№ 1-12/2007 КОПІЯ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2007 року Решетилівський районний суд Полтавської
області в складі:

головуючого-судді ГорулькоО.М.

при секретарі ГудзенкоСВ.

з участю прокурора Савенка
О.А.,

потерпілого ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
селищі Решетилівка справу про

обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженки та жительки с. Лучки Решетилівського району
Полтавської області, українки, громадянки України, освіта середня, не
одруженої, маючої на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не працюючої, раніше
не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 119 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2003 року близько 16 години підсудна
ОСОБА_2, перебуваючи за місцем свого проживання в будинку, що належить її
батькам, розташованому в с
Лучки Решетилівського району Полтавської області, в ході сварки та бійки,
що виникла між її сестрою ОСОБА_3 та ОСОБА_4, усвідомлюючи суспільну
небезпечність свого діяння, штовхнула ОСОБА_4, від чого останній впав і вдарився
головою об одвірок дверей та через деякий час від отриманого удару помер.

Переконавшись у настанні смерті
ОСОБА_4, підсудна ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з метою приховання
злочину віднесли тіло ОСОБА_4 до лісонасадження, розташованого неподалік від
вказаного будинку, і закопали його там.

Будучи допитаною в судовому
засіданні, підсудна ОСОБА_2 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 119 ч. 1 КК України,
визнала повністю і суду пояснила, що приблизно із 2000 року вона була
знайома з ОСОБА_4, який перебував у фактичних шлюбних відносинах із її сестрою
ОСОБА_3 В даний час прізвище її сестри -
ІНФОРМАЦІЯ_2. Проживали вони в одному селі - в с
Лучки Решетилівського р-ну. ОСОБА_4 зловживав спиртними напоями,
систематично знущався над сестрою та бив її. Періодично її сестра разом із
ОСОБА_4 проживали в будинку їхніх батьків, в якому проживає і вона. У березні 2003 року, на свято
Благовіщення, вона разом із сестрою перебувала вдома, а ОСОБА_4 кудись пішов.
Повернувся він близько 15
години, був у нетверезому стані і попросив поїсти. її сестра дала ОСОБА_4
поїсти, він розлютився через те, що їжа була гарячою і кинув тарілку із їжею в
сестру. Після цього, наздогнавши ОСОБА_3 в кухні, він вдарив її, а коли та
впала, почав бити її руками та ногами. Вона підбігла до них та почала
розбороняти, а коли ОСОБА_4 та її сестра піднялися, ОСОБА_4 знову намагався
вдарити її сестру. Тоді вона руками штовхнула ОСОБА_4, від чого то впав і,
вдарившись головою об одвірки, втратив свідомість. Побоюючись, що ОСОБА_4 після
того, як до

2

нього повернеться свідомість, знову почне їх бити, вона мотузкою для
сушіння білизни зв"язала його руки та ноги. ОСОБА_4 тривалий час не
приходив до свідомості, не ворушився і не подавав ніяких ознак життя. Приблизно
через годину вони із сестрою підійшли до ОСОБА_4 Той не дихав, його тіло почало
холонути, і вони зрозуміли, що він помер. Злякавшись відповідальності, вони із
сестрою, щоб приховати тіло, перенесли його до сараю у своєму домоволодінні, а
приблизно через 4-5 годин,
коли стемніло, відтягли його на відстань близько 500 метрів від будинку і закопали його у лісонасадженні.
Наступного дня, дійшовши до висновку, що тіло ОСОБА_4 слід закопати глибше,
вони попросили ОСОБА_5 допомогти їм, утрьох відкопали тіло, поглибили яму і
знову закопали тіло. Знайомим вони говорили, що ОСОБА_4 виїхав на заробітки. До
2006 року
вони нікому не зізнавалися в тому, що сталося, а коли працівникам міліції стало
про це відомо, вона зізналася у скоєному. У вчиненому кається. Настання смерті
ОСОБА_4 вона не бажала.

Крім повного визнання своєї вини
самою підсудною, її вина у вчиненні злочину, передбаченого ст. 119 ч. 1 КК України,
повністю підтверджується:

- показаннями
потерпілої ОСОБА_1, яка суду пояснила, що ОСОБА_4 був

рідним сином її
чоловіка - ОСОБА_6,
а її пасинком. Вона разом зі своїм

чоловіком
виховувала його із 10-річного віку. Протягом всього часу між ними

існували родинні
відносини, вони підтримували тісні стосунки. Протягом декількох

років ОСОБА_4
перебував у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_3. В сім"ї ОСОБА_3 всі,
крім ОСОБА_3, вживали спиртне, він також

з ними пив.
Останнім часом між її пасинком та ОСОБА_3 виникали скандали. У

березні 2003 року жителі с Лучки їй
повідомили, що ОСОБА_4 поїхав кудись на

заробітки. Той
дійсно висловлював наміри поїхати на заробітки, навіть продав свого

