Справа №573/1593/15-к
Номер провадження 1-кс/573/202/15

УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

21 липня 2015 року м.Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді : ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

слідчого СВ Білопільського РВ

УМВС України в Сумській області: ОСОБА_4

підозрюваного: ОСОБА_5

захисника : ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля клопотання слідчого Білопільського РВ УМВС України в Сумській області лейтенанта міліції ОСОБА_4 , - про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Лінове, Путивльського району, Сумської області, росіянина, громадянин України, освіта середньотехнічна, не одружений, не працює, фактично зареєстрованому за адресою : АДРЕСА_1 . фактично проживає за адресою : АДРЕСА_2 , не інвалід, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий: 1)15.04.2005 року за вироком Путивльського районного суду Сумської області за ч.3 ст.185 КК України до 2-х років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України звільненого від відбування покарання на 2 роки; 2) 25.02.2009 року за вироком Путивльського районного суду Сумської області за ч.2 ст.185 КК України до 5 місяців арешту; 3)27.10.2011 року за вироком Буринського районного суду Сумської області за ч.1 ст.122 КК України до одного року обмеження волі; 4)09.12.2011 року за вироком Буринського районного суду Сумської області за ч.3 ст.185, 70ч.4 КК України до трьох років позбавлення волі; 5) 18 січня 2012 року за вироком Буринського районного суду Сумської області за ч.1 ст.393, 70ч.4 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі ; Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 17 грудня 2014 року звільнений від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Буринського районного суду Сумської області від 18.01.2012 року на невідбутий строк один рік два місяці дванадцять днів позбавлення волі,має не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Білопільського РВ УМВС України в Сумській області лейтенант міліції ОСОБА_4 звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, погодженим старшим прокурором прокуратури Білопільського району юристом 2 класу ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення на території м. Білопілля та Білопільського району за наступних обставин:

18 липня 2015 року ОСОБА_5 перебував на території Сумської області Білопільського рпайону с.Воронівка, проходячи по АДРЕСА_3 , яке належить гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ОСОБА_5 виник умисел на проникнення до зазначеного домогосподарства та таємного заволодіння майном вищевказаної особи.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, належним ОСОБА_8 , ОСОБА_5 через відчинене вікно проник до будинку за адресою : АДРЕСА_4 , умисно повторно, переслідуючи корисливий мотив, користуючись відсутністю власника майна та сторонніх осіб, усвідомлюючи таємність та протиправність своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання матеріальної шкоди потерпілій, таємно викрав планшет марки «Prestigio», моделі «multipad 7/0 ultra» чорного кольору, придбаний у вересні 2014 року, у справному стані, без пошкоджень, бувший у користуванні; чохол типу фліп кейм, виготовлений з тканини червоноо кольору, до планшету марки «Prestigio», моделі «multipad 7/0 ultra», у справному стані без пошкоджень придбаний в 2014 році, бувший у використанні; навушники до телефону марки «Lenovo», з мікрофоном, придбані в 2014 році, в справному стані, без пошкоджень, бувший у використанні; зарядний пристрій марки « Topstar», від електромережі 220В, в справному стані, ємністю 800 мА, без пошкоджень, бувший у використанні. Зі слів потерпілої вартість вищеперерахованого майна становить 1500грн.

Викраденим майном ОСОБА_5 не встиг розпорядитися на власний розсуд, оскільки був затриманий потерпілою ОСОБА_7 по АДРЕСА_5 . Таким чином, татаринов ОСОБА_9 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але не зміг вчинити вказане з причин, які не залежали від його волі.

Виконуючі вказані дії ОСОБА_5 розумів їх суспільно-небезпечний характер, усвідомлював можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у виді спричинення матеріальної шкоди потерпілому та бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Відомості про кримінальне правопорушення за фактом викрадення майна, належного потерпілій ОСОБА_7 18 липня 2015 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000418, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вичнене повторно.

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 ; протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 ; протоколами оглядів місця події, в ході яких виявлено та вилучено речові докази; протоколами допиту свідків.

Підозрюваний ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, санкцією даної статті передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 6 років позбавлення волі.

