Справа № 11 а -3297,2007 р. Головуючий у 1 інстанції: Андреев В.В.
Категорія ч.3 ст.187, ч.3
ст.185 КК України Доповідач: Єстеніна В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

20 листопада 2007 року колегія судців судової палати з кримінальних
справ Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого: Галатина О.М.

суддів: Єстеніної В.В., Лєгостаєва О.А.

за участю :

прокурора
Єроклінцевої Н.С. розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місці Донецьку кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від
14 вересня 2007 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше
судимого

вироком Дзержинського міського суду

Донецької
області від 15.02.2007 року за ч.3

ст.185 КК
України до 3 років позбавлення волі,

засуджено за ч.3
ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі; за ч.3 ст. 187 КК України

на 8 років
позбавлення волі з конфіскацією всього його майна; на підставі ч.1 ст. 70 КК

України, шляхом
поглинання менш суворого покарання
більш суворим остаточно

визначено
покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього його

майна; на
підставі ч.4 ст.70 КК України остаточно
призначено покарання у вигляді 8

років позбавлення волі з конфіскацією всього його майна;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше судимого; засуджено за ч.3
ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі; за ч.3 ст. 187 КК України на 8
років позбавлення волі з конфіскацією всього його майна, на підставі ч.1 ст. 70
КК України, остаточно призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з
конфіскацією всього його майна,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду
засуджених визнано винними в тому, що 31 грудня 2006 року приблизно в 21 год. ОСОБА_2. і
ОСОБА_1, перебу4ваючи в стані алкогольного сп'яніння, умисно, з корисливих
мотивів, за попередньою змовою між собою, при цьому ОСОБА_1 повторно, з метою
таємного викрадання чужого майна, прийшли до подвір'я будинку № 23/2 по вул.
Панфілова у м. Дзержинську Донецької області, в якому мешкає ОСОБА_4 і,
достовірно знаючи, що останній відсутній
, ОСОБА_1, згідно

2

досягнутої домовленості з розподілу ролей залишився біля
хвіртки, спостерігаючи за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_2., розбивши скло у
вікні, проник всередину вказаної квартири, звідки викрали майно потерпілого
загальною вартістю 2008 грн.

Викраденим майном засуджені розпорядилися на свій розсуд.

17 січня 2007
року приблизно о 22 год.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2., перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, умисно, з
корисливих мотивів, за попереднім зговором, з метою відкритого викрадання
чужого майна, прийшли за адресою: АДРЕСА_1 і, незважаючи на заперечення
потерпілого ОСОБА_5, протиправно проникли у вказану квартиру, де застосувавши
насильство, небезпечне для життя і здоров'я, напали на потерпілого ОСОБА_5
нанесли тому удари руками по голові і іншим частинам тіла, після чого ОСОБА_2.
зайшов на кухню, де з шафи взяв ніж і повернувшись в зальну кімнату, виказуючи
словесну погрозу розправи, намагався нанести удар ножем потерпілому в живіт.

Захищаючись,
ОСОБА_5 схопився рукою за клинок ножа, але ОСОБА_2. висмикнув ніж, приставив
його до шиї потерпілого, погрожуючи позбавити життя.

Подолавши таким
чином волю ОСОБА_5, ОСОБА_1 і ОСОБА_2., відкрито викрали майно останнього на
загальну суму 360 грн., після чого з місця злочину втекли.

Діями ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 потерпілому ОСОБА_5 заподіяні легкі тілесні пошкодження у вигляді
різаних ран пальців правої кисті, подряпин шиї, садна лівої вушної раковини та
синця грудної клітини з правого боку.

В апеляції
засуджений ОСОБА_2. просив вирок суду скасувати а справу повернути на новий
судовий розгляд у зв'язку із невідповідністю висновків суду фактичним
обставинам справи, оскільки майном потерпілого заволодів таємно. Крім того, суд
першої інстанції свої висновки обґрунтовує показаннями свідка ОСОБА_6. і потерпілого
ОСОБА_5, які є зацікавленими особами, а останній, до того ж - не був допитаний
в судовому засіданні.

Заслухавши
доповідача, прокурора, який не підтримав принесену засудженим ОСОБА_2 апеляцію,
дослідивши матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає, що принесена
апеляція має бути задоволена частково за таких підстав.

Висновки суду про доведеність
винуватості засудженого ОСОБА_2 у вчиненні розбійного нападу на потерпілого
ОСОБА_5 з метою заволодіння майном останнього за обставин та в обсязі, встановленому
в судовому засіданні та наведеному в мотивувальній частині вироку,
підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні узгоджених між
собою, стосовних, допустимих, достовірних та достатніх доказів.

Так, як
засуджений ОСОБА_2., так і засуджений ОСОБА_1 в судовому засіданні не
заперечували факту заподіяння ними потерпілому ОСОБА_5 тілесних пошкоджень та
заволодіння майном останнього, але обидва наполягали на тому, що застосоване
ними до потерпілого насильство не було засобом заволодіння майном, а було
засобом з'ясування стосунків під час обопільного конфлікту. Обидва вважали, що
скоєне ними не може розцінюватися як розбійний напад.

