Справа № 1-654/2007 рік
ПОСТАНОВА

09
серпня 2007 року Оболонський
районний суд м.Киева в складі:

головуючого-судді - Камбулова Д.Г,

при секретарі - Рибаковій Т.В.

з участю прокурора - Кобченко Т.І.

з участю захисника - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві кримінальну справу відносно
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження,
уродженця м.Києва, громадянина
України, українця, освіта
середня, не працює,
не одружений, який
проживає та зареєстрований за адресою:АДРЕСА_1, раніше не судимого, про
застосування примусових заходів медичного характеру,

ВСТАНОВИВ:

27.04.2007 року приблизно о 16:30 годині ОСОБА_2, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, знаходився біля будинку АДРЕСА_2. Проходячи біля
вказаного будинку, ОСОБА_2 побачив малолітнього ОСОБА_3., який йшов йому
назустріч та розмовляв по мобільному телефону „Нокіа 66 Юі". В цей час у
ОСОБА_2. виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення вказаного
мобільного телефону.

Реалізуючи свій умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна,
ОСОБА_2, дочекавшись моменту, коли він порівняється з ОСОБА_3., несподівано для
нього вихопив у потерпілого мобільний телефон „Нокіа 6610І" вартістю 1127
гривень, таким чином відкрито викрав чуже майно, спричинивши матеріальну шкоду
на вказану суму. Після цього ОСОБА_2 з місця вчинення злочину зник, а
викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

З показань обвинуваченого ОСОБА_2. (а.с.51-53), оголошених та перевірених в
судовому засіданні вбачається, що свою вину в інкримінованому йому діянні він
визнав повністю та показав, що 27.04.2007 року, приблизно в 15.00 годин він
вийшов з свого місця проживання з будинку АДРЕСА_1та пішов до своєї матері на
ринок „Оболонь" по вул. Г.Дніпра, 41 в м.Києві, де вона працює
реалізатором. В мами він взяв гроші в сумі 2 грн., за які купив пачку цигарок.
Після цього він через двори направився в бік станції метро „Мінська" в
м.Києві. Проходячи біля спортивного комплексу „Акваріум" він побачив, що
йому на зустріч йшов хлопчик, років 10, який розмовляв по мобільному телефону,
тримаючи його в правій руці, при цьому до телефону був прикріплений шнурок,
який вільно звисав. Він вирішив заволодіти мобільним телефоном, щоб потім його
продати, так як грошей в нього більше не було. Коли він порівнявся з хлопчиком,
то зненацька для нього схопив за шнурок та висмикнув у нього з руки мобільний
телефон. Після цього він продовжив свій рух. Хлопчик крикнув йому навздогін,
щоб він зупинився, але він ніяк не відреагував та продовжив рух. Йдучи по дорозі,
він виявив, що викрадений ним телефон був марки „НОКІА 66 Юі" в корпусі
чорного кольору. З телефону він вийняв сім-картку, яку викинув. Після цього на
громадському транспорті він приїхав на території ринку „Караваєві Дачі",
де збирався продати телефон, пропонуючи його різним особам. Телефон він продати
не встиг так як був затриманий працівниками міліції.

З показань потерпілого ОСОБА_3.(а.с.30-31), оголошених та
перевірених в судовому засіданні вбачається, що 27.04.2007 року приблизно о
16:30 годині він знаходився по АДРЕСА_2 поблизу спортивного комплексу
„Акваріум". Проходячи біля нього, він дістав з сумки мобільний телефон
„Нокіа 6610і", який йому подарувала матір, зателефонував їй, сказавши, що
вже йде додому. Телефон він тримав в правій руці, а шнурок від нього звисав
донизу. В цей час йому на зустріч йшов молодий хлопець на вигляд біля 20 років.
Як він згодом дізнався його звати ОСОБА_2. Коли вони порівнялись, ОСОБА_2
зненацька для нього схопив за шнурок мобільного телефону та смикнувши його вирвав
з його руки мобільний телефон. Після цього хлопець з мобільним телефоном побіг
в напрямку свого руху. Коли хлопець побіг з мобільним телефоном, він крикнув
йому навздогін, щоб він зупинився, але хлопець його не послухав та з місця
події втік. Після цього він побіг по місцю свого мешкання та зателефонував
своїй мамі з домашнього стаціонарного телефону їй на роботу та розповів про те,
що сталось. Приблизно о 18.00 годині в приміщенні Солом'янського райвідділу
міліції, куди він поїхав разом з матір'ю в одному з службових кабінетів йому
для впізнання пред'явили ОСОБА_2., якого він впізнав.

З показань свідка ОСОБА_4. (а.с.25-26) оголошених та перевірених в судовому
засіданні вбачається, що потерпший ОСОБА_3. є її сином. 27.04.2007 року
приблизно о 16:30 годині їй зателефонував її син та повідомив, що вже
повертається додому, але раптом зв'язок урвався. Через 5-10 хвилин, син
передзвонив їй з домашнього стаціонарного телефону та повідомив, що поблизу
спортивного комплексу „Акваріум" незнайомий йому хлопець вирвав з його рук
телефон та втік. Близько 18 години їй зателефонували працівники міліції та
запросили приїхати до Солом'янського РУ ГУ
для впізнання крадія. Вони з сином поїхали туди, де син впізнав ОСОБА_2. як
особу, що викрала його телефон.

З протоколу огляду та вилучення від 27.04.2007 року (а.с.16), вбачається,
що 27.04.2007 року ДІМ Солом'янського РУ ГУ
МВС України в м.Києві у гр. ОСОБА_2. було вилучено мобільний телефон «Нокіа
6610І» ІМЕІ НОМЕР_1.

З протоколу огляду від 28.04.2007 року (а.с.19), вбачається, що
працівниками міліції оглянуто у ОСОБА_4. мобільний телефон «Нокіа 6610І» ІМЕІ
НОМЕР_1, який був 27.04.2007 року по АДРЕСА_2 відкрито викрадений у її сина
ОСОБА_3.

З постанови про прилучення до справи речових доказів від 28.04.2007 року
(а.с.20) вбачається, що до матеріалів кримінальної справи в якості речового
доказу було долучено мобільний телефон «Нокіа 66 Юі», який в подальшому був
переданий на зберігання ОСОБА_4.

Таким чином, у діях ОСОБА_2., вбачаються ознаки складу злочину,
передбаченого ст. 186 ч.1 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які
виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж).

Згідно акту комплексної амбулаторної психолого-психіатричної експертизи №
705 від 14.06.2007 року (а.с.70-73), вбачається, що в період часу до якого
відносяться інкриміновані йому діяння, ОСОБА_2 виявляв ознаки хронічного
психічного розладу: шизофренія, параноїдальна форма, непреривио-прогредієнтна
течія, виражений апатико-дисоціативний дефект (МКБ-10:Р 20.0). і за своїм
психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На данний час
ОСОБА_2 страждає хронічного психічного розладу: шизофренія, параноїдальна
форма, непреривно-прогредієнтна течія, виражений апатико-дисоціативний дефект
(МКБ-10:Р 20.0), і за своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та
керувати ними. Поведінка ОСОБА_2. в ситуації інкримінованого йому діянні
виявляється його психічним захворюванням. ОСОБА_2 страждає хронічним психічним
захворюванням, а звідси потребує в застосуванні відносно нього примусових мір медичного
характеру у вигляді поміщення до психіатричної установи с звичайним наглядом.
ОСОБА_2 на даний час по своєму психічному стані не може усвідомлювати свої дії
та керувати ними, не може стати перед слідством та судом.

За таких обставин суд вважає, що суспільно небезпечне діяння мало місце,
воно було вчинено особою, щодо якої розглядається справа і було вчинено особою
в стані неосудності.

Відповідно до ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальної
відповідальності особа, що під час здійснення суспільно-небезпечного діяння
знаходилась в стані неосудності. До такої особи можуть застосовані заходи
примусового медичного характеру.

Вислухавши думки прокурора та захисника, які не заперечили проти
застосування відносно примусових заходів медичного характеру, вивчивши
матеріали кримінальної справи, враховуючи характер і ступінь суспільної
небезпеки вчиненого, особу ОСОБА_2., суд вважає за необхідне призначити
ОСОБА_2. примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до
психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Керуючись
ст.ст.19 ч.2, 92-94 КК України, ст.ст.416,419, 420,421 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до ОСОБА_2 примусові заходи медичного характеру у вигляді
госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2. у вигляді підписки про невиїзд з
постійного місця проживання після надходження ОСОБА_2. до психіатричного
закладу - скасувати.

Речовий доказ по справі - мобільний телефон „Нокіа 66 Юі" - залишити
за належністю у ОСОБА_4.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду
м.Києва протягом п'ятнадцяти днів з моменту її проголошення.