Установлено, що відносно ОСОБА_5 зібрано достатньо доказів, які свідчать про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення, при цьому ОСОБА_5 схильний до скоєння правопорушень, враховуючи відсутність у підозрюваного ОСОБА_5 постійного місця проживання, соціальних зв`язків на території м. Білопілля та Білопільського району Сумського області, реєстрація та останнє місце проживання на території, що граничить з територією РФ, відсутність родини та утриманців; відсутність у підозрюваного постійного місця роботи чи навчання; скрутне матеріальне становище підозрюваного, що спонукатиме його до вчинення нових злочинів, в тому числі корисливих тяжких; наявність у підозрюваного не знятих і не погашених судимостей, остання із яких- за втечу з місця позбавлення волі; враховуючи репутацію підозрюваного, вищевказане в сукупності свідчить, що він може в подальшому переховуватися від органів досудового розслідування і таким чином перешкоджати проведенню досудового розслідування у кримінальному провадженні, також незаконно впливати на потерпілу та свідків, так як крадіжку він вчинив у рідної сестри колишньої співмешканки, при цьому неможливо запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

А більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані із триманням під вартою, не забезпечать виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та не дадуть можливості запобігти вище переліченим ризикам.

З огляду на вищевикладене, з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних рішень та запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, - слідчий просить задовольнити клопотання.

В судовому засіданні слідчий СВ Білопільського РВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_4 клопотання та його мотиви підтримав повністю, просив його задовольнити, пояснив, що зазначене кримінальне провадження буде скероване до суду в кінці липня.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання та його мотиви підтримав повністю та просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання, просив обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 думку захисника підтримав повністю та пояснив, що він погоджується з вказаним у клопотанні фактом крадіжки, що викрадене повернув. Що він не має місця реєстрації на території Білопільського району і постійного місця проживання, так як з жінкою, з якою познайомився після звільнення з місця позбавлення волі, проживав лише шість місяців.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відомості про кримінальне правопорушення за фактом викрадення майна, належного потерпілій ОСОБА_7 18 липня 2015 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000418, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

ОСОБА_5 20.07.2015 року було повідомлено про підозру за ч.3 ст.185 КК України.

Згідно характеристики за місцем реєстрації ОСОБА_5 за адресою : АДРЕСА_1 , встановлено, що за час проживання ОСОБА_5 характеризувався негативно, як такий, що мав неодноразові приводи в міліцію, ніде не працював, зловживав спиртними напоями, в сім`ї часто виникали сварки, до роботи та відповідальності не привчений.

Згідно копій вироків, приєднаних до клопотання, ОСОБА_5 раніше був засуджений за п`ятьма вироками судів, судимість не знята і не погашена.

За вчинення злочину, передбаченого ч.3ст.185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 3 до 6 років.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим- тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадженння матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини і утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; чи застосовувались до підозрюваного раніше запобіжні заходи; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обгрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.2 п.4 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Прокурором та слідчим вищевказані обставини доведено.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя встановлює, що надані сторонами кримінального провадження докази, які доводять про: наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення; наявні достатні підстави вважати, що існують вищевказані ризики, передбачені ст.177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у поданні.

Європейський суд з прав людини (п`ята секція) у справі «Харченко проти України» (Заява № 40107/02), Страсбург, рішення від 10 лютого 2011 року (остаточне від 10 травня 2011 року )у пункті 84 вказав, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обгрунтованість підозри, на підставі якої здійснено затримання, та легітимність мети, з якою особу затримано і потім узято під варту.

Відповідно до положень пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як:

a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом;

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення;

d) затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою допровадження його до компетентного органу;

e) законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг;

f) законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Частиною 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Враховуючи вищевказане, суд вважає, що в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки складу злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, який є тяжким злочином. В клопотанні наявні вагомі докази про вчинення підозрюваним тяжкого злочину, а тому з метою запобігти спробам ухилитися від досудового слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі, впливати на свідків, потерпілих, продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень відносно ОСОБА_5 доцільно обрати запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

Суд не погоджується з клопотанням захисника підозрюваного про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, так як у підозрюваного ОСОБА_5 немає власного житла, він нетривалий час проживав у співмешканки в с.Білани і невідомо чи дозволить і надалі проживати у своєму будинку співмешканка, так як крадіжку ОСОБА_5 вчинив у рідної сестри співмешканки.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України слідчий суддя визначає в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Керуючись ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 176,177,178, 183, 193,194,196,197 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого СВ Білопільського РВ УМВС України в Сумській області лейтенанта міліції ОСОБА_4 , - про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Лінове, Путивльського району, Сумської області, росіянина, громадянин України, освіта середньотехнічна, не одружений, не працює, фактично зареєстрованому за адресою : АДРЕСА_1 . фактично проживає за адресою : АДРЕСА_2 , не інвалід, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимого,-

- запобіжний захід у вигляді взяття під варту.
Ухвала слідчого судді діє 60 /шістдесят/ днів починаючи з 21 липня 2015 року, 15-30 годин до 17 вересня 2015 року 15 годин 30 хвилин та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, тоді особа може подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя :