Провадження №: 1-кп/752/890/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2014 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0007798 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого за ч.2 ст.190 КК України,

- обвинуваченого за ч.2 ст.190 КК України.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого, обвинуваченого за ч.2 ст.190 КК України,

- обвинуваченого за ч.2 ст.190 КК України.

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 08.09.2014 року вирішили шахрайським шляхом заволодіти чужим майном, яке належить ОСОБА_8 .

Того ж дня, реалізуючи свій злочинний умисел, приблизно о 19 год. 00 хв. ОСОБА_7 , попередньо домовившись з ОСОБА_6 , про те, що нібито у них розряджені мобільні телефони і їм потрібно зателефонувати, перебуваючи по АДРЕСА_4 , підійшли до потерпілого ОСОБА_8 , який перебував за вищевказаною адресою. В цей час, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 , переслідуючи умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, зловживаючи довірою ОСОБА_8 , під приводом телефонного дзвінка, взяв у нього мобільний телефон марки HTC білого кольору, вартістю 4500 грн., в якому була вставлена сім-карта оператора Лайф, вартістю 50 грн., на якій знаходилися грошові кошти в сумі 20 грн. Після чого вказані особи, скориставшись тим, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, з місця вчинення злочину зникли, завдавши потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 4570 грн.

Тобто, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнаються винними за ч.2 ст.190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Шкоду завдану кримінальним правопорушенням відшкодовано в повному обсязі.

Цивільний позов по провадженню не заявлено.

Витрати по судовому провадженню відсутні.

Допитані в ході судового розгляду обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні визнали повністю, та показали суду, що вони дійсно, 08.09.2014 року вирішили заволодіти мобільним телефоном марки HTC шахрайським шляхом, який належав потерпілому ОСОБА_8 та попросили у останнього телефон, мотивуючи це тим, що їхні розрядилися та їм необхідно подзвонити, після чого зникли в невідомому напрямку, розпорядившись вказаним майном на свій розсуд, продавши його знайомому Вадиму за 700 грн.

Потерпілий ОСОБА_5 зазначив, що шкода, завдана йому, була відшкодована в повній мірі. Претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не має.

За згодою сторін згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по провадженню як покази потерпілих та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин провадження, оскільки обвинувачені та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини провадження ніким не оспорюються.

Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин провадження допитом обвинувачених та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують їх особу, та надійшов до висновку про те, що дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачених за ч.2 ст.190 КК України кваліфіковано правильно, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, суд надходить до висновку, про доведеність вини обвинувачених у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

При обранні міри покарання обвинуваченим суд враховує наступні обставини справи:

- ступінь тяжкості вчинених обвинуваченими кримінальних правопорушень: кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 190 КК України, віднесено кримінальним законом до злочинів середньої тяжкості.

- особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який за місцем реєстрації характеризується позитивно, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, але перебуває на обліку у лікаря нарколога, не притягувався до кримінальної відповідальності.

- особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який за місцем реєстрації характеризується позитивно, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, не притягувався до кримінальної відповідальності.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених, у відповідності зі ст. 66 КК України є щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

При обранні міри покарання суд враховує, майновий стан обвинувачених, а саме те, що вони не мають постійного джерела доходу так, як не працюють а також те, що мотивом скоєння злочину, було бажання перепродати викрадений телефон, для отримання грошових коштів на задоволення власних потреб.

На підставі викладеного суд надходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити їм покарання в межах санкції ч.2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України звільненням від відбування покарання з випробуванням з покладенням на них обов`язків, передбачених ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, та згідно ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки протягом іспитового строку, а саме не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, та згідно ст. 76 КК України покласти на нього обов`язки протягом іспитового строку, а саме не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Роз`яснити учасникам судового провадження право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1