Справа № 11-462/2008 р.
Головуючий у І інстанції Рябота В.І.
Доповідач Сердюк О.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2008 року колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого -
судді Сердюка
О.Г.

суддів - Мельниченка Ю.В.,
Оседача М.М.

при секретарі
-
Терешко В.В.

адвоката
-
ОСОБА_2

виправданого
-
ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну
справу за апеляцією потерпілої ОСОБА_3 на вирок Прилуцького міськрайонного суду
Чернігівської області від 26 травня 2008 року.

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець с. Чернявське Талалаївського
району, мешканець АДРЕСА_1, українець, громадянин України, одружений, з
середньо-спеціальною освітою, приватний підприємець, раніше не судимий,

виправданий за ст. 125 ч.2 КК України.

Як слідує із скарги потерпілої ОСОБА_3, 13 липня 2005 року близько 17 год.
30 хв. ОСОБА_1, безпідставно, з хуліганських спонукань, наніс ОСОБА_3 кілька
ударів, заподіявши їй легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом
здоров'я, що підтверджується актом судово-медичного обстеження № 607.

Не погоджуючись з вироком суду потерпіла ОСОБА_3 подала
апеляцію, в якій вказує, що суд поклав в
основу вироку тільки покази свідків, які є родичами ОСОБА_1 або працюють на
нього, а тому являються зацікавленими особами, а покази свідків ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтверджували вину ОСОБА_1, не прийняв до уваги. Тому
просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок.

Заслухавши
доповідача, пояснення потерпілої ОСОБА_3, на підтримання своєї апеляції,
пояснення виправданого ОСОБА_1, який заперечував проти апеляції, перевіривши
матеріали справи в ході судового слідства і обговоривши доводи апеляції,
колегія суддів прийшла до висновку, що апеляція задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 327 ч.4 КПК
України у тому разі, коли по справі не встановлено події злочину, або коли в
діянні підсудного немає складу злочину, а також коли не доведено участі
підсудного у вчиненні злочину, по справі постановляється виправдувальний вирок.

Постановляючи зазначений вирок суд обґрунтовано послався на
відсутність в діях ОСОБА_1 складу злочину, передбаченого ст.125 ч.2 КК України,
оскільки такий висновок суду відповідає фактичним обставинам справи,
обґрунтований сукупністю досліджених судом першої інстанції доказів, які
належно оцінені і детально викладені у вироку.

Будучи допитаною в суді апеляційної
інстанції потерпіла ОСОБА_3 підтвердила
свої показання, які вона дала в суді першої інстанції і стверджувала, що 13
липня 2005 року близько 17 години, вона із своєю подругою ОСОБА_4 зайшли в кафе
„Ольвія” щоб відпочити. Заказали спиртне та закуску. Коли принесли салат, то
виявилось, що в ньому замість лосося була сардина. З приводу цього вона пред'явила претензії
офіціанту. Вона також мала намір висловити зазначені претензій власнику кафе,
але офіціант відмовилась повідомити його номер телефону. Після цього вона
забрала салат, щоб здати його на експертизу, і пішла в інше кафе. На вулиці до неї під'їхав автомобіль, із якого вискочив ОСОБА_1, із
застосуванням фізичної сили заштовхав її в автомобіль і повіз за місто. По
дорозі ОСОБА_1 висловлював погрози і бив її головою об панель автомобіля,
внаслідок чого вибив їй зуба. Біля бази
„Союз” ОСОБА_1 висадив її з автомобіля. З прохідної, зазначеної бази, вона
зателефонувала своєму чоловіку і повідомила, що сталося з нею. Через деякий час
до неї під'їхав чоловік і разом з
ним вони поїхали в кафе щоб забрати сумку з речами. По приїзду до кафе
вона з автомобіля не виходила.

Допитаний ОСОБА_1 заперечував проти показань
потерпілої і пояснив, що 13 липня 2005
року, близько 17 години йому, як власнику кафе „Ольвія”, по телефону повідомила
бармен про те, що в кафе дві жінки вчинили сварку. Приїхавши до кафе він
побачив, що ОСОБА_3, яка була в стані алкогольного сп'яніння, вела себе визиваюче, чіплялась до чоловіків і
йому запропонувала зайнятись коханням.
Коли він їй відмовив, остання взяла зі столу спеції і вилила йому в очі оцет.
Після чого пішла до його автомобіля і сіла на переднє сидіння. Промивши очі, він разом із сином сіли в
автомобіль і поїхали в напрямку міліції. По дорозі повідомив ОСОБА_3, що
відвезе її в міліцію. Біля школи, коли знизив швидкість, ОСОБА_3 вискочила з
автомобіля, а він поїхав у міськвідділ міліції, де повідомив про зазначені
події працівнику міліції. Після чого повернувся у кафе. Там знову побачив
ОСОБА_3, яка була з двома чоловіками. ОСОБА_3 сварилась, вдарила його ногою, після
чого чоловіки, які були з нею, із
застосуванням фізичної сили заштовхали
ОСОБА_3 в автомобіль і поїхали.

