У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

головуючого-судді

Міщенка С.М.

суддів

Вус С.М.,
Глоса Л.Ф.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 12 лютого 2008 року кримінальну
справу за касаційним поданням заступника прокурора Львівської області на вирок
Жовківського районного суду Львівської області від 22 травня 2007 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина Республіки Польща,

раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 201 КК України на 3 роки позбавлення волі з
конфіскацією предметів контрабанди - 380000 доларів США.

На підставі ст. 75 КК України
ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком
1 рік.

В апеляційному порядку справа
не розглядалася.

ОСОБА_1 визнано винним та
засуджено за переміщення 22 грудня 2006 року через митний кордон України з
приховуванням від митного контролю валюти у сумі 380000 доларів США, що по
курсу НБУ становило 1920900 грн., тобто за контрабанду у великих розмірах,
вчинену за обставин, викладених у вироку.

У касаційному поданні
порушено питання про скасування вироку щодо ОСОБА_1 та направлення справи на
новий судовий розгляд через невідповідність призначеного йому покарання
тяжкості вчиненого злочину внаслідок м'якості з посиланням на те, що суд повною
мірою не врахував ступінь тяжкості злочину, обставини його вчинення та суму
предмету контрабанди, а звільняючи засудженого від відбування покарання з
випробуванням, не поклав на нього обов'язки, передбачені ст. 76 КК України, що
унеможливило контроль за поведінкою засудженого та може призвести до
невиконання вироку.

Заслухавши доповідача,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія
суддів вважає, що касаційне подання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як видно із матеріалів справи,
ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст.
201 КК України. Висновки суду в цій частині грунтуються на зібраних у справі та
досліджених у судовому засідання доказах і у касаційному поданні прокурором не
оспорюються.

Що ж стосується доводів
прокурора про те, що засудженому ОСОБА_1 призначено м'яке покарання, без
урахування тяжкості злочину, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Як видно із матеріалів
справи, покарання засудженому ОСОБА_1 призначено в межах, встановлених санкцією
статті, за яким його визнано винним. Звільняючи засудженого від відбування
покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, судом першої інстанції
враховані усі обставини, що пом'якшують покарання, зокрема, його щире каяття у
вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, а також позитивні характеристики
з місця проживання. Також судом враховано, що раніше він до будь-якої
відповідальності не притягувався і на своєму утриманні має трьох дітей, двох з
яких є неповнолітніми.

Із протоколу судового засідання
вбачається, що прокурор, який брав участь у справі, у судових дебатах також
висловив думку про те, що засуджений ОСОБА_1 підлягає звільненню від відбування
покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України (т. 2, а.с. 208 зв.).

З урахуванням тяжкості злочину,
особи винного, знаходження на його утриманні трьох дітей, конфіскації предмета
контрабанди, думки прокурора у судовому засіданні суд дійшов висновку про
можливість виправлення засудженого без відбування призначеного покарання, а
тому прийняв обгрунтоване рішення про звільнення засудженого від відбування
покарання з випробуванням.

З урахуванням зазначеного, доводи
прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину
внаслідок м'якості, колегія суддів вважає безпідставними.

Що ж стосується доводів прокурора
про те, що при звільненні засудженого від відбування покарання з випробуванням
суд не поклав на засудженого обов'язки, передбачені ст. 76 КК України, що
унеможливило контроль за поведінкою засудженого та може призвести до
невиконання вироку, то вони також є безпідставними, оскільки покладення на
засудженого передбачених ст. 76 КК України обов'язків є правом суду, а не його обов'язком.
Також у законі немає і заборони застосування ст. 75 КК
України до осіб, які не є громадянами України.

Оскільки порушень
кримінального закону при призначенні покарання засудженому ОСОБА_1, які б
тягнули безумовне скасування вироку у справі не допущено, то касаційне подання
заступника прокурора Львівської області задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного,
керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

у задоволенні касаційного подання
заступника прокурора Львівської області відмовити.

С У Д Д І :

Міщенко С.М.
Вус С.М.
Глос Л.Ф.