Справа № 405/1494/15-к
1-кп/405/61/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2015 року Ленінський районний суд міста Кіровограда Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кіровограді кримінальне провадження № 0001261 у відношенні:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кіровограда Кіровоградської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого 22.01.2007 року Ленінським районним судом міста Кіровограда Кіровоградської області за ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до п`яти років 20 діб позбавлення волі; 05.12.2011 року Компаніївським районним судом за ч. 2 ст. 185 КК України до одного року шести місяців позбавлення волі, звільнився 03.10.2013 року, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 16 лютого 2015 року, перебуваючи біля готелю «Київ» по вулиці Велика Перспективна 50 в місті Кіровограді разом з раніше знайомою йому ОСОБА_6 , помітив у останньої мобільний телефон «Samsung Galaxy G130E» та у нього виник умисел на заволодіння вказаним мобільним телефоном шляхом обману та зловживання довірою. Реалізовуючи свій умисел, діючи умисно, повторно, з метою власної наживи, користуючись довірою потерпілої, ОСОБА_5 звернувся до останньої з проханням здійснити дзвінок з належного їй мобільного телефону. ОСОБА_6 в свою чергу погодилась, та довіряючи ОСОБА_5 передала останньому вказаний мобільний телефон. Зробивши вигляд що телефонує, ОСОБА_5 відійшов від потерпілої та скориставшись тим, що ОСОБА_6 не звертає на нього уваги, зник у невідомому напрямку, заволодівши, таким чином, мобільним телефоном «Samsung Galaxy G130E» вартістю 1477,80 гривень, який знаходився у чохлі зі штучної шкіри рожевого кольору вартістю 135 гривень. З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 1612,80 гривень.
Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчиненими повторно, скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України.
В ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_5 звернулися до суду з угодою про примирення від 24 березня 2015 року, відповідно до якої ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у зазначених діяннях та відшкодував заподіяні ним збитки потерпілій ОСОБА_6 шляхом повернення останній переліченого вище майна без втрати його первісної цінності, а потерпіла ОСОБА_6 , в свою чергу, підтвердила факт відшкодування їй збитків та її примирення з ОСОБА_5 , зазначивши, що претензій матеріального та морального характеру до останнього вона не має. Сторони дійшли згоди на призначення обвинуваченому ОСОБА_5 за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України покарання у вигляді штрафу в розмірі 1360 гривень.
Прокурор в судовому засіданні в затвердженні угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 заперечувала з підстав невідповідності змісту угоди в частині узгодженого сторонами покарання інтересам суспільства, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 , будучи неодноразово засудженим на шлях виправлення не встав та знову вчинив корисливий злочин.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні наполягали на затвердженні угоди.
Сторонам роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, зокрема для обвинуваченого обмеження права оскарження вироку згідно з положенням ст.ст. 394 і 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених ч. 5 ст. 474 цього Кодексу; для потерпілої обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди. Обвинуваченому також роз`яснено, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно частини 3 статті 469 цього ж Кодексу, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному проваджені у формі приватного обвинувачення.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до частини 3 статті 12 КК України, віднесений до категорії середньої тяжкості, а отже угода про примирення укладена відповідно до вимог закону.
Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 стверджував, що цілком розуміє свої права, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, які йому роз`яснені судом.
Крім цього, обвинувачений зазначив та потерпіла підтвердила, що вищевказана угода про примирення, укладена ним та потерпілою добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КК України. Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Суд перевіривши угоду встановив, що вона складена відповідно до вимог ст. 471 КПК України; її умови не суперечать нормам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства; не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб; взяті на себе за угодою зобов`язання обвинуваченим фактично виконані; узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним статтею 65 КК України.
За таких обставин, виходячи з позиції обвинуваченого, висловленої в судовому засіданні щодо погодження із призначенням узгодженої сторонами міри покарання, позиції потерпілої, якій зрозумілі наслідки затвердження угоди, враховуючи вимоги діючого законодавства, суд дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення від 24 березня 2015 року, укладеної між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення від 24 березня 2015 року, укладену у кримінальному провадженні № 1кп/405/61/15, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001261 від 17.02.2015 року, укладену між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_5 винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому узгоджене покарання у вигляді штрафу в розмірі 1360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 не обирався.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи в кримінальному провадженні в сумі 245 (двісті сорок п`ять) гривень 52 копійок.
Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд міста Кіровограда Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ленінського районного
суду м. Кіровограда ОСОБА_1