В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

з участю захисника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хуст, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, військовослужбовець, призваний на військову службу під-час мобілізації, на особливий період, військова частина НОМЕР_1 , на посаді радіо телефоніст радіостанції взводу зв`язку, солдат, раніше не судимого,

Обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
16 червня 2014 року у відповідності до Указу Президента України від 06.05.2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №1240-VII від 06.05.2014 року та мобілізаційного плану, військовослужбовець запасу солдат ОСОБА_5 призваний для проходження військової служби ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 з місцем проходження служби в АДРЕСА_2 .

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.

Тому, у відповідності до п. 2 ч. 4 ст. 2 та п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», з 16 червня 2014 року з моменту відправлення ОСОБА_5 у військову частину він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.06.2014 року №15 солдат ОСОБА_5 призначений на посаду радіотелефоніста радіостанції взводу зв`язку військової частини НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби у відповідності до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдат ОСОБА_5 зобов`язаний був свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок.

Проте, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, у порушення положень наведених нормативно-правових актів, не маючи наміру назавжди ухилитись від проходження військової служби, 31.07.2014 року без поважних причин на ранкове шикування до місця проходження військової служби військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) не з`явився та незаконно перебував поза його розташуванням до 22.09.2014 року, проводячи час на власний розсуд.

22.09.2014 року солдат ОСОБА_5 добровільно повернувся у військову частину НОМЕР_1 для проходження військової служби.

Таким чином, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, не маючи наміру назавжди ухилитись від проходження військової служби, 31.07.2014 року без поважних причин до місця проходження військової служби військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) не з`явився та незаконно перебував поза його розташуванням до 22.09.2014 року, проводячи час на власний розсуд.

Суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, які правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності і істинності їх позиції немає, розуміючи при цьому, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На підставі вищенаведеного суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого ОСОБА_5 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав повністю, розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати. Суду показав, що дійсно 31.07.2014 року без поважних причин до місця проходження військової служби військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 не з`явився та перебував поза його розташуванням до 22.09.2014 року, проводячи час на власний розсуд..

Оцінюючі зібрані докази в сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми по справі, кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 407 КК України як не з`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 міри та виду покарання на основі всебічного врахування фактичних обставин справи в їх сукупності, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є те, що останній свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість злочину, конкретні обставини справи, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення, попередження нових злочинів, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, суд приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_5 без ізоляції його від суспільства.

Речові докази по справі відсутні.

Судові витрати відсутні.

Цивільного позову не заявлено.

Керуючись ст. ст. 368-370, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання, з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 п.2, п.3, п.4 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекціїпро зміну місця проживання та роботи та періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речові докази по справі відсутні.

Судові витрати відсутні.

Цивільного позову не заявлено.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1