Справа № 345/130/15-к
Провадження № 11-кп/779/265/2015
Категорія ст.185 ч.3 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 серпня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, яка брала участь у суді першої інстанції, на вирок Калуського міськрайонного суду від 23 квітня 2015 року -

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, інваліда ІІ групи, громадянина України,-

засуджено за ст.185 ч.3 КК України із застосуванням ст.69 КК України призначено покарання у виді шість місяців арешту.

Обрано ОСОБА_7 запобіжний захід до в вступу вироку в законну силу -тримання під вартою та взято під варту в залі суду, а строк відбуття покарання рахується з 09 год. 23 квітня 2015 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 491,40 грн. за проведення експертизи.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що він таємно викрав чуже майно, поєднане з проникненням в приміщення.

А саме, 20 листопада 2014 року приблизно о 13 год. ОСОБА_7 таємно проник в приміщення командитного товариства «Руно», розташованого в м.Калуш, Майдан Шептицького, 5, звідки викрав жіночу шубу з мутону вартістю 7000 грн., яка належала ОСОБА_9 та жіночу шубу з цигейки вартістю 1500 грн., яка належала ОСОБА_10 , які згідно квитанцій про надання послуг передали працівнику КТ «Руно» ОСОБА_11 .

Того ж дня, приблизно о 15 год. 30 хв. на ринку в м.Калуші, на вулиці В.Стуса, ОСОБА_7 продав жіночу шубу з мутону ОСОБА_12 за 490 грн. та обернув їх на свою користь.

Загальна сума шкоди внаслідок вчинення злочину ОСОБА_7 становить 8500 грн.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню з підстав неправильного застосуванню кримінального закону і невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, вказавши кваліфікуючі ознаки вчинення злочину повторно, поєднане із проникненням в інше приміщення, а також рецидив, як обтяжуючу обставину, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі, просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, вказавши кваліфікуючі ознаки вчинення злочину повторно, поєднане із проникненням в інше приміщення та призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки;

- обвинувачений ОСОБА_7 щиро розкаявся у вчиненому, заперечив апеляційну скаргу прокурора та просить вирок залишити без зміни;

- захисник ОСОБА_8 заперечила апеляційну скаргу прокурора та просить вирок залишити без зміни.

Зясувавши всі обставини кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги прокурора, вислухавши доводи учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч.1 ст. 369 КПК України, судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку, а відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до вимог ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути неправильне застосування Закону Україну про кримінальну відповідальність.

Колегія суддів вважає, що апеляційні доводи прокурора щодо неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність, а саме безпідставне виключення з обвинувального акту кваліфікуючої ознаки повторність, є обгрунтованими.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження: вироком Калуського міськрайонного суду від 22.10.2012 року ОСОБА_7 засуджено за ст.185 ч.1 КК України та призначено покарання 850 грн. штрафу, який виконано і штраф оплачено 26.10.2012 року (т.1 а.с.71). Однак, 29 липня 2013 року ОСОБА_7 , маючи непогашену судимість, вчинив новий злочин, передбачений ст.309 ч.1 КК України за який його засуджено та призначено покарання 850 грн. штрафу (т.1 а.с.72-73). Даний вирок виконано і штраф оплачено, що підтверджено квитанцією №38/1 від 06.11.2013 року (т.1 а.с.74).

Таким чином суд першої інстанції, при прийнятті рішення про виключення з кваліфікації дій ОСОБА_7 кваліфікуючої ознаки повторність, помилково керувався ч.5 ст.89 КК України, як загальною нормою погашення судимості для осіб, засуджених до основного покарання у виді штрафу, яка передбачає погашення судимості, якщо особа протягом року з дня відбуття покарання не вчинить нового злочину.

Згідно ст.12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.309 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості і для визначення факту погашення судимості слід було керуватися ч.7 ст.89 КК України як спеціальною нормою для осіб, які вчинили злочин середньої тяжкості.

У відповідності до ч.7 ст.89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до основного покарання у виді штрафу за злочин середньої тяжкості, якщо вони протягом трьох років з дня відбуття покарання не вчинять нового злочину. Із змісту наведеної норми кримінального закону вбачається, що судимість у обвинуваченого ОСОБА_7 не погашена.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно виключив з кваліфікації дій ОСОБА_7 кваліфікуючу ознаку повторність.

З огляду на викладене, ОСОБА_7 слід визнати винним у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у приміщення, а також вчиненому повторно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України судом кваліфіковано правильно.

Призначаючи покарання засудженому ОСОБА_7 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, зокрема: обвинувачений повністю визнав вину у вчиненому, щиро кається, його позитивну характеристику за місцем проживання, молодий вік, числиться на «Д» обліку в нарколога та психіатра, являється інвалідом ІІ групи з дитинства, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_1 (т.2 а.с.26), добровільно відшкодував завдані збитки, потерпіла претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має і на суворому покаранні не настоює (т.2 а.с.18).

Колегія суддів також враховує, що в ході апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_7 проживає без батьків з дідом ОСОБА_7 та бабою ОСОБА_13 , які є особами похилого та пенсійного віку, часто хворіють. Що обвинувачений тяжко хворіє, що підтверджується відповідними медичними документами, позитивно характеризувався за місцем навчання.

Наведені пом`якшуючі обставини та дані про особу винного з врахуванням обставин у провадженні істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому колегія суддів вважає, що визначене ОСОБА_7 судом першої інстанції покарання, із застосуванням вимог ст.69 КК України є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

За наведених обставин, підстав для призначення більш суворого покарання ОСОБА_7 , про що йдеться в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а вирок скасуванню в частині кваліфікації дій обвинуваченого, а саме виключення кваліфікуючої ознаки повторність.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

засудила :
Апеляційну скаргу прокурора, яка брала участь у суді першої інстанції, задовольнити частково.

Вирок Калуського міськрайонного суду від 23 квітня 2015 року в частині кваліфікації дій ОСОБА_7 скасувати.

Вважати ОСОБА_7 винним у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у приміщення, вчиненому повторно.

В решті вирок щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії вироку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4