Справа № 590/632/15-к
Провадження №1-кп/590/56/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" липня 2015 р. Ямпільський районний суд
Сумської області
у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ямпільського районного суду Сумської області кримінальне провадження № 0000053 від 23.01.2013 року щодо обвинувачення
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні має
неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 12.05.2011 року близько 12:10 години керував автомобілем «ВАЗ-11174» реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом «ПА-004» реєстраційний номер НОМЕР_2 і рухався по вул. Куйбишева смт. Ямпіль Сумської області з боку м. С.-Буда, де у районі перехрестя з вул. Руднєва допустив зіткнення з мопедом «Нонда» під керуванням ОСОБА_9 , який рухався у зустрічному напрямку по своїй смузі руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень помер у лікарні.
Водій ОСОБА_7 в даній дорожній обстановці проявив
неуважність, виїхав на зустрічну смугу руху, перетнувши суцільну роздільну
смугу дорожньої розмітки, чим створив перешкоду для руху водію мопеда і
допустив з ним зіткнення, чим водій грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми тіла: перелому грудного відділу хребта на рівні 1-2 хребців, перелому правого стегна, саден в області обличчя і шиї зліва, лівого плеча і паховій області зліва, на тильних поверхнях пальців обох китиць рук, на обох стегнах, правій гомілці, рваних ран на правому стегні; ознак струсу внутрішніх органів: крововиливу у клітковину воріт легень, під зовнішню оболонку серця в області гирла крупних судин, в області вінцевої в`язки печінки, в області в`язок малого сальника, які згідно судово-медичної експертизи № 114 від 13.05.2011 року кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки в момент завдання.
Згідно висновку експертів КНДІСЕ від 31.12.2013 року № 2948/2949/13-52 водій автомобіля ВАЗ ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п. п. 10.1, 11.2 та відповідно до вимог дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України, де зазначено:
«10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
11.2. Нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини.»
Технічна можливість запобігання події для водія ОСОБА_7 визначалася виконанням ним вимог п.п. 10.1, 11.2 та відповідно до вимог дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України.
Дії водія ОСОБА_7 , який допустив виїзд на смугу зустрічного руху з перетином лінії дорожньої розмітки 1.1 за наявності зустрічного мопеда, не відповідали вимогам п. п. 10.1, 11.2 і відповідно до вимог дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України і, з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв`язку з виникненням пригоди.
Водій мопеда ОСОБА_9 не мав технічної можливості своїми односторонніми діями уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ.
В діях ОСОБА_9 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з подією, не встановлено.
Своїми діями, які виразилися у порушенні п.п. 10.1, 11.2 та вимог дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
В судовому засіданні ОСОБА_7 на підставі ст.63 Конституції та ст. 18 КПК України відмовився давати показання проти себе, пояснивши, що щиро розкаюється у скоєному, дійсно вчинив порушення Правил дорожнього руху, при керуванні автомобілем під час ДТП був у тверезому стані, з місця ДТП не зникав. Свою вину в скоєнні злочину за ст. 185 ч.2 КК України визнав повністю, у потерпілих просить вибачення за скоєне. Заподіяну шкоду відшкодував потерпілим частково та добровільно, а саме згідно розписки було відшкодовано 20 000,00 (двадцять тисяч) грн. матеріальних збитків. Також було складено розписку про зобов`язання перерахувати ним на банківську картку на ім`я ОСОБА_4 протягом 12 місяців моральної шкоди у сумі 40 000,00 (сорок тисяч) грн.
На підставі ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження положення вказаної вище статті, в т.ч. і щодо оскарження цих обставин в апеляційному порядку.
За таких обставин, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_7 повністю доведена та його дії суд кваліфікує за ст.286 ч.2 КК України, так як він вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Цивільний позов не заявлено.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заявив клопотання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році», так як той скоїв злочин з необережності, який не є особливо тяжким та має на утриманні двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 доньку дружини від першого шлюбу, та не позбавлений батьківських прав.
