У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря прокурора захисникаОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
засудженихОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні 05 лютого 2015 року апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_10 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою відмовлено у відкритті кримінального провадження за заявою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_10 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2013 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 .
В обґрунтування свого рішення суддя послався на те, що раніше судом уже надавалася можливість заступнику прокурора м. Києва ОСОБА_13 усунути недоліки заяви останнього від 04 серпня 2014 року про перегляд за нововиявленими обставинами вказаного вироку, яка не відповідала вимогам ст. 462 КПК України, відповідно до ухвали судді від 05 серпня 2014 року.
Оскільки, на виконання зазначеного судового рішення заступник прокурора м. Києва ОСОБА_13 21 серпня 2014 року подав заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вироку суду з аналогічними вимогами, тобто недоліки прокурор не усунув, ухвалою судді від 26 серпня 2014 року вказана заява була повернута прокурору, що не позбавляло ініціатора права повторного звернення до суду з заявою в порядку, передбаченому КПК України.
Заступник прокурора м. Києва ОСОБА_10 звернувся до суду 19 листопада 2014 року з повторною заявою про перегляд вказаного вироку суду за нововиявленими обставинами, яка, як зазначено в ухвалі судді, при співставленні з заявою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_13 від 21 серпня 2014 року була аналогічної за своїм змістом.
А тому, суддя першої інстанції, вказавши, що протягом тривалого часу з серпня по листопад 2014 року прокурором не вжито необхідних заходів до виконання судового рішення, прийшов до висновку про те, що подана заступником прокурора м. Києва ОСОБА_10 заява від 19 листопада 2014 року, всупереч вимогам ст. 462 КПК України, підтвердження наявності нововиявлених обставин не містить, що було констатовано в ухвалі судді від 05 серпня 2014 року як недолік заяви заступника прокурора м. Києва ОСОБА_13 , внаслідок чого суддя за досліджуваним провадженням прийняв рішення про відсутність підстав для чергового повернення заяви прокурору, відмовивши у відкритті провадження на підставі ч. 2 ст. 464 КПК України.
Не погоджуючись з судовим рішенням, заступник прокурора м. Києва ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року скасувати, ухвалити ухвалу, якою відкрити кримінальне провадження про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2013 року стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та матеріали провадження направити до