Стверджує, що він ОСОБА_3 не бив і не
застосовував до неї фізичної сили, і вважає, що скаргу на нього подано з метою
щоб отримати з нього, як підприємця,
матеріальну винагороду.

.

Потерпіла ОСОБА_3 після допиту в судовому засіданні
виправданого ОСОБА_1 перестала з'являтися на розгляд справи хоч про день і час судових засідань повідомлялась
повістками, про причини неявки суду не повідомляла.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_7 підтвердив, що 13.07.2005 року у вечірній час в кафе „Ольвія”, де він з
товаришем пили пиво, були дві жінки, одна з яких будучи на підпитку, чіплялась
до хлопців, сварилась з барменом. Коли в кафе зайшов ОСОБА_1 вона почала
чіплятись до нього, сварилась, розмахувала руками, а потім пішла до автомобіля
Науменка і сіла в нього.

Куди ОСОБА_1 повіз ту жінку йому
невідомо, але через деякий час та жінка знову появилася в кафе з двома
чоловіками. І він бачив як чоловіки заштовхували зазначену жінку в автомобіль,
оскільки вона продовжувала сварку.

Свідок ОСОБА_8 син виправданого,
будучи допитаним судом першої інстанції, показав, що 13 липня 2005 року він,
разом із батьком їздили в кафе „Ольвія” де вчинила сварку п'яна жінка. Дана жінка вела себе не належним чином, сварилась, вилила в
обличчя батьку оцет. Поки батько промивав очі та жінка сіла до них в
автомобіль. Він сів на заднє сидіння в автомобіль, а батько - за кермо. Жінка наказала їхати. По дорозі
батько сказав жінці, що відвезе її в міліцію. Після цього, коли біля школи
автомобіль знизив швидкість жінка вискочила з автомобіля. Вони поїхали в
міліції, де батько повідомив про те, що сталося. Через деякий час вони з
батьком поїхали знову в кафе, де
побачили ту ж саму жінку, яка була з двома чоловіками. Жінка була в стані
алкогольного сп'яніння і продовжувала сваритись та чіплятись до відвідувачів кафе.
Чоловіки, які були з нею декілька разів садовили її в свій автомобіль
(а.с.110).

Будучи допитаними в суді першої
інстанції свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11 підтвердили, що 13.07.2005 року в кафе „Ольвія” ОСОБА_3, будучи в
стані алкогольного сп'яніння вчинила сварку, чіплялась до чоловіків, вилила в обличчя ОСОБА_1
оцет.

Свідок ОСОБА_12, начальник сектору
дізнання Прилуцького МВ УМВС, будучи допитаною в суді першої інстанції об'єктивно підтвердила
показання ОСОБА_1
в тій частині, що він дійсно приїздив до відділу міліції і
повідомляв про те, що в кафе „Ольвія” дві жінки вчинили сварку та дебош.

Показаннями виправданого, які об'єктивно узгоджуються з
дослідженими судом доказами, а також послідовними показаннями свідка ОСОБА_8
спростовуються показання потерпілої ОСОБА_3 в тій частині, що під час руху в
автомобілі її побив ОСОБА_1

Також показання ОСОБА_3 в тій
частині, що ОСОБА_1 вибив їй зуба спростовуються висновком судово-медичної
експертизи (а.с. 102-104), із якого слідує, що у ОСОБА_3 не виявлено відсутніх
(вибитих) зубів.

Із перевірених судом показань
свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 слідує, що вони знають про обставини
побиття ОСОБА_3 зі слів останньої, показанням якої колегія суддів дає критичну
оцінку, оскільки вони є суперечливі і протирічать наведеним доказам, тому на
думку колегії суддів показання зазначених свідків не можуть вважатись
достовірними.

Аналізуючи досліджені докази,
колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції вірно встановив
фактичні обставини справи і обґрунтовано виправдав ОСОБА_1 за відсутністю в
його діях складу злочину, передбаченого ст.125 ч.2 КК України.

Істотних порушень
кримінально-процесуального законодавства, які б потягли за собою безумовне
скасування вироку по справі не встановлено.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 379 КПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію потерпілої ОСОБА_3, залишити без задоволення, а вирок Прилуцького
міськрайонного суду Чернігівської області від 26 травня 2008 року щодо ОСОБА_1,
виправданого за ст.125 ч.2 КК України - без змін.

Судді

Сердюк О.Г. Оседач М.М. Мельниченко Ю.В.