Ухвала

іменем україни

2 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_32
суддів ОСОБА_33 та ОСОБА_34,
за участю прокурора ОСОБА_35
Засудженого ОСОБА_5,

розглянула в судовому засіданні кримінальну справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_5, його захисника ОСОБА_6, та прокурора, котрий приймав участь у розгляді кримінальної справи судом апеляційної інстанції, на вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 28 березня 2012 року та вирок колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області від 4 листопада 2014 року,

Вироком Котелевського районного суду Полтавської області від 28 березня 2012 року

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянин України, такий, що

судимості не мав,

засуджений за частиною 2 статті 365 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням його права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 2 роки.

Згідно з вироком, ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він, будучи службовою особою - працівником правоохоронного органу, обіймаючи посаду дільничного інспектора міліції Диканського РВ УМВС України в Полтавській області, умисно, з мотивів особистої зацікавленості у штучному нарощуванні «кількісного» показника в роботі, вчинив дії, які явно виходять за межі його повноважень.

Зокрема, 1 квітня 2010 року ОСОБА_5 з метою примушування до дачі завідомо неправдивих показань за матеріалами дослідчої перевірки за фактом крадіжки металевих решіток із господарства ОСОБА_7, в порушення вимог частини 3 статті 22 КПК України 1960 року, частини 1 статті 10, пунктів 1, 2, 4 статті 12 Закону України «Про міліцію» в приміщенні кабінету дільничних інспекторів Диканського РВ УМВС України в Полтавській області, що розташований по АДРЕСА_1, запропонував ОСОБА_8, котрий був доставлений в приміщення вказаного райвідділу, зізнатися у вчиненні вказаного злочину.

На таку пропозицію ОСОБА_8 не погодився, оскільки цієї крадіжки він не вчиняв. З метою примусити ОСОБА_8 зізнатися у вчиненні крадіжки, ОСОБА_5 застосував до останнього фізичне насильство, а саме завдав йому удар руками в голову та ногами по голові та тулубу, спричинивши йому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Повторно розглядаючи апеляції прокурора, який приймав участь у розгляді кримінальної справи судом першої інстанції, засудженого та його захисника, суд апеляційної інстанції 4 листопада 2014 року постановив новий вирок, яким скасував вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 28 березня 2012 року щодо ОСОБА_5, визнав його виннив та засудженим за вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 365 КК України від 5 квітня 2008 року з призначенням покарання у виді позбавленням волі строком на 3 роки та з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 2 роки. На підставі статті 54 КК України ОСОБА_5 позбавлений спеціального звання - «лейтенант міліції». В решті вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_5 залишений без зміни.

У касаційній скарзі засуджений просить вказані вироки судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, а провадження по справі закрити.

На обґрунтування вимог засуджений вказує на невиконання вказівок суду касаційної інстанції щодо недостатності доказової бази на підтвердження його вини, наявності сумнівів та суперечностей в обвинуваченні, неправильної оцінки наявним сумнівним доказам, а також на те, що не були перевірені усі доводи апеляційних та касаційних скарг.

Зокрема, засудженим стверджується про відсутність обґрунтувань щодо наявних у висновку комплексної судово-медичної експертизи №188 від 26 грудня 2011 року суперечностей та відповідності Інструкції про проведення експертиз №53/5 від 8 жовтня 1998 року, підстав посилання на допити експертів ОСОБА_9 та ОСОБА_10, виключення з обвинувачення об'єму тілесних ушкоджень.

Крім того, засуджений зазначає, що час події інкримінованого йому злочину та факт його перебування у райвідділі ввечері інкримінованого дня не встановлено, безпідставно відкинуто показання свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, потерпілого ОСОБА_8, а надано віри показанням свідків, про події яким відомо зі слів.

Також, просить врахувати обставини того, що його дружина перебуває на 32 тижні вагітності, перебувала у лікарні у зв`язку із ризиком втрати дитини.

У доповненнях до касаційної скарги засуджений вказує про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 сина, ОСОБА_19, що підтвердив копією свідоцтва.

