УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Судові України у складі:

головуючого Присяжнюк
Т.І.,

суддів Коротких
О.А. та Гриціва М.І.,

за участі
прокурора Ковтун Н.Я.,

розглянувши
в судовому засіданні в місті Києві 22 липня 2008 року кримінальну справу за
касаційними скаргами засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вирок апеляційного суду
Луганської області від 12 березня 2008 року,

встановила:

цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця хутора Пронин Серафимського району
Волгоградської області (Російська Федерація), мешканця села Водяне міста
Антрацита Луганської області, громадянина України, раніше чотири рази судимого;
останнього разу - 20 липня 2004 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки і 6
місяців, постановою від 13 серпня 2007 року звільненого умовно-достроково на
строк 7 місяців і 6 днів,

засуджено за:

- ч. 1 ст. 263 КК
України - до позбавлення волі на строк 2 роки;

- ч.
1 ст. 115 КК України - до позбавлення волі на строк 12 років і 6 місяців
позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим йому визначено покарання - позбавлення волі на
строк 12 років і 6 місяців.

Згідно з ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового
приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком ОСОБА_1призначено остаточне покарання - 13
років позбавлення волі.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
та мешканця села Боково-Платове міста Антрацита Луганської області, громадянина
України, такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до позбавлення волі на строк 6 років.

ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженку міста Антрацита Луганської області, без певного місця
проживання, громадянку України, таку, що не має судимості,

засуджено за п. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 115 КК України до позбавлення волі на строк 7 років.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь експертної установи 418 гривень
40 копійок судових витрат за проведення експертизи.

За вироком суду ОСОБА_1, ОСОБА_3та ОСОБА_2 визнано винними у злочинах, які
вони скоїли за таких обставин.

22 серпня 2007 року близько 07 години 30 хвилин неподалік будівлі водокачки
в поселенні Водяне міста Антрацита Луганської області ОСОБА_1 без передбаченого законом дозволу
незаконно придбав (знайшов) шахтний патрон, який містить у собі вибухову
речовину - 250 грам амоніту, компонентами якого є тротил та аміачна селітра,
переніс його до себе додому в будинок АДРЕСА_1 в тому ж поселенні, й під сходами
ґанку будинку зберігав до 13 вересня того ж року, поки його не виявили й не
вилучили працівники міліції.

12 вересня 2007 року на поляні недалеко від бетонної, схожої на тунель,
споруди, розташованої на невеликій відставні від будинку № 57 на вулиці Пушкіна
в селищі Боково-Платове міста Антрацита Луганської області, ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_2 та їхній спільний знайомий ОСОБА_5 розпивали спиртні напої. Близько 20
годин ОСОБА_5 став ширити неправдиві, образливі та принизливі за своїм змістом
відомості спочатку про ОСОБА_1, а потім щодо ОСОБА_2 Образи, висловлені на адресу
ОСОБА_2, викликали злість і невдоволення з боку ОСОБА_3, котрий тривалий час
підтримував з нею близькі стосунки. У відповідь на них ОСОБА_3 ударив декілька
раз кулаком в обличчя ОСОБА_5, а потім ножем зі зламаним вістрям завдав три
удари в тулуб: один непроникаючий у задню поверхню грудної клітини, а два інші
- проникаючі в ділянку живота з ураженням внутрішніх органів, чим спричинив
йому умисне тяжке тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

Після цих поранень ОСОБА_5 не змінив своєї поведінки й далі продовжував
ображати ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Тоді
ОСОБА_2, використовуючи прихильне ставлення ОСОБА_1 до неї, а також,
розраховуючи на таку ж як у неї реакцію останнього на образи потерпілого,
схилила ОСОБА_1 вбити його й з цією метою передала йому другий ніж. ОСОБА_1
взяв цей ніж й на ґрунті особистої неприязні трьома ударами в ділянку грудної
клітини умисно вбив ОСОБА_5

У касаційній скарзі й доповнені до неї засуджений ОСОБА_1 та в касаційній
скарзі засуджена ОСОБА_2, навівши фактично однакові доводи, зазначають, що
досудове слідство та судовий розгляд справи проведені неповно й однобічно.
Висновки суду ґрунтується на суперечливих доказах і їхніх показаннях, які вони
висловили під дією насильства з боку працівників правоохоронних органів.
Вважать покарання надто суворим. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_5 убив ОСОБА_3, а не він, що ОСОБА_2
та ОСОБА_3 обмовили його.
Вибухівки він не знаходив; її підкинули йому працівники міліції. Просять вирок
скасувати та направити справу на новий судовий розгляд.

На вирок щодо засудження ОСОБА_3касаційної скарги не подано й не внесено
касаційного подання.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, висновок прокурора
Ковтун Н.Я. про залишення вироку без зміни, дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з огляду
на таке.

