У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого

Заголдного В.В.,

суддів

Пошви Б.М. і Лавренюка М.Ю.,

за участю прокурора скаржника

Саленка І.В., ОСОБА_1.

розглянула в судовому засіданні 17
липня 2008 року в м. Києві
кримінальну справу за касаційним поданням прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом першої інстанції на ухвалу апеляційного суду
Дніпропетровської області від 30 липня 2007 року.

ОСОБА_1. звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області зі скаргою на постанову
начальника СВ Нікопольського РВ УМВС України в Дніпропетровській області від
5.01.2007 року про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_1. по факту шахрайства
з фінансовими ресурсами за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 222 КК
України.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від
17 липня 2007 року скаргу ОСОБА_1. на постанову начальника СВ Нікопольського РВ
УМВС України в Дніпропетровській області від 5.01.2007 року про порушення
кримінальної справи щодо ОСОБА_1. по факту шахрайства з фінансовими ресурсами
за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 222 КК України залишено без
задоволення.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2007 року
постанову місцевого суду скасовано. В порушенні кримінальної справи щодо
ОСОБА_1. у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 1
ст. 222 КК України - відмовлено.

У касаційному поданні прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та направлення
справи прокурору для провадження досудового слідства, оскільки вважає її
незаконною, посилаючись при цьому на неправильне застосування кримінального
закону та істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора, який
підтримав касаційне подання, та пояснення ОСОБА_1., який просив касаційне
подання залишити без задоволення, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи, наведені у касаційному поданні та його доповненні, колегія суддів
вважає, що подання прокурора підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 14 ст. 236-8 КПК України, розглядаючи скарги на постанови
про порушення кримінальної справи, суд повинен перевірити наявність приводів і
підстав для винесення зазначеної постанови, законність джерел отримання даних,
які стали підставою для винесення
постанови про порушення кримінальної справи, і не вправі розглядати й
заздалегідь вирішувати ті питання, які вирішуються судом при розгляді справи по
суті.

Апеляційний суд, зважаючи на передбачений ст. 382 КПК України особливий
порядок та умови перевірки судових рішень по даній категорії справ, повинен
з'ясувати, чи з додержанням вимог процесуального закону суд першої інстанції
розглянув скаргу, й не повинен удаватися до перевірки тих питань, які
знаходяться у віданні місцевого суду.

Як вбачається із постанови Нікопольського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 17 липня 2007 року, при
розгляді скарги представника ОСОБА_1. на постанову начальника СВ
Нікопольського РВ УМВС України в Дніпропетровській області від 5.01.2007 року
про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_1. по факту шахрайства з
фінансовими ресурсами за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 222 КК
України, суддя погодився з приводом і підставою, які були використані
начальником слідчого відділу при прийняті зазначеного вище рішення. На
підтвердження свого висновку у постанові суду наведені відповідні мотиви
дотримання слідчим вимог статей 94, 97, 98 КПК України при вирішенні цього
питання. Також суд дійшов висновку, що рішення про порушення кримінальної
справи прийнято повноважною особою з дотриманням встановленого законом порядку
порушення справи.

Не погоджуючись з таким рішенням місцевого суду і скасовуючи його,
апеляційний суд вдався не до перевірки обґрунтованості висновків про наявність
передбаченого п.1 ч.1 ст.94 КПК України приводу про порушення кримінальної
справи та достатніх даних, які вказують на наявність ознак злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 222 КК України, а до оцінки доказів.

Апеляційний суд, дійшовши висновку про незаконність постанови суду першої
інстанції, окрім наведення мотивів на користь цього рішення, насправді
проаналізував та оцінив дані, що слугували підставами для порушення справи, й
фактично прийняв рішення по суті спору. У даному випадку апеляційний суд
ухвалив кінцеве рішення на основі переоцінки тих матеріалів справи, які ним під
час апеляційної перевірки безпосередньо не досліджувалися, у зв'язку з чим
вийшов за межі наданих йому процесуальних повноважень.

З огляду на вищенаведене та враховуючи ту обставину, що конкретних і
переконливих мотивів своєї незгоди з висновками судді місцевого суду про
законність джерел отримання даних, які стали приводом та підставою для
порушення цієї кримінальної справи повноважною особою з дотриманням
встановленого законом порядку порушення справи, апеляційний суд в своєму
рішенні не навів, таку ухвалу необхідно визнати постановленою з істотним
порушенням КПК України і, зокрема ст. 377 КПК України, що є підставою для її
скасування та направлення матеріалів справи на новий апеляційний розгляд, у
зв'язку з чим касаційне подання заступника прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційне подання прокурора задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 липня 2007 року,
якою скасовано постанову Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 17 липня 2007 року про залишення без задоволення скарги ОСОБА_1. на
постанову начальника СВ Нікопольського РВ УМВС України в Дніпропетровській
області від 5.01.2007 року про порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_1. по
факту шахрайства з фінансовими ресурсами за ознаками злочину, передбаченого ч.
1 ст. 222 КК України та в порушенні кримінальної справи за згаданим вище фактом
відмовлено - скасувати, а матеріали справи направити на новий апеляційний
розгляд у той же суд в іншому складі суддів.

С
у д д і :

Заголдний В.В. Пошва Б.М. Лавренюк
М.Ю.