Обвинувачений підтримав клопотання, заявлене адвокатом, не заперечує щодо звільнення його від покарання на підставі акту амністії.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечує проти звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» так як той скоїв злочин з необережності, який не є особливо тяжким та має одну неповнолітню дитину сина ОСОБА_10 .
Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також не заперечують проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році».
При обранні міри покарання ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, те, що обвинувачений вину визнав, у скоєному розкаявся, частково добровільно відшкодував заподіяні збитки, його сімейний стан, характеристику та те, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, наслідки, що настали, та виходячи із принципів індивідуалізації і співмірності заходу примусу характеру вчинених дій суд вважає необхідним обвинуваченому ОСОБА_7 призначити покарання в межах санкції ст.286 ч.2 КК України, а саме у виді позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами.
Разом з цим, суд враховує те, що даний злочин вчинений ОСОБА_7 з необережності і відповідно до ст. 12 КК України не являється особливо тяжким.
Згідно Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 27, складеного о 15 год. 20 хв. 12.05.2011 року у гр. ОСОБА_7 ознак сп`яніння не виявлено (а.с. 47).
При цьому встановлено, що ОСОБА_7 має сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що вбачається з свідоцтва про народження Серія НОМЕР_3 та згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 43-44) не позбавлений відносно нього батьківських прав.
Пункт «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року № 1185-VII, говорить, що особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України.
За правилами ст. 14 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року № 1185-VII особи, на яких поширюється дія цього Закону, можуть бути звільнені від відбування як основного, так і додаткового покарання.
Підстав для незастосування амністії судом не встановлено.
В зв`язку з цим суд вважає можливим звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбуття покарання (як основного, так і додаткового), призначеного йому даним вироком, на підставі п. в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року № 1185-VII .
Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави необхідно стягнути витрати на проведення судових експертиз на загальну суму 21 546, 80 грн., у т.ч.:
1)витрати на проведення судової транспортно-трасологічної експертизи
№ 42 від 03.06.2011 на суму 1054 грн. 80 коп.;
2)витрати на проведення судової автотехнічної експертизи № 81 від 21.06.2011 на суму 1758 грн. 00 коп.;
3)витрати на проведення судової транспортно-трасологічної експертизи
№ 122 від 05.12.2011 на суму 703 грн. 20 коп.;
4)витрати на проведення комісійної судової автотехнічної експертизи №
212 від 09.12.2011 на суму 1758 грн. 00 коп.;
5)витрати на проведення комплексної транспортно-трасологічної та
автотехнічної експертизи № 658/659 від 30.03.2012 на суму 6043 грн.
40 коп.;
6)витрати на проведення повторної комплексної судової транспортно-
трасологічної та автотехнічної експертизи № 9-58 від 17.08.2012 на
суму 1411 грн. 20 коп.;
7)витрати на проведення повторної комплексної судової транспортно-
трасологічної та автотехнічної експертизи № 10202/10898 від 21.11.2012 на суму 3310 грн. 20 коп.
8)витрати на проведення повторної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 2948/2949/13-52 від 31.12.2013 на суму 5508 грн. 00 коп.
Питання речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 368, 370,374 КПК України суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України і призначити йому покарання в виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 2 (два) роки, та на підставі ст.1 п. «в» Закону України від 8 квітня 2014 року "Про амністію в 2014 році" звільнити його від призначеного покарання.
Стягнути з ОСОБА_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , на користь держави 21 546, 80 грн. витрат на проведення судових експертиз;

Речові докази:
1) автомобіль «ВАЗ-11174», державний номер НОМЕР_1 з причепом «ПА-004», державний номер НОМЕР_2 , що передано на
відповідальне зберігання ОСОБА_7 під розписку про збереження - дозволити ОСОБА_7 використовувати на власний розсуд;
2) мопед «Хонда», що передано на відповідальне зберігання потерпілій
ОСОБА_12 під розписку про збереження - дозволити потерпілій ОСОБА_12 використовувати на власний розсуд.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироку законної сили залишити особисте зобов`язання.
Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд Сумської області через Ямпільський районний суд Сумської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ямпільського районного суду ОСОБА_1