АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/1283/15 Головуючий в 1-й інстанції
Категорія: ст.185 ч.3 КК України Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2015 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001439, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 квітня 2015 року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Орлове Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 29.08.2001р. Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст.140 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ст.45 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік 6 місяців;

2) 29.07.2003р. Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст.ст.15, 185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнений 14.05.2005р. умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 11 місяців 6 днів;

3) 06.06.2007р. Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст.185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі; звільнений 13.03.2009р. по відбуттю покарання;

4) 14.01.2014р. Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок в частині призначеного покарання змінити, на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням та врахувати, що обвинувачений має постійне місце реєстрації та проживання, проживає разом з матір`ю, позитивно характеризується, на диспансерному обліку у лікаря психіатра не перебуває, повністю визнав себе винним та щиро покаявся. Також просить змінити вирок в частині вирішення цивільного позову та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 680 грн. та моральну шкоду в розмірі 500 грн., оскільки завдана потерпілій матеріальна шкода становить саме 680 грн., при цьому стягнення з обвинуваченого витрат на металопластикові вікна та металеві решітки є необґрунтованим, так як дії ОСОБА_9 не пов`язані із заміною вікон, а стягнення моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. є необґрунтовано високим.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить пом`якшити призначене йому покарання до 3 років 1 місяця позбавлення волі та врахувати, що він щиро покаявся у скоєному, страждає рядом захворювань.
Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 квітня 2015 року ОСОБА_9 визнано винним та засуджено за:

- ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі;

- ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14.01.2014р., остаточно призначено 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишений у вигляді тримання під вартою.

Строк покарання обчислюється з 19.09.2014р.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 6529 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. В іншій частині цивільного позову відмовлено.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.

В судовому засіданні апеляційної інстанції:

обвинувачений ОСОБА_9 підтримав свою апеляційну скаргу і скаргу захисника частково, а саме в частині оскарження рішення суду щодо цивільного позову потерпілої, при цьому просив пом`якшити призначене йому покарання та зменшити суму стягнення на користь потерпілої на відшкодування матеріальної шкоди до 680грн. і на відшкодування моральної шкоди до 500 грн.;

захисник ОСОБА_8 підтримала свою апеляційну скаргу частково, а саме лише в частині вимог щодо вирішення цивільного позову потерпілої і повністю підтримала скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 , та просила їх задовольнити:

прокурор та потерпіла ОСОБА_7 заперечували проти апеляційних скарг та просили відмовити в їх задоволенні, мотивуючи тим, що викладені в них доводи є необґрунтованими, при цьому зазначили, що вирок суду є законним і обґрунтованим, оскільки призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі винного, а цивільний позов вирішено на підставі доказів, досліджених судом.

Вислухавши доповідача, учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно вироку ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочинів за наступних обставин.

12.03.2014р., приблизно о 23 годині, перебуваючи на території дачного кооперативу «Сонячна поляна» за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, смт.Мирне, ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, із корисних мотивів, шляхом виставлення віконного скла, проник до буд. АДРЕСА_2 вищевказаного дачного кооперативу, яке є житлом, звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_7 , чим заподіяв потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 1080 грн.

10.05.2014р., приблизно о 23 годині, перебуваючи на території дачного кооперативу «Біла акація» за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, смт.Мирне, ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, із корисних мотивів, шляхом пошкодження хвіртки вікна, проник до буд. АДРЕСА_3 вищевказаного дачного кооперативу, яке є житлом, звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_10 , чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 750 грн.

28.07.2014р, приблизно о 22 год. 30 хв., знаходячись у буд. АДРЕСА_4 , ОСОБА_9 у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, із корисних мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_11 , чим заподіяв потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 500 грн.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні злочинів за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи та не оскаржуються в апеляційних скаргах.

Дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3 КК України, що також не оскаржується в апеляційних скаргах.

Оскільки зазначені вище обставини в апеляційних скаргах не оскаржуються, тому відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України не підлягають перегляду.

При призначенні покарання у відповідності зі ст.ст.65-67 КК України суд в достатній мірі врахував характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів; дані про особу обвинуваченого, який не працює, раніше неодноразово судимий, в тому числі й за аналогічні злочини; а також обставини, що впливають на покарання, в тому числі й ті, на які посилаються апелянти.

Як в апеляційних скаргах, так і в судовому засіданні апеляційної інстанції захисник і обвинувачений не навели достатніх та належних мотивів, які б свідчили, що призначене покарання є суворим.

Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений вчинив корисливі злочини в період іспитового строку, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_9 покарання відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі винного, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, і відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України.

При вирішенні цивільного позову суд дослідив надані стороною обвинувачення докази, яким дав належну оцінку, та на підставі яких прийняв законне та обґрунтоване рішення. В той же час сторона захисту, оскаржуючи рішення суду щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 , не навела достатніх та належних мотивів на обґрунтування своїх вимог.

За таких обставин апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 квітня 2015 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4