОВ «САБ-Дистрибьюшин», залишити останньому.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: