Справа № 1 - 61
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2007
року м.
Погребище

Погребищенський
районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Марченко Л.В.

при секретарі Довбні Г.А..

з участю
прокурора Кравчук Д.В.

адвокатів ОСОБА_2,ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Погребище кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця та жителя АДРЕСА_1
українця, громадянина України,
освіта середня-спеціальна, не одруженого, тимчасово не працюючого -стоїть на обліку районному Погребищенському
центрі зайнятості Вінницької області, раніше судимого 14.05.1999 року
Погребищенським районним судом Вінницької області за ст.140 ч.2 КК України до 2 років
арешту з утриманням 15 %
заробітку на користь держави , 26.01.2006 року Погребищенським районним судом
за ст.309 ч.1 КК України до 1 року виправних робіт з утриманням 10 % заробітку
на користь держави , у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України;

ВСТАНОВИВ:

Підсудній
ОСОБА_1 будучи раніше засудженим , востаннє 26.01.2006 року Погребищенським
районним судом Вінницької області за ст.309 ч.1 КК України до 1 року виправних
робіт з у триманням 10 % заробітку на користь держави , належних висновків для
себе не зробив ,а скоїв новий злочин .

30 січня 2006
року приблизно об 11.00 годині, перебуваючи у приміщенні котельні, розташованої
у цеху дерев»яних конструкцій ТОВ» Спецдеревоконструкція « АДРЕСА_2 підсудній ОСОБА_1 вступив у суперечку із кочегаром вказаного
товариства ОСОБА_4 Причиною даного конфлікту була тачка ,яку потерпілий
ОСОБА_4, як старший кочегар ,відмовився
на прохання підсуднього ОСОБА_1дати щоб завести дров для обігріву
сторожового приміщення. Отримавши відмову у старшого кочегара ОСОБА_4 ,який
посилався на те ,що тачка йому буде потрібна . підсудній ОСОБА_1 звернувся за
дозволом на отримання тачки
безпосередньо до керівника
товариства ОСОБА_5Отримавши позитивну відповідь ,підсудній ОСОБА_1 знову
пішов до кочерки і повідомив ,що керівник ОСОБА_5 дозволив йому взяти тачку для
привозу дров ,на що почув у відповідь від ОСОБА_4 ,що тачки він йому все рівно
не дасть .Оскільки відмова ОСОБА_4 була безпідставною і яка обурила ОСОБА_1
,він сам взяв тачку і почав її вивозити із кочегарки - у цех .Щойно він виїхав
із кочегарки ,як потерпілий ОСОБА_4 вибіг услід і схопивши обома руками за ящик ,який був закриплений на візку
,зупинив його та почав тягнути на себе. Коли ОСОБА_4 смикав за тачку , а ОСОБА_1 - не відпускав і тягнув тачку
до себе ,то в цей час , від поштовхів -
ОСОБА_4 спіткнувся і впав лівим боком
тіла на розташований поруч металевий
вагончик , на якому у сушарку завозили деревину .При падінні ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у
вигляді перелому 9 ребра зліва зі зміщенням і обширної гематоми лівої половини
грудної клітки ,які згідно висновку СМЕ № 102 від 14.03.2006 року , відносяться
до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості .Отже , тягнучи за візок із
рук ОСОБА_4 ,який вже похилого віку , ОСОБА_1 хоча й не передбачав ,але повинен
був і міг передбачити , що потерпілий може впасти і одержати травму внаслідок
удару об металевий вагончик ,що знаходився поруч.

2

В судовому
засіданні не знайшло свого підтвердження обвинувачення підсуднього ОСОБА_1 за
ст. 122 ч. 1 КК України - / умисному середньої тяжкості телесному ушкожденні/ -
тобто умисному тілесному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не
потягли за собою наслідків ,передбачених у ст. 121 КК України , але таке , що
спричинило тривалий розлад здоров»я

Підсудний
ОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину у пред'явленому йому обвинуваченні - /
умисному середньої тяжкості телесному
ушкожденні/ - тобто умисному тілесному ушкодженні, яке не є небезпечним для
життя і не потягли за собою наслідків ,передбачених у ст. 121 КК України , але
таке , що спричинило тривалий розлад здоров»я не визнав і показав ,що на 30
січня 2006 року , вранці він заступив
на чергування по охороні територій ТОВ « Спецдеревоконструкція» .Оскільки ,
приміщення в якому він перебував опалювалось відходами виробництва із пилорами
, то з цією метою він прийшов на пилораму до кочегарки щоб взяти тачку і
привезти від пилорами дров для розпалу у плиті ,щоб погрітися .Коли він зайшов
у кочегарку , то запитав дозволу у ст. кочегара -потерпілого ОСОБА_4 ,щоб взяти
тачку для привезення дров у сторожове приміщення. На що ОСОБА_4 йому відповів ,
що тачки він йому не дасть оскільки вона йому самому буде потрібна. Після чого
підсудній ОСОБА_1 пішов до свого керівника ОСОБА_5 ,у якого і отримав дозвіл на
те , щоб взяти у кочегарці тачку і знову повернувся до ОСОБА_4 І Коли підсудній ОСОБА_1 повідомив
йому про розпорядження керівника, то кочегар знову сказав ,що тачки йому він
всерівно не дасть, не обгрунтувавши свою відмову. Дана відповідь обурила
підсуднього і він сам взяв у кочегарці тачку і почав вивозити її у цех. Щойно
він виїхав із кочегарки ,як потерпілий ОСОБА_4 вибіг йому услід і схопивши
обома руками за візок зупинив його та почав тягнути на себе, говорячи при цьому
,щоб ОСОБА_1 поставив її на місце .Коли ОСОБА_4 смикав за тачку ,в свою сторону
, а підсудній ОСОБА_1 в свою сторону ,то в цей час потерпілий спіткнувся і впав
лівим боком тіла на розташований поруч металевий вагончик , на якому у сушарку
завозили деревину. Після чого потерпілий ОСОБА_4 підхопився і став кричати га
ОСОБА_1, а останній не бажаючи вступати з ним у сварку, взяв тачку і поїхав по
свої справах , а невдовзі повернув тачку назад .Підчас того ,як між ним та
ОСОБА_4 виникла суперечка із-за тачки , то він ОСОБА_4 не бив ,а ОСОБА_4 впав і отримав травму лише із-за того ,що між ними відбулась
тяганина із-за тачки -під час якої від поштовху тачки ОСОБА_4 упав .

