Справа № 164/756/15-к
п/с 1-кп/164/62/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 липня 2015 року. Смт. Маневичі.
Маневицький районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
їх захисника ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Будки Маневицького району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно - технічною освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з професійно - технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, -
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за попередньою змовою між собою 19 травня 2015 року приблизно 13 години, діючи умисно, переслідуючи корисливу зацікавленість, направлену на незаконний видобуток корисних копалин загальнодержавного значення, не являючись суб`єктом підприємницької діяльності, всупереч п. 4 ч. 3 ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» від 1 червня 2000 року, порушуючи порядок встановлений Законом України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» від 18 листопада 1997 року та вимоги ст. 19 Кодексу України про надра, без отримання спеціального дозволу на користування надрами, без акту, що засвідчує гірничий відвід, незаконно, не маючи спеціального дозволу (ліцензії), шляхом гідророзмиву ґрунту, за допомогою мотопомпи іноземного виробництва, займались видобуванням бурштину сирцю в урочищі «За багном», що відноситься до земель загального користування Будківської сільської ради Маневицького району, що поблизу с. Кам`януха Маневицького району, яке входить до Маневицького бурштиноносного району. В результаті протиправних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 незаконно з надр землі видобули 1,86 грам бурштину сирцю, який згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 827 від 12 грудня 1994 року «Про затвердження переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», являється корисною копалиною загальнодержавного значення, дорогоцінним камінням органогенного утворення.
Своїми умисними діями, які виразились у незаконному видобуванні корисних копалин загальнодержавного значення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожен зокрема, вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 240 КК України.
За умовами вказаних угод ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожен зокрема, беззастережно визнали себе винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, а також зобов`язалися сприяти розслідуванню кримінального правопорушення у з`ясуванні всіх обставин, спрямованих на виявлення та припинення інших відомих ним подібних кримінальних правопорушень.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , буде призначене покарання за ч. 2 ст. 240 КК України у виді штрафу в розмірі 7004 (сім тисяч чотири) гривні, кожному зокрема.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду; відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом установлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно до ст. 12 КК України є середньої тяжкості, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень органами досудового розслідування здійснено правильно, угоди про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про підозру, потерпілих у даному кримінальному провадженні немає, узгоджена сторонами міра покарання передбачена санкцією ч. 2 ст. 240 КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Також судом установлено, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожен зокрема, цілком розуміють права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого вони визнають себе винуватими, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом.
Заслухавши прокурора, обвинувачених, кожного зокрема, їх захисника, які просили затвердити угоду, суд вважає, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожен зокрема, цілком розуміють положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також усвідомлюють наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.
Оскільки судом установлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, державним та суспільним інтересам, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Речові докази 6 камінців бурштину сирцю вагою 1,86 грам, 1 штикову лопату, 2 пожежні рукави, 1 гофрований шланг, 3 металеві з`єднувальні шести, металевий наконечник (шрайбер), бензинову мотопомпу «Кентавр», автомобіль марки «ЛУАЗ 969 М», д.н.з. НОМЕР_1 , 3 каністри з полімерного матеріалу синього, сірого та зеленого кольорів конфіскувати в дохід держави.
Цивільний позов та судові витрати відсутні.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,-
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 червня 2015 року між старшим прокурором прокуратури Маневицького району Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченими у цьому провадженні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, призначивши узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 7004 (сім тисяч чотири) гривні;
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, призначивши узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 7004 (сім тисяч чотири) гривні.
Речові докази 6 камінців бурштину сирцю вагою 1,86 грам, 1 штикову лопату, 2 пожежні рукави, 1 гофрований шланг, 3 металеві з`єднувальні шести, металевий наконечник (шрайбер), бензинову мотопомпу «Кентавр», автомобіль марки «ЛУАЗ 969 М», д.н.з. НОМЕР_1 , 3 каністри з полімерного матеріалу синього, сірого та зеленого кольорів конфіскувати в дохід держави.
Цивільний позов та судові витрати відсутні.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя
Маневицького районного суду ОСОБА_1