Справа №1-183
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2008 року
Хмільницький міськрайонний суд
Вінницької області

в
складі: судді Стасюка М.І.

при
секретарі Лисій В.В.

з участю прокурора Магдій Ю.В.

та
адвоката
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Хмільнику справу про обвинувачення

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженку м. Вольск Архангельської області Російської Федерації,
жительку АДРЕСА_1, росіянку, громадянку Російської Федерації, освіта середня,
позапартійну, не військовозобов'язану, заміжню, не працюючу, раніше не судиму,
-

У
вчинені злочину передбаченого ст. 135 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

Підсудня ОСОБА_2., народивши, будучи
ВІЛ-інфікованою, ІНФОРМАЦІЯ_2в с. Слобода Кустовецька дочку ОСОБА_3і достовірно знаючи з 8 листопада 2004 року, що
ОСОБА_3. має хворобу з діагнозом ВІЛ -
інфекція - перша клінічна стадія без симптомного носійства та перебуває на
обліку у Вінницькому обласному центрі «Снід», не з'являлась з дитиною щомісячно
до обласного центру «Снід» для огляду дитини та профілактики хвороби, не давала
дитині безкоштовно виданий їй препарат
для профілактики опурністичних інфекцій, у зв'язку з чим при черговому огляді в
обласному центрі «Снід» у неї виявлено загострення хвороби - Снід - ВІЛ -
інфекція 2 кліничного ступеню; 11 листопада 2005 року ОСОБА_2. виїхала з с.
Слобода Кустовецька до автономної
республіки КРИМ, забравши з собою дочку ОСОБА_3, де проживала до 10
травня 2007 року та лікуванням дитини не займалась - не доставляла дочку до
Вінницького обласного центру «Снід» для огляду і профілактики захворювання, не
забезпечувала її калорійне харчування та вживання для підтримання життєдіяльності безкоштовно
наданих препаратів, що призвело до прогресування хвороби - до 4 термінальної
стадії СНІД.

Свою
виновність у вчинені вказаного злочину підсудня ОСОБА_2. визнала повністю і
показала, що вона, проживаючи з 2000 року в с. Слобода Кустовецька і
перебуваючи з 2001 року у шлюбі з ОСОБА_4. та
знаючи, що вона ВІЛ - інфікована, ІНФОРМАЦІЯ_2народила дочку ОСОБА_3. 8
листопада 2004 року її з дочкою ОСОБА_3 направили до Вінницького обласного центру
«Снід», де в дочки встановили хворобу ВІЛ - інфекція - перша клінічна стадія
без симптомного носійства, призначили їй лікування у вигляді надання
безкоштовних препаратів та поставили на облік, зобов'язавши щомісяця привозити
дочку для медичного огляду і
профілактичного лікування. Так як у неї не завжди були кошти, вона не регулярно
возила дочку до Вінницького обласного центру «Снід» і не регулярно надавала їй
необхідні для лікування препарати. 11
жовтня 2005 року її з дочкою направили до Київського медичного інституту
«Снід», де встановили у дочки хворобу
ВІЛ - інфекцію - 2 клінічна ступінь
захворювання та надали безкоштовно препарати для лікування дитини і зобов'язали в подальшому щомісяця привозити
її для огляду та лікування. 11 листопада 2005 року вона посварилась з
чоловіком, забрала дочку ОСОБА_3 і виїхала для проживання в автономну
республіку Крим і проживала там до 10
травня 2007 року, лікуванням і посиленим харчуванням дочки не займалась, не
маючи на це коштів, на профілактичні огляди її не возила, а 10 травня 2007 року
у Вінницькому обласному центрі «Снід» встановили у дочки новий діагноз хвороби:
ВІЛ - інфекція - 4 термінальна клінічна стадія. На теперішній час вона
займається лікуванням дочки.

Крім
повного визнання своєї вини самою підсудньою ОСОБА_2., її виновність в вчиненні
вказаного злочину доведена повністю матеріалами кримінальної справи.

Суд,
відповідно до ст. 299 КПК України, визнає недоцільним досліджувати докази
стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, так як ОСОБА_2.
повністю визнала свою вину і просить
застосувати спрощений порядок дослідження доказів, підсудня та інші учасники
судового розгляду розуміють зміст цих обставин і суд переконаний у добровільності
та істинності їх позиції.

Суд вважає, що дії підсудньої ОСОБА_2. необхідно кваліфікувати за ст. 135
ч.1 КК України, так як ОСОБА_2., поставивши малолітню дочку ОСОБА_3 в
небезпечний для життя стан, будучи зобов'язаною піклуватися про цю особу і
маючи змогу надати їй допомогу, завідомо залишила без допомоги особу, яка
перебувала в небезпечному для життя стані і була позбавлена можливості вжити
заходів для самозбереження через
малолітство.

Вибираючи вид та міру кримінального покарання
підсудній ОСОБА_2. суд враховує, що вона, вперше притягується до кримінальної
відповідальності, повністю визнала свою вину, щиросердечно розкаюється
у вчиненому, просить застосувати спрощений порядок розгляду
справи, являється жінкою у молодому віці
і має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання і
вчинила злочин невеликої тяжкості в силу збігу важких матеріальних та сімейних
обставин, вона хворіє на важку хворобу, потерпілий просить її не карати, а тому
вважає можливим її виправлення та
перевиховання без ізоляції від суспільства, застосувавши до неї позбавлення
волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст.237-343 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2
визнати винною за ст.135 ч.1 КК України і призначити покарання - один
рік шість місяців позбавлення волі.

В силу
ст.ст. 75,76 КК України, звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання у виді
позбавлення волі з випробуванням на іспитовий строк один рік, якщо вона
протягом цього строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї
обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи і повідомляти цей орган про зміну місця
проживання та роботи.

Міру
запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу щодо ОСОБА_2. залишити у вигляді підписки про невиїзд.

Вирок
може бути оскаржений до Апеляційного
суду Вінницької області через

Хмільницький міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту
його проголошення.

Головуючий:
/підпис/

Голова

Хмільницького міськрайонного суду П.П.
Альчук

Ст. секретар О.М.Закутій

ДОВІДКА:

Вирок набрав чинності 9 серпня 2008
року.

Голова

Хмільницького міськрайонного суду П.П.
Альчук

Ст. секретар О.М.Закутій