Ухвала

іменем україни

04 листопада 2014 року м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого
Марчук Н.О.,

суддів:
Зубара В.В., Широян Т.А.,

при секретарі Гладкіх
Л.М.,

розглянувши кримінальне провадження,
внесене до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000127, щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

уродженця та жителя АДРЕСА_1,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2
ст. 272 КК України,

за касаційною скаргою засудженого на
вирок Рожнятівського районного суду
Івано-Франківської області від 25
листопада 2013 року та ухвалу колегії
суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 10
лютого 2014 року,

за участю прокурора Парусова А.М.,

захисника
ОСОБА_2,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1,
не погоджуючись із судовими рішеннями,
ухваленими щодо нього, через
неправильне застосування закону
України про кримінальну
відповідальність та невідповідність
призначеного покарання ступеню
тяжкості кримінального правопорушення
та його особі внаслідок суворості,
просить їх скасувати та призначити
новий розгляд у суді першої інстанції.
Свої вимоги засуджений мотивує тим, що
суд першої інстанції, з яким погодився
й суд апеляційної інстанції,
неправильно кваліфікував його дії за ч.
2 ст. 272 КК України, оскільки вчинені ним
дії підпадають під кваліфікацію статті
271 КК України. Крім того, засуджений
посилається на те, що судові інстанції,
врахувавши при призначенні покарання
усі обставини, що пом'якшують
покарання, та дані про його особу,
призначили йому надмірно суворе
покарання. У поданих змінах до
касаційної скарги засуджений
підтримав доводи своєї касаційної
скарги тільки в частині
невідповідності призначеного
покарання ступеню тяжкості
кримінального правопорушення та його
особі внаслідок суворості, та просив
пом'якшити призначене йому покарання.

Вироком Рожнятівського районного суду
Івано-Франківської області від 25
листопада 2013 року, залишеним без зміни
ухвалою Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 10
лютого 2014 року, ОСОБА_1 визнано
винуватим за ч. 2 ст. 272 КК України та
призначено покарання у виді обмеження
волі на строк 5 років з позбавленням
права обіймати посади по виконанню
робіт, пов'язаних з підвищеною
небезпекою на виробництві на строк 2
роки.

За вироком суду ОСОБА_1, працюючи у
філії ТзОВ «Кроно-Україна» оператором
рубальної машини лінії по приготуванню
деревостружкової щепи, отримавши
дозвіл на роботу на автоматичних
лініях у виробництві ДСП та дозвіл на
обслуговування деревообробних
верстатів, був допущений до виконання
робіт підвищеної небезпеки та
експлуатації обладнання підвищеної
небезпеки.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_1, приступивши
до роботи по обслуговуванню рубальної
машини лінії по приготуванню
деревостружкової щепи, всупереч
вимогам пунктів 1, 3 Інструкції № 56 з
охорони праці, не переконавшись перед
включенням лінії у відсутності
сторонніх осіб у зоні транспортерів,
включив лінію по приготуванню
деревостружкової щепи, внаслідок чого
слюсар-ремонтник ОСОБА_3, який оглядав
виробниче устаткування та в цей час
знаходився у бункері на шнековому
транспортері, був затиснутий валами
(шнеками), отримав травми хребта,
грудної клітки, живота та кінцівок, які
відносяться до тяжких тілесних
ушкоджень, від яких помер на місці
пригоди.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
захисника на підтримання поданої
касаційної скарги засудженого з
урахуванням внесених останнім змін до
неї, пояснення прокурора із
запереченнями проти скарги,
перевіривши матеріали кримінального
провадження та обговоривши доводи,
наведені у касаційній скарзі, колегія
суддів дійшла висновку, що вона не
підлягає задоволенню з огляду на таке.

Висновки суду про доведеність
винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину
за обставин, викладених у вироку, та
правильність кваліфікації його дій за
ч. 2 ст. 272 КК України в касаційному
порядку, враховуючи зміни до
касаційної скарги, засудженим не
оспорюються.

Щодо доводів касаційної скарги
засудженого про невідповідність
призначеного покарання тяжкості
кримінального правопорушення та його
особі внаслідок суворості, то вони є
безпідставними та такими, що не
ґрунтуються на матеріалах
кримінального провадження.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК
України покарання має на меті не тільки
кару, а й виправлення засуджених, а при
його призначенні суд повинен
ураховувати ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу винного та
обставини, що пом'якшують та обтяжують
покарання. Особі, яка вчинила злочин,
має бути призначено покарання,
необхідне й достатнє для її
виправлення та попередження нових
злочинів.

Обґрунтовуючи висновок щодо виду й
міри покарання та призначаючи ОСОБА_1
покарання у виді обмеження волі, суд
першої інстанції, з яким погодився й
суд апеляційної інстанції, як
убачається з вироку, врахував ступінь
тяжкості вчиненого злочину,
відсутність обставин, що обтяжують
покарання, та наявність обставин, що
пом'якшують покарання - щире каяття,
активне сприяння розкриттю злочину, а
також дані про його особу, зокрема, те,
що він вчинив злочин з необережності,
вперше притягується до кримінальної
відповідальності, позитивно
характеризується за місцем проживання,
думку потерпілого.

Таким чином, суд першої інстанції,
призначаючи ОСОБА_1 покарання,
дотримався вимог статей 65 - 67 КК
України.

На думку колегії суддів, призначене
засудженому покарання у виді обмеження
волі є необхідним і достатнім для його
виправлення та попередження нових
злочинів.

Судом першої інстанції з дотриманням
вимог статей 55, 77 КК України призначено
ОСОБА_1 і додаткове покарання.

Суд апеляційної інстанції,
переглядаючи вирок суду першої
інстанції за апеляційною скаргою
засудженого, ретельно перевірив
зазначені в ній доводи, проаналізував
їх, дав на них вичерпну відповідь,
зазначивши в ухвалі достатні підстави,
через які визнав її необґрунтованою.

Перегляд кримінального провадження в
апеляційному порядку здійснювався
відповідно до вимог кримінального
процесуального закону.

Ухвала суду апеляційної інстанції
відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Доводи касаційної скарги засудженого
та матеріали кримінального
провадження не містять вказівок на
порушення вимог кримінального
процесуального закону, які б давали
підстави для зміни або скасування
судових рішень.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1
залишити без задоволення, а вирок
Рожнятівського районного суду
Івано-Франківської області від 25
листопада 2013 року та ухвалу колегії
суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 10
лютого 2014 року щодо нього - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

С у д д і:

Н.О. Марчук В.В. Зубар Т.А. Широян