У касаційній скарзі захисник, зміст якої аналогічний скарзі засудженого, просить вироки судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, а провадження по справі закрити.

У касаційній скарзі прокурор просить вирок суду апеляційної інстанції скасувати, а матеріали кримінальної справи направити на новий апеляційний розгляд. Посилається на істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочинів та особі засудженого внаслідок м`якості.

Зокрема, прокурор стверджує, що судом апеляційної інстанції не враховано характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого засудженим тяжкого злочину, посаду, яку засуджений обіймав, раніше вчиняв службові злочини, безпідставно визнано пом'якшуючі засудженому покарання обставини, які судом першої інстанції не встановлено, а також не зазначено підстав, через які апеляцію прокурора в повному обсязі не задоволено.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу прокурора та заперечував проти задоволення касаційних скарг засудженого і його захисника, засудженого, який підтримав свою та захисника касаційні скарги та заперечував проти задоволення касаційної скарги прокурора, обговоривши доводи касаційних скарг та перевіривши матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає, що касаційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Перевіркою матеріалів кримінальної справи колегія суддів встановила відсутність об'єктивних підстав, що б спростовували висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо доведеності винуватості засудженого та підтверджували доводи касаційних скарг засудженого, його захисника та прокурора з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів криімальної справи, ОСОБА_5 поставлено у провину та вважалося доведеним перевищення своїх службових обов'язків шляхом застосування фізичного насильства до ОСОБА_8 у приміщенні райвідділу, що мало прояв у спричиненні тілесних ушкоджень, як переломи 8-9 ребер ліворуч, гематоми тім`яної ділянки ліворуч, лівої нижньої кінцівки.

Зокрема, об`єктивність та обґрунтованість факту протиправної поведінки інкримінованого дня ОСОБА_5 слідує із сукупності доказів у справі.

Так, відповідно до показань свідків ОСОБА_20, котрий вказував, що його разом з потерпілим доставлено до райвідділу, вподальшому проведено освідування на стан сп'яніння, допитано його та потерпілого щодо вчинення крадіжки, у тому числі останнього ОСОБА_5, послідуючі скарги від потерпілого на біль від нанесених йому останнім тілесних ушкоджень, свідка ОСОБА_14, котрий стверджував про перебування ОСОБА_5 1 квітня 2011 року на роботі, з яким забирав із дому ОСОБА_20 та підтвердив процесуальне становище потерпілого у справі останнього, як свідка, свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 щодо направлення потерпілого разом з ОСОБА_20 на освідування та подальше їх перебування у кабінеті райвідділу.

Крім того, потерпілий стверджував про його перебування у приміщенні райвідділу разом з ОСОБА_20 з підстав вчинення останнім крадіжки, за яку і його підозрювали та проводили відповідний допит, проведення освідування на стан сп'яніння та спричинення йому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, що вподальшому підтверджувалося ним під час проведення слідчих дій та в судових засіданнях, а свідки ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_15, ОСОБА_16 підтверджували обізнаність зі слів потепілого про спричинення йому тілесних ушкоджень в приміщенні райвідділу за вказаних обставин, зовнішні прояви хворобливого стану його здоров`я, а також безпосереднє повідомлення закладу охорони здоров`я в правоохоронні органи про отримання потерпілим тілесних ушкоджень та виявлення, у зв`язку з чим порушувалася кримінальна справа, здійснювався огляд потерпілого, здійснювалося обстеження з супроводом рентгенограм, видавалися довідки та листи, проводилися експертні дослідження та надавалися показання.

Тобто, твердження засудженого та захисника щодо його відсутності на службі та неврахування показань свідків колегія за вказаних вище обставин визнає безпідставними. При тому, що засудженим підтверджувалося в судовому засіданні його перебування на службі інкримінованого дня, що і узгоджується з вказаними показаннями свідків.

Також, вказані показання та обставини застосування до потерпілого фізичного насильства знайшли своє підтвердження за проведеними експертними дослідженнями №2256 від 4 листопада 2010 року та №2257 від 4 листопада 2010 року, а також №188 від 26 грудня 2011 року, що вказується засудженим та його зхсиником як сумнівним та суперечливим щодо встановлених переломів ребер (т.1 а.с.165, 167, т.2 а.с.182).

