У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого

Верещак В.М.,

суддів

Пошви Б.М. і Кузьменко О.Т.,

за участю прокурора

Саленка І.В.

розглянула в судовому засіданні 27
березня 2008 року в м. Києві
кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок
Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 червня 2006
року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 6 листопада 2006 року.

Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14
червня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

уродженця м. Мелітополя Запорізької області, раніше неодноразово судимого,
у тому числі:

6.04.2006р. Мелітопольським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185 КК України
до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців,

засуджено:

- за ч. 3 ст. 185
КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки,

- за ч. 2 ст. 307 КК України до
покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією всього
майна.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, остаточне покарання
ОСОБА_1 призначено у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією
всього майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України зараховано покарання за попереднім
вироком від 6.04.2006 року і остаточне покарання ОСОБА_1 визначено у виді
позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією всього майна.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим і засуджено за те, що він у
період часу з 9 по 13 жовтня 2005 року, приблизно о 3 год., з метою таємного
викрадення чужого майна, шляхом злому гвинтового замка проник у підсобне
приміщення АДРЕСА_2звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_3 на суму 600
грн.

Крім того, 31 березня 2006 року, у період часу з 19год. до 19год. 30хв.,
ОСОБА_1, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1, шляхом змішування
таблеток “Т-федрину”, марганцю, оцту та води незаконно з метою збуту виготовив
речовину яскраво-жовтого кольору, яка є особливо небезпечним наркотичним
засобом метканіон (ефедрон), вагою 0,02333гр., і зразу ж її незаконно збув
ОСОБА_2 за 10 грн.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 6 листопада 2006 року
вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 порушує питання про скасування судових рішень та
направлення справи на новий судовий розгляд, посилаючись при цьому на істотні
порушення вимог кримінально-процесуального закону, а саме судом неповно досліджено обставини справи, порушено
вимоги ст. 299 КПК України, оскільки його не було ознайомлено з наслідками, які
наступають у випадку розгляду справи за цією процедурою. Крім того вказує на
неправильне застосування кримінального закону, внаслідок чого його дії за ч. 2
ст. 307 КК України кваліфіковано неправильно. Також зазначає, що порушено його
право на захист, оскільки не було ознайомлено з матеріалами справи у повному
обсязі.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, міркування прокурора про
залишення cудових рішень без зміни,
перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що її слід задовольнити частково, вирок та
ухвалу суду у частині засудження ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 307 КК України скасувати і
справу у цій частині направити на новий судовий розгляд, виходячи з такого.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 стверджує про незаконність його засудження за
ч. 2 ст. 307 КК України, так як кримінальну справу за цим обвинуваченням щодо
нього сфальсифіковано.

На підтвердження доводів касаційної скарги ОСОБА_1 долучив копію доповнення
до апеляційної скарги, яке було відсутнє під час розгляду справи в апеляційному
порядку, де він стверджує про те, що факт незаконного виготовлення наркотичного
засобу жодними доказами не підтверджується.

Воно базується виключно на показаннях працівників міліції, включаючи
понятих, та особи якій він нібито збував наркотичних засіб.

Хоча під час розгляду справи ОСОБА_1 формально погодився з фактичними
обставинами справи і йому роз'яснювалися наслідки ст.ст. 299, 3011 КПК
України, однак колегія суддів вважає, що за наведених у скарзі підстав, сумніви
щодо добровільності та істинності позицій засудженого про погодження з
фактичними обставинами справи існують.

Колегія суддів також вважає, що під час процедури, де докази не
досліджуються і підсудний не висловлює своїх оцінок стосовно їх допустимості чи
достовірності, це не означає, що конституційні права і свободи особи можуть
бути незахищені.

Такі обов'язки щодо гарантування дотримання підсудним своїх прав суд може
виконати за участі захисника, коли він дійде висновку про можливість розгляду
справи в порядку ст. 299 КПК України, незалежно від того, чи заявляв підсудний
клопотання про таку участь захисника, оскільки у подібних випадках обов'язкова
участь захисника визначається положеннями п. “с” ст. 6 Конвенції про захист
прав людини та основоположних свобод 1950 року, коли того «вимагають інтереси
правосуддя».

В іншому випадку справу слід розглянути з дотриманням вимог ст. 257 КПК
України, згідно якої суд першої інстанції при розгляді справи зобов'язаний
безпосередньо дослідити докази у справі, дотримуючись принципу безпосередності
та усності судового розгляду.

Враховуючи те, що у касаційній скарзі ОСОБА_1 посилається тільки на істотні
порушення вимог КПК України, які стосуються його засудження за ч. 2 ст. 307 КК
України, тому вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області
від 14 червня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 6
листопада 2006 року щодо нього слід змінити і скасувати їх лише у частині його
засудження за ч. 2 ст. 307 КК України а в частині засудження за ч. 3 ст. 185 КК
України залишити без зміни.

Під час нового судового розгляду вказані недоліки необхідно усунути та
прийняти законне і обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 395 і 396 КПК України,
колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14
червня 2006 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 6
листопада 2006 року щодо ОСОБА_1 змінити і у частині його засудження за ч. 2
ст. 307 КК України скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

У решті зазначені вирок та ухвалу залишити без зміни.

С у д д і :

Верещак В.М. Пошва Б.М. Кузьменко О.Т.