мотоцикла,
бензопилку та свиню, мав кошти на дорогу. Від'їзд без повідомлення

здався їй
підозрілим. До осені 2005
року ніяких відомостей від ОСОБА_4 не

надходило.
Восени 2005 року по
селу почали ходити чутки про те, що ОСОБА_4

вбили в
сім"ї ОСОБА_3. Вона разом зі своїм чоловіком у листопаді 2005 року їздила на

батьківщину
ОСОБА_4 - в
Закарпатську область, там вони зустрічалися із

родичами та
знайомими пасинка, але і там протягом декількох років про

ОСОБА_4 не було ніяких чуток. Повернувшись додому, вони
звернулися в міліцію, а весною 2006
року чутки про вбивство пасинка підтвердилися. Обставини вбивства їй
достовірно не відомі. В результаті вчинення злочину їй було завдано
матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на поховання, а також їй було
завдано моральної шкоди, оскільки вона перенесла значні моральні страждання;

- показаннями
свідка ОСОБА_5, який суду пояснив, що підсудна ОСОБА_2

є його
співмешканкою, з якою він перебуває у фактичних шлюбних відносинах без

реєстрації шлюбу
протягом близько десяти років. Із ОСОБА_4 він був

знайомий близько
двох років, той був співмешканцем ОСОБА_3, зловживав

спиртними
напоями, бив її. У березні 2003
року, дати він не пам"ятає, він був вдома, а

ОСОБА_4, який на
той час також мешкав в одному з ним будинку, кудись пішов.

Повернувся він у
нетверезому стані, попросив їсти, а коли ОСОБА_3 подала йому

їжу, той чомусь
кинув тарілку з їжею на неї. Після цього він пішов до своєї кімнати і

не, бачив, що
відбувалося в кухні, лише чув звідти крики та шум бійки. Коли все

стихло, він
вийшов до кухні і побачив, що ОСОБА_4 лежав на підлозі, не

рухаючись. На
його запитання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розповіли, що

ОСОБА_4 бив
ОСОБА_3, а ОСОБА_2 штовхнула ОСОБА_4 від чого той

впав і вдарився
головою об одвірки. Він запропонував повідомити про те, що сталося,

міліцію, але ті
не погодилися. Тоді він пішов з дому. Коли він через декілька годин

повернувся
додому, підсудна та її сестра повідомили йому, що тіло ОСОБА_4

вони віднесли до сараю. Наступного
ранку вони повідомили йому, що закопали тіло

3

ОСОБА_4 в лісонасадженні, а увечері цього ж дня попросили його допомогти
перепоховати тіло. Погодившись, він разом із підсудною та ОСОБА_3 пішли до
місця поховання ОСОБА_4, відкопали тіло останнього, витягли його із ями, поглибили
яму та знову поховали в ній тіло. До весни 2006 року він нікому не говорив про те, що сталося, а потім
був змушений зізнатися у усьому працівникам міліції; показаннями свідка
ОСОБА_3, яка суду пояснила, що вона із 1998
року співмешкала з ОСОБА_4. Деякий час вони жили нормально, а потім ОСОБА_4
почав зловживати спиртними напоями, часто влаштовував в сім"ї сварки та
скандали, бив її. Вона була змушена неодноразово тікати від нього до своїх
батьків, де він потім бив вікна, та до його батьків в с Федіївка
Решетилівського р-ну. У березні 2003
року, дати вона не пам"ятає, ОСОБА_4 продав мотоцикла і близько 15.30 години прийшов
додому п"яний. Вони на той час проживали в будинку її батьків в с Лучки
Решетилівського р-ну. ОСОБА_4, ліг спати і, прокинувшись, попросив їсти. Вона
насипала йому в миску гречаної каші. Розлютившись через те, що каша була
гаряча, ОСОБА_4 кинув на неї миску з їжею, після чого почав її бити. В цей час
в будинку була її сестра -
підсудна ОСОБА_2, яка схватила
ОСОБА_4 та руками штовхнула його. Від поштовху ОСОБА_4 впав, вдарившись
головою об одвірок, і втратив свідомість. Після цього ОСОБА_2, побоюючись, що
ОСОБА_4, коли прийде до тями, буде знову їх бити, мотузкою зв"язала йому
руки. ОСОБА_4 не ворушився і не подавав ніяких ознак життя. Приблизно через
годину вона побачила кров на голові ОСОБА_4, вони із сестрою почали його
приводити до свідомості, але він вже не дихав і його тіло почало холонути, тоді
вони зрозуміли, що той помер. Переконавшись у настанні смерті ОСОБА_4, вони із
підсудною з метою приховати злочин відтягли тіло до сараю, а коли стемніло - відтягли його до
лісонасадження і там закопали. Наступного дня, прийшовши до висновку, що тіло
ОСОБА_4 вони заховали недостатньо глибоко, разом із ОСОБА_5 вони утрьох
перепоховали тіло, місце поховання притрусили листям; показаннями свідка
ОСОБА_7, яка суду пояснила, що підсудна ОСОБА_2 є її рідною дочкою. Декілька
років інша її дочка - ОСОБА_3
проживала разом із ОСОБА_4, свій шлюб вони не реєстрували. ОСОБА_4 неодноразово
бив її дочку. У березні 2003
року, на свято Благовіщення ОСОБА_4 прийшов додому п"яний, між ним та
її дочкою знову виник скандал, і вона пішла з дому до сусідки. Повернувшись
додому, вона ОСОБА_4 вдома не застала, їй сказали, що той кудись пішов. Більше
вона його не бачила. Про обставини смерті ОСОБА_4 їй нічого не відомо;

