йСправа № 304/1266/14-к Провадження № 1-кп/304/88/2014
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 грудня 2014 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000235 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, українця, громадянина України, раніше судимого:

- 06 лютого 2002 року вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області за ст. 185 ч. 3 КК України на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки;

- 20 січня 2003 року вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області за ст. ст. 71, 185 ч. 3 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі;

- 28 березня 2003 року вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області за ст. 70 ч. 4, ст. 263 ч. 2 КК України на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі;

- 23 травня 2008 року вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області за ст. 70 ч. 1, ст. 186 ч. 1, ст. 395 КК України до 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі;

- 17 лютого 2010 року вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі,
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України, -
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що будучи 05 березня 2014 року звільнений з Личаківської виправної колонії № 30 УДПтСУ у Львівській області, з метою ухилення від адміністративного нагляду, встановленого ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 04 березня 2014 року з обмеженням заборони виходу з будинку (квартири) з 22.00 год. до 06.00 год.; з`являтися в органи внутрішніх справ за місцем свого проживання для реєстрації; заборони перебувати у закладах, в яких продаються алкогольні напої на розлив, з 12 по 29 квітня 2014 року самовільно залишив місце проживання, чим порушив правила адміністративного нагляду, за що кримінальна відповідальність передбачена ст. 395 КК України.

02 липня 2014 року в смт. Великий Березний між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором прокуратури Великоберезнянського району ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, згідно якої підозрюваний визнає свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення за ст. 395 ч. 1 КК України. Крім цього, підозрюваний ОСОБА_4 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ст. 395 ч. 1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також остаточного покарання, яке має понести підозрюваний з урахуванням ст. 69 КК України у виді громадських робіт строком на 100 (сто) годин, а також визначили наслідки укладення, затвердження і невиконання зазначеної угоди.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, щиро розкаявся. Також ствердив, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.

Прокурор також просив затвердити дану угоду та пояснив, що така відповідає вимогам закону, вказана у ній міра покарання визначена з урахуванням вимог ст. 69 ч. 1 КК України.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується та визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України порушення правил адміністративного нагляду, тобто самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, який згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Міра покарання, погоджена сторонами вказаної угоди, визначена відповідно до ст. 395 КК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання.

Також встановлено, що прокурор усвідомлює наслідки затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що дана угода про визнання винуватості відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди узгоджуються з вимогами вказаного Закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, укладення угоди було добровільним, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Також судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

По місцю проживання ОСОБА_4 характеризується негативно.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, суд не знаходить.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 374, 475 КПК України, с у д, -
З А С У Д И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором прокуратури Великоберезнянського району Закарпатської області ОСОБА_3 , укладену 02 липня 2014 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.395 КК України і призначити йому покарання з врахуванням вимог ст. 69 ч. 1 КК у виді громадських робіт строком на 100 (сто) годин.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1