Обґрунтовуючи винуватість ОСОБА_1 в умисному вбивстві та ОСОБА_2 в
підбурюванні до його скоєння, суд послався на сукупність зібраних у справі
доказів, які оцінив на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження
усіх фактичних обставин справи.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 під час досудового слідства
визнав свою участь в умисному позбавленні життя ОСОБА_5, вчиненого ним за обставин
викладених у вироку, й на допитах у якості підозрюваного та обвинуваченого
давав докладні показання про причини та спосіб його скоєння.

Подібного змісту показання ОСОБА_1 дав на ставці віч-на-віч з ОСОБА_3, який
погодився з ними, а також на очній ставці з ОСОБА_2, яка підтвердила, що після
того, як вона, використавши особливе ставлення до неї, схилила ОСОБА_1
до вбивства й передала для цього ніж, останній виконав її прохання й убив ним ОСОБА_5 (т. 2 а. с. 55-61, 49-54).

Упродовж досудового слідства та судового розгляду справи такі ж показання
щодо фактичних обставин своєї причетності та участі ОСОБА_1 в умисному вбивстві ОСОБА_5
висловила засуджена ОСОБА_6

Про те, що після намови ОСОБА_2 й передачі нею ножа, ОСОБА_1 завдав ним декілька ударів у грудну
клітину й тим самим позбавив життя потерпілого ОСОБА_5, вбачається з показань
засудженого ОСОБА_7, даних ним під час досудового слідства та судового розгляду
справи.

При відтворенні обстановки та обставин події злочину, які проводилися
окремо з кожним із засуджених, вони фактично однаково, подібно до даних ними
свідчень, розповіли через яку причину ОСОБА_3 почав побиття ОСОБА_5, потім
ОСОБА_2 запропонувала, а ОСОБА_1 убив його; показали в якому місці, яким
способом реалізували задумане та де залишили труп (т. 1 а. с. 125-134, 149-159,
161-168).

У чагарнику, розташованому неподалік місця розпивання спиртного, на який
вказали засуджені, було виявлено труп ОСОБА_5 з численним ножовими пораненнями.
Оглядом рову, куди після ударів ножем ОСОБА_1 упав потерпілий, виявлені плями
крові, які за даними висновку судово-імунологічної експертизи можуть походити
від убитого. На місці події також було виявлено два ножі: один з відламаним
вістрям леза, другий - з ручкою чорного кольору (т. 1 а. с. 9-20, 154-156).

При пред'явленні ножів для впізнання засуджена ОСОБА_2 впізнала у одному з
них, з відламаним вістрям, той, яким тілесні ушкодження спричинив ОСОБА_3, а в
другому, з ручкою чорного кольору, - той, який вона передала ОСОБА_1й яким було
убито ОСОБА_8 (т. 2 а. с. 243-244, 241-242).

Як встановлено експертизою, смерть ОСОБА_5 настала від колото-різаних ран
грудної клітини з ушкодженням серця та лівої легені, які ускладнилися
крововтратою. Ушкодження, виявлені на обличчі трупа, могли утворилися від
ударів кулаком, а шість поранень на тулубі, зокрема й грудній клітині, - від
дії двох різних колюче-різальних предметів, не виключено що й ножів, які були
виявлені на місці події. Серед поранень виявлено дві рани на передній черевній
стінці та передній лівій поверхні, які проникають у черевну порожнину й
ушкоджують стінку шлунку, та дві рани на передній лівій поверхні грудної
клітини на рівні між третім та п'ятими ребрами, які призвели до ушкодження
лівої легені та серця. Допитана в судовому засіданні експерт Біляченко Т.М.,
конкретизуючи дані висновків судово-медичної експертизи, яку вона провела,
додала, що смерть ОСОБА_5 настала від ударів ножем, які ОСОБА_1 описав та
продемонстрував у її присутності на місці вбивства під час проведення
відтворення обстановки та обставин його скоєння. Інші проникаючі поранення
відносяться до тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент
заподіяння й в причинному зв'язку зі смертю не перебувають (т. 1 а. с. 194-201).

Згідно з даними висновків медико-криміналістичної експертизи, ножові
поранення, які призвели до смерті ОСОБА_5 могли утворитися й від дії ножа,
удари яким завдав ОСОБА_1 (т. 1 а. с. 174-185).

На руках, спортивних штанах та взутті ОСОБА_1 виявлено плями крові, яка за
даними висновку судово-імунологічної експертизи походить від ОСОБА_5 (т. 2 а.
с. 139-142).

За результатами висновків комплексних судових психолого-психіатричних
експертиз ОСОБА_2 та ОСОБА_1 під час скоєння злочинів психічним захворюванням
чи тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності не страждали;
інкриміновані їм діяння вчинили в стані осудності (. 2 а. с. 174-176,
184-186).