показаннями свідка ОСОБА_8, який суду пояснив, що
протягом останніх шістнадцяти років він працює Федіївським сільським головою, с Лучки
Решетилівського району знаходиться на території Федіївської сільської ради.
Підсудну та ОСОБА_4 він знає як односельців. Зі слів жителів с Лучки йому
відомо, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 часто виникали скандали, але ніхто з них до
сільської ради за допомогою не звертався, тому ніхто і не втручався в їхні
стосунки. ОСОБА_4 у 2003
році десь зник, а восени 2005
року з"явилися чутки про те, що його вбили. Про обставини смерті
ОСОБА_4 він дізнався від працівників міліції. Підсудна згідно інформації, якою
він володіє, спиртним не зловживає, належно доглядає за своїми трьома дітьми;

показаннями свідка ОСОБА_9, який
суду пояснив, що він проживає по сусідству з батьками підсудної, був знайомий
зі ОСОБА_4 У 2003 році той
зник, перед цим говорив, що має намір поїхати на заробітки. Він особисто не
бачив, щоб ОСОБА_4 скандалив в сім'ї', але чутки про це в селі ходили. У 2006 році працівники
міліції його запросили бути понятим при вилученні фрагменту дошки з підлоги в
будинку ОСОБА_10. Там склали протокол, який він, не читаючи, підписав;

4

·
показаннями свідка ОСОБА_11, яка суду пояснила, що вона
проживає неподалік від ОСОБА_3, з якою перебуває у дружніх відносинах, була
знайома зі ОСОБА_4 ОСОБА_3 часто скаржилася їй, що ОСОБА_4 зловживає спиртним,
влаштовує в сім"ї скандали, б"є її. Був випадок, коли ОСОБА_3,
рятуючись від ОСОБА_4, зимової ночі босою прибігала до неї. Коли ОСОБА_4 зник
із села, ОСОБА_3 говорила їй, що той забрав свої документи і кудись пішов. Про
обставини вбивства ОСОБА_4 їй нічого не відомо. Вона чула від людей, що
підсудна також вживає спиртне, але сама цього не бачила;

·
показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які суду
пояснили, що вони є односельцями підсудної та ОСОБА_4 Про стосунки в їхній
сім'ї' їм нічого не відомо, чули про скандали в сім"ї ОСОБА_4, але
достовірно нічого сказати не можуть;

·
показаннями свідка ОСОБА_14, який суду пояснив, що він
був понятим при відтворенні обстановки та обставин події за участю підсудної. В
ході цієї слідчої дії підсудна без будь-чиїх підказок чи примусу добровільно на
місці вчинення злочину показувала та розповідала про обставини позбавлення
життя ОСОБА_4, показувала місце його поховання. При цьому були присутні двоє
понятих, статист, судово-медичний експерт, працівники міліції, слідчий;

·
проголошеними в судовому засіданні показаннями свідків
ОСОБА_15 (а.с. 42), ОСОБА_16
(а.с. 45), ОСОБА_17
(а.с. 51), даними
ними на досудовому слідстві;

дослідженими в
судовому засіданні:

·
протоколом огляду місця події, із якого вбачається, що в
лісонасадженні, розташованому в с
Лучки Решетилівського р-ну, на відстані близько 500 м від будинку
ОСОБА_10. в землі знайдено труп людини в стадії добре вираженого ґниття(а.с. 6-16);

·
довідками-характеристиками на ОСОБА_4 та ОСОБА_3, із яких
вбачається, що ОСОБА_4 постійно вживав спиртні напої, дебоширив в сім"ї (а.с.
19,35);

·
явкою з повинною ОСОБА_5, якою останній повідомив про
вчинення злочину (а.с. 27);

·
протоколом впізнання речей, із якого вбачається, що
потерпіла ОСОБА_1 серед пред"явлених на впізнання речей впізнала одежу,
вилучену з трупа, виявленого при огляді місця пригоди, і вказала, що ця одежа
належала ОСОБА_4 (а.с. 37);

·
протоколом відтворення обстановки та обставин події з
відеозаписом до нього за участю свідка ОСОБА_5, в ході якого свідок на місці
вчинення злочину показував та розповідав про відомі йому обставини вчинення
підсудною злочину та поховання трупа (а.с. 75-82);

·
протоколами відтворення обстановки та обставин події з
участю підсудної ОСОБА_2, в ході якого підсудна на місці вчинення злочину
показувала та розповідала про обставини вчинення злочину (а.с. 84-100);

та іншими матеріалами справи в їх сукупності.