Зокрема, зі змісту наведених експертних досліджень вбачається виявлення у потерпілого об'єму тілесних ушкоджень, як то закритий перелом 8-9 ребер ліворуч по задньо-пахвовій лінії, гематоми м`яких тканин лівої тімяної області та лівого стегна по задній поверхні, повідомлення під час відтворення обстановки та обставин події потерпілим про обставини їх отримання відповідають судово-медичним даним судово-медичної експертизи.

Водночас, зміст наведених експертних досліджень за медичною документацією потерпілого свідчить про отримання наведеного в обвинуваченні об'єму тілесних ушкоджень та дати їх отримання, містять виключення їх отримання від падіння, або під час дорожньо-транспортної пригоди, або від дії предметів, а також стверджено про їх отримання від дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути ноги людини у взутті, кисті рук стиснуті в кулак, інші предмети з подібними характеристиками за обставин вказаних потерпілим під час проведення відтворення обстановки та обставин події, а також правдивість і достатність змісту медичної документації, що і підтверджено та роз'яснено свідками ОСОБА_29, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_30 та ОСОБА_31

Натомість стверджувані засудженим і його захисником суперечності та невідповідність вимогам закону експертного дослідження №188 від 26 грудня 2011 року не спростовує виявлення у потерпілого всього об'єму тілесних ушкоджень, у тому числі за іншими наведеними експертними дослідженнями, що ніким не заперечуються.

Також, колегія суддів не може погодитися з невиконанням вказівок суду касаційної інстанції, оскільки у конкретному випадку отримання потерпілим будь-якого виду тілесних ушкоджень відповідно до змісту частини 2 статті 365 КК України слід розуміти як застосування насильства до особи, як кваліфікуючої ознаки злочину.

Крім того, посилання засудженого та його захисника на висновок спеціаліста, за яким 1 квітня 2010 року о 17 годині 50 хвилин проводився огляд потерпілого на стан сп'яніння, та записи у медичних документах про повідомлення потерпілим точного часу події, як в підтвердження невстановленого часу події та відсутності у потерпілого тілесних ушкоджень, є нікчемними, оскільки для встановлення події злочину важливим є сукупність обставин, як то дані про час, місце та спосіб, а також інші дані, що можуть містити дані про наближений до події час.

Таким чином, висновки судів щодо доведеності винуватості засудженого ґрунтуються на сукупності зібраних, досліджених та оцінених доказів у матеріалах справи, про що наведено належні мотиви, а кваліфікація його дій відповідає правовому змісту частини 2 статті 365 КК України в редакції, яка діяла на час вчинення ним злочину.

Призначений же засудженому розмір покарання в межах інкримінованої санкції частини статті, за яку його засуджено, колегія суддів вважає справедливим та виваженим, оскільки під час розгляду справи підлягали врахуванню всі обставини, на які посилається прокурор, та їх зміст не спростовує достатність саме обраного розміру покарання.

Тоді як, колегія суддів вважає необґрунтованим прохання засудженого про врахування обставин перебування його дружини у стані вагітності та народження у нього сина, оскільки доводи та вимоги його і захисника касаційних скарг направлені на спростування доведеності винуватості, а не міри призначеного йому покарання.

При тому, що саме звільнення від відбування засудженим покарання з випробуванням слугувало визнанню судом касаційної інстанції таке покарання м`яким з направленням справи на новий апеляційний розгляд.

Відтак, касаційні скарги засудженого, його захисника та прокурора задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року та пунктом 15 розділу 11 Перехідних положень КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 28 березня 2012 року та вирок колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області від 4 листопада 2014 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційній скарги засудженого ОСОБА_5, його захисника ОСОБА_6 та прокурора, котрий приймав участь у розгляді кримінальної спарви судом апеляційної інстанції, - без задоволення.

С у д д і:

___________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_32 ОСОБА_33 ОСОБА_34