Просить його
суворо не карати ,оскільки він він не передбачав можливості настання зазначеної
шкоди для потерпілого ОСОБА_4 і просить вибачення у потерпілого.

Потерпілий по
справі ОСОБА_4 в судовому
засіданні показав ,що станом на 30 січня 2006 року він дійсно працював старшим
кочегаром ТОВ « Спецдеревоконструкція» .Тачка ,із-за якою сталася дана подія
була закріплена тільки за ним і тільки він міг нею розпоряджатись. Оскільки підсудній
ОСОБА_1 сам взяв тачку ,щоб завезти в сторожове приміщення дров ,то він зупинив
ОСОБА_1, сказавши йому ,щоб той повернув візок назад .Однак ОСОБА_6 ніяк не
реагуючи продовжував їхати далі ,і тоді він схватив візок і став утримувати
візок і тягнути в свою сторону , при цьому ОСОБА_1 тягнув у свою сторону візок
.Оскільки ,він - ОСОБА_4 вже немолода людина ,то він не зміг втримати рівновагу
,то спіткнувшись упав на металевий вагончик і грудною клітиною тулуба вдарився
,відчувши різку біль .Потім він піднявся і покликав на допомогу працівників
цеху ,що бачили цей інцидент .Потім його відвіз до лікарні керівник
товариства..

Просить
підсудного ОСОБА_1 покарати по закону і
стягнути на його користь вартість заподіяної йому моральної шкоди в сумі 10 000
гривень.

Свідок по справі
ОСОБА_7 ,допитаний в судовому засіданні показав, що самої сварки

3

та тяганини між ОСОБА_4
та ОСОБА_1 він не бачив ,однак бачив ,що ОСОБА_4
тримався за лівий бік і його відвезли в лікарню.

Анатолігчні
покази по справі дав ,допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8

Свідок по справі
ОСОБА_5 показав ,що на місці події він
не був ,але зі слів ОСОБА_4 він знає, що між ним та ОСОБА_1 відбулася тяганина
із-за візка, внаслідок якої ОСОБА_4
впав і отримав травму .

Аналогічні
покази по справі дав ,допитаний в судовому засіданні підсудній ОСОБА_9,ОСОБА_10

Свідок по справі
ОСОБА_11,допитаний в судовому засіданні показав, що він знаходився в цеху за 50
метрів від події і бачив як ОСОБА_1 брав возика ,а ОСОБА_4 намагався його в
ОСОБА_1 відібрати ,і під час цієї шарпанини ОСОБА_1 відпустив возика і ОСОБА_4 впав на спину на
вагонетку а потім піднявся ,пішов у сушку ,стогнав.

Крім того,
винність ОСОБА_1 у вчиненні злочину підтверджується заявою потерпілого ОСОБА_4
про вчинений злочин / а.с.4 /, висновком експерта № 102 від 14.03.2006 року ,в
якому зазначено ,що у ОСОБА_4 мали місце перелом 9 ребра зі зміщенням ,гематома
в ділянці лівої половини грудної клітини, що виникли внаслідок дії тупих
предміетів і за ознакою тривалого розладу здоров»я є тілесним ушкодженням
середнього ступеня тяжкості./ а.с.15/, Отже
, сукупність приведених і оцінених доказів переконує суд в тому ,що дії
ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ст. 128 КК України - необережне тяжке або
середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При визначенні
міри покарання ОСОБА_1 судом враховується його особистість.

ОСОБА_1 раніше
судимий, за місцем проживання характеризується позитивно.

Пом'якшуючою
обставиною вини підсудного ОСОБА_1 є щире каяття у вчиненному злочині
,наявність на утриманні матері-пенсіонерки ,ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження,
злочині.

Обставин, які
обтяжували б вину підсудного ОСОБА_1 немає.

З урахуванням
особи підсудного ОСОБА_1, обставин вчиненого ним злочину, пом'якшуючої його
вину обставини та думки потерпілого щодо міри
покарання, суд вважає за можливе призначити йому міру покарання у
вигляді громадських робіт .

Заявлений
цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 за
ст.ст.122 ч.1 КК України визнати невинним та виправдати.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 128 КК України та
призначити йому покарання у вигляді
громадських робіт строком до двохсот годин .

Згідно ст.56 КК
України визначити час відбування покарання - вільний від основної роботи або
навчання час засудженого ОСОБА_1 визначивши йому максимальну кількість годин на
день - не більше чотирьох годин за місцем проживання .

Міру запобіжного
заходу відносно засудженого ОСОБА_1., до набрання вироком законної сили залишити
підписку про невиїзд.

Цивільний позов
задовольнити частково .Стягнути із засудженого ОСОБА_1 на користь потерпілого
ОСОБА_4 4 000 гривень, як вартість
заподіяної моральної шкоди.

На вирок суду
може бути подана апеляція до апеляційного суду Вінницької області протягом
п'ятнадцяти діб з дня проголошення, через Погребищенський районний суд.