Разом з тим,
незважаючи на заперечення засудженого ОСОБА_2 стосовно висновку суду про
корисний характер його протиправних дій щодо потерпілого ОСОБА_5, останній на
досудовому слідстві та свідок ОСОБА_6., як на досудовому слідстві, так і в
судовому засіданні послідовно та наполегливо наголошували на тому, що
засудженими на потерпілого було скоєно саме напад з метою заволодіння майном
останнього, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2протиправно проникли в житло
потерпілого, побили того, при цьому ОСОБА_2спробував застосувати ніж,
намагаючись нанести ОСОБА_5 удар ножем в живіт, після чого проти волі
потерпілого заволоділи майном останнього і залишили місце злочину. Наведені дії
засудженими були вчинені одночасно.

(а. с. 25-27Т.1)

Характер
застосованого засудженими насильства до потерпілого ОСОБА_5 визначено, виходячи
з тяжкості останнього.

3

Відповідно до
висновку судово-медичної експертизи потерпілому ОСОБА_5 були заподіяні легкі
тілесні пошкодження із короткочасним розладом здоров'я, а крім того,
неспростовно встановлено, що під час цього засудженим ОСОБА_2 було використано
ніж, як знаряддя злочину.

На досудовому
слідстві потерпілий ОСОБА_5 переконливо впізнав ніж, що був виявлений та
вилучений за місцем проживання засудженого ОСОБА_1 і який був застосований
засудженим ОСОБА_2 під час нападу на нього, наголосивши на тому, що ніж належав
йому і був взятий засудженим ОСОБА_3 під час скоєння злочину на кухні його
квартири. Саме цим ножем засуджений ОСОБА_2намагався вдарити його в живіт, а
потім, вириваючи ніж з його рук ( рук потерпілого) - порізав йому пальці правої
кісті. Цим же ножем ОСОБА_2погрожував йому, приставляючи ніж до шиї, заподіявши
йому при цьому подряпини шиї. ( а. с. 21,155-156 т.1 )

Колегія суддів
вважає, що сукупність наведених доказів дозволила суду першої інстанції дійти
однозначного і неспростовного висновку про скоєння засудженим ОСОБА_2 за
попереднім зговором групою осіб розбійного нападу на потерпілого з метою
заволодіння чужим майном, поєднаного із проникненням в житло.

Юридична оцінка,
надана судом вчиненому засудженим ОСОБА_2 злочину є правильною.

Колегія суддів
не може визнати обґрунтованими і доводи засудженого про порушення судом вимог ст..323 КПК України ,
оскільки суд у вироку послався на докази, які не досліджувалися в судовому
засіданні - а саме, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 не був допитаний.

Відповідно до
вимог ст.. ст.. 308, 306
КПК України
суд, у разі визнання неявки в судове засідання потерпілого чи свідка з поважних
причин, може оголосити показання останніх на досудовому слідстві та дослідити
їх.

Як вбачається з
протоколу судового засідання явка потерпілого ОСОБА_5 в судове засідання була
визнана судом неможливою з поважних причин, через що були досліджені показання
останнього, дані ним на досудовому слідстві.

Порушень чинного
кримінально-процесуального законодавства при вирішенні цього питання колегія
суддів не вбачає.

Покарання засудженому
ОСОБА_2 судом призначено відповідно до вимог ст..65 КК України : з урахуванням як тяжкості вчинених
злочинів, пом'якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, так і даних про особу
засудженого.

Підстав для
пом'якшення призначеного ОСОБА_2 покарання колегія суддів не вбачає.

Разом з тим,
колегія суддів в порядку ст..
365 КПК України
звертає увагу на ту обставину, що засудженому ОСОБА_1у В.В. остаточне покарання
призначено в порядку ч.4 ст.70 КК України , при цьому - в строк покарання
зараховано покарання, відбуте за попереднім вироком цього ж суду від 15 лютого
2007 року, строк покарання рахується з 25 січня 2007 року.

Як свідчать
матеріали кримінальної справи, засудженого ОСОБА_1 по даній справі затримано в
порядку ст..П5 КПК України 25 січня 2007 року, строк покарання за вироком від
15 лютого 2007 року постановлено рахувати саме з цієї дати. ( а. с. 60-61 т.2)

Останнє свідчить
про те, що на момент постановления
вироку суду від 14 вересня 2007 року ОСОБА_1 не має відбутого строку
покарання за попереднім вироком, а тому вказівка суду про зарахування до знову
призначеного в порядку ч.4 ст.70 КК України покарання відбутого покарання за
вироком від 15 лютого 2007 року є зайвим і підлягає виключенню з вироку.

Враховуючи викладене та керуючись ст.365-366 КПК України,
колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_2 відхилити; вирок Дзержинського міського суду від 14 вересня
2007 року стосовно нього залишити без зміни; стосовно засудженого ОСОБА_1 -
змінити в порядку ст..365

4

КПК України , виключивши з нього вказівку про зарахування
у строк покарання засудженого покарання, відбутого ним за вироком цього ж суду
від 15 лютого 2007 року; Вважати ОСОБА_1 засудженим за ч. 3 ст.185 КК України
до 4 років позбавлення волі, за ч.3 ст.187 КК України - до 8 років позбавлення
волі з конфіскацією всього його майна, на підставі ч.4 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим -
до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього його майна.

Строк покарання ОСОБА_2 рахувати з 25 січня 2007 року.

В решті частини
вирок суду залишити без зміни.