Таким чином, оцінивши наведені докази в сукупності, суд дійшов
обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_2 ознак підбурювання до
умисного вбивства, а ОСОБА_1 - умисного вбивства, та правильно кваліфікував їх
за п. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 115 КК України та ч. 1 ст. 115 КК України відповідно.

Наведений аналіз доказів засвідчує, що фактичні обставини справи були
досліджені в об'єктивно можливому та необхідному обсязі. Матеріали справи не
містять даних, які б доводили, що докази здобуто з недодержанням вимог
кримінального процесуального закону чи неналежно досліджено, й у зв'язку з цим
обґрунтовано викликали б сумніви в правильності висновків суду щодо доведеності
винності ОСОБА_1 в умисному вбивстві. Тому доводи касаційних скарг про
неповноту чи неправильність досудового слідства, а також твердження ОСОБА_1 про
вбивство ОСОБА_5 ОСОБА_3, є безпідставними, а отже не можуть бути причинами для
скасування вироку.

Немає у справі даних про використання щодо засуджених недозволених методів
ведення слідства, внаслідок яких вони обмовили себе.

Під час досудового слідства ОСОБА_1 та ОСОБА_6давали послідовні та незмінні
показання про причини, спосіб та роль кожного з них у настанні злочинного
результату. Ці показання вони висловлювали неодноразово, в присутності своїх
захисників, з фіксуванням на відеоплівку, а також підтвердили їх у присутності
незаінтересованих осіб. Такого ж змісту показання ОСОБА_2 висловила й у
судовому засіданні. Із наведеного вище аналізу доказів видно, що показання
засуджених знаходяться в логічному та фактичному взаємозв'язку з показаннями
ОСОБА_3та іншими доказами. У матеріалах справи немає документальних чи медичних
даних, які б свідчили про застосування примусу до ОСОБА_2 чи ОСОБА_1, під
впливом якого вони обмовили себе. З цього приводу засуджені не подавали скарг
на неправомірні дії працівників міліції й, по суті, не могли подавати,
оскільки, як видно з їхніх показань, а також свідчень свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та
ОСОБА_12, достовірність яких ніким не заперечується, самі добровільно
повідомили працівників міліції про вбивство, а потім того дня розповіли про
обставини його скоєння.

Мотивуючи винність ОСОБА_1 у незаконному поводженні з вибуховими речовинам,
суд послався на дані огляду та виявлення під ґанком будинку за місцем його
проживання шахтного патрону, який за даними висновку вибухотехнічної експертизи
є вибуховою речовиною промислового виготовлення - амонітом, компонентами якого
є тротил та аміачна селітра (т. 2 а. с. 99, 113-116).

У судовому засіданні, а також у своїх неодноразових показаннях під час
досудового слідства, ОСОБА_1 визнав фактичні обставини скоєння цього діяння й
пояснив, що без передбаченого законом дозволу придбав, носив та зберігав
шахтний патрон, достеменно знаючи, що він належить до вибухових речовин.

Те, що під ґанком будинку за місцем проживання засудженого було виявлено
вибухову речовину, підтвердили свідки ОСОБА_13 - мати засудженого, ОСОБА_14 та
ОСОБА_15, в присутності яких проводилось огляд місця події та вилучення
шахтного патрона.

Кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 263 КК України правильна.

Обставин, які б викликали сумніви в законності та обґрунтованості
засудження ОСОБА_1 за цей злочин, немає. З огляду на наведене колегія суддів
вважає голослівними твердження засудженого про фальсифікацію доказів по цьому
епізоду звинувачення.

Порушень вимог кримінального чи кримінально-процесуального закону, за яких
вирок підлягав би зміні чи скасуванню, зокрема й з інших наведених у касаційних
скаргах підстав, не встановлено.

Покарання ОСОБА_1та ОСОБА_2 призначено з урахуванням ступеня тяжкості
вчиненого злочину, даних про особу винних та обставин, що впливають на відповідальність.
Суд зважив на їх добровільне з'явлення з повідомленням про злочин, щире каяття,
відсутність судимостей у ОСОБА_16 Але разом з тим врахував тяжкість вчиненого
злочину, його наслідки, незайнятість роботою. Обставиною, що обтяжує покарання,
суд правильно врахував вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння, а щодо
ОСОБА_1 - рецидив злочинів.

За таких обставин доводи засуджених про обрання їм невиправдано суворого
покарання є необгрунтованими.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 394-396 КПК України, колегія
суддів

ухвалила:

вирок апеляційного суду Луганської області від 12 березня 2008 року щодо
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без зміни, а касаційні скарги засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - без задоволення.

Судді:

Присяжнюк Т.І. Коротких
О.А. Гриців М.І.