Кваліфікація дій підсудної ОСОБА_2 за ст. 119 ч.І КК України є
вірною, оскільки вона вчинила вбивство через необережність.

При визначенні міри покарання суд
керується вимогами ст.65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особу підсудної, яка раніше не судима, за місцем проживання
характеризується позитивно, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей,
протиправну поведінку потерпілого ОСОБА_4, що передувала злочину.

Обставинами, які пом"якшують покарання підсудної
ОСОБА_2, суд визнає її щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання підсудної ОСОБА_2, суд
не вбачає.

5

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги всі
обставини справи, суд приходить до висновку про можливість призначення
підсудній покарання, не пов"язаного із позбавленням волі, оскільки вважає,
що виправлення та перевиховання підсудної може бути можливим без ізоляції її
від суспільства в місцях позбавлення волі.

В судовому
засіданні підсудна заявила клопотання про звільнення її від покарання,
передбаченого ст. 119 ч.1 КК
України та закриття відносно неї кримінальної справи на підставі
п."б" ст. 1 Закону
України „Про амністію" від 11
липня 2003 року.

Суд, заслухавши
думку прокурора, який проти застосування до підсудної амністії не заперечує,
потерпілої ОСОБА_1, дослідивши матеріали кримінальної справи, приходить до
висновку, що клопотання прокурора піддягає задоволенню з таких підстав:

судом
встановлено, що підсудна ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні злочину з
необережності, за який законом передбачено покарання, менш суворе, ніж
позбавлення волі на строк не більше десяти років, інкримінований їй злочин вона
вчинила до набрання Законом України „Про амністію" від 11 липня 2003 року чинності,
ОСОБА_2 раніше не судима, на момент вчинення злочину мала трьох неповнолітніх
дітей, відносно яких батьківських прав не позбавлена, вину свою у
пред"явленому обвинуваченні визнала повністю, проти звільнення від
покарання та закриття кримінальної справи по амністії не заперечує, звернулася
до суду із письмовою заявою про застосування щодо неї амністії.

Таким чином на
підсудну ОСОБА_2 поширюються положення ст. 1 п."б" Закону України „Про амністію" від 11.07.2003 року.

Потерпілою
ОСОБА_1 до підсудної заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної
шкоди, завданої злочином, в розмірі 2000
грн., та моральної шкоди в розмірі 3000
грн.

Суд находить, що даний позов
підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки він визнаний самою підсудною і
підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Суд також визнає за необхідне
покласти на підсудну ОСОБА_2 судові витрати у справі, пов"язані із
експертним дослідженням НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області речових
доказів, в розмірі 337,82
грн., оскільки факт та розмір цих судових витрат підтверджуються висновком
експерта № 647 від 16.05.2006 року та
розрахунком вартості експертизи (а.с. 112-116).

Керуючись ст. ст. 6
ч.І п.4,323,324, КПК
України, ст. 1 п."б"
Закону України „Про амністію" від 11
липня 2003 року,
суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 за ст. 119 ч. 1 КК України
визнати винною та призначити їй покарання у виді обмеження волі на строк - 3 (три) роки.

На підставі п.
„б" ст.1 Закону України „Про амністію" від 11.07.2003 року звільнити
засуджену ОСОБА_2 від призначеного покарання.

Кримінальну справу відносно
ОСОБА_2- -закрити. Запобіжний захід у виді підписки про невиїзд відносно
ОСОБА_2 - скасувати.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягти із засудженої ОСОБА_2 на
користь потерпілої ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану злочином, в розмірі 2000 (дві тисячі)
гривень та моральну шкоду в розмірі 3000
(три тисячі) гривень.

6Стягти із засудженої ОСОБА_2 на
користь НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області судові витрати,
пов"язані із експертними дослідженнями речових доказів у справі, в розмірі
337 (триста
тридцять сім) гривень 82
коп.

Речові докази - фрагменти
деревини, вирізані з підлоги в будинку ОСОБА_10. -знищити як такі, які не мають ніякої цінності.

Вирок може бути оскаржений протягом п"ятнадцяти діб
з моменту його проголошення до апеляційного суду Полтавської області через
Решетівський районний суд.

Головуючий: ПІДПИС

СУДДЯ: