Справа № 405/591/15-к
Провадження № 1-кп/405/13/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Кіровоград 01 квітня 2015 року
Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що скоїв заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), за наступних обставин: 11.12.2014 приблизно о 14 год. 00 хв., ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку №155 по вул. Кропивницького м. Кіровограда зустрів свого знайомого ОСОБА_4 , з яким раніше проживав у одному гуртожитку. У зв`язку з скрутним матеріальним становищем, знаючи, що у потерпілого ОСОБА_4 в користуванні є ноутбук «LENOVO С580», у ОСОБА_5 виник умисел на заволодіння зазначеним вище ноутбуком. Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 під приводом того, що йому, нібито, терміново потрібний ноутбук для роботи, шляхом обману та зловживання довірою останнього, взяв у потерпілого ноутбук «LENOVO С580» вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 30 від 17.01.2015 становить 5639,40 грн. та сумку до нього вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №30 від 17.01.2015 становить 135,20 грн. З вказаним майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викрадені речі 11.12.2014 заклав до ломбарду «Скарбниця», а отримані гроші від застави витратив на власні потреби, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 5754,40 грн.
Між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 27.01.2015 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладена угода про примирення.
Згідно з даною угодою потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 190 КК України, розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Обвинувачений зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі підозри беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного злочину. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести у виді громадських робіт на строк сто годин, а також отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного: обвинувачений в судовому засіданні просив укладену угоду з потерпілим затвердити, вказавши, що після укладення угоди влаштувався на роботу в Локомотивне депо Помічна Одеської залізниці майстром зварного цеху, тому виконати покарання у виді громадських робіт не може.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 дійшли згоди про зміну вказаного в угоді покарання, яке має понести обвинувачений, на штраф в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 510 грн.
Обвинувачений просив призначити узгоджене покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Потерпілий ОСОБА_4 просив затвердити угоду про примирення укладену з обвинуваченим, вказавши, що вона укладена без застосування примусу, не порушує права потерпілого та відповідає його інтересам. Зазначив, що спричинена злочином шкода відшкодована. Крім того, підтвердив усвідомлення наслідків укладення такої угоди.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України відноситься до невеликої тяжкості.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим ОСОБА_4 угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для її затвердження.
За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_5 здійснив заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), відзначає правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 190 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами угоди покарання.
Витрати у кримінальному провадженні у відповідності з ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Питання про долю речових доказів судом вирішується у відповідності з ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 471, 474 та 475 КПК України, суд,
у х в а л и в :
затвердити угоду про примирення укладену 27.01.2015 між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, призначивши узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 510 (п`ятсот десять) гривень 0 коп.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати у кримінальному провадженні в сумі 246,00 грн.
Речовий доказ у кримінальному провадженні ноутбук «LENOVO С580» та сумку до нього, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_4 , залишити йому як належні.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд міста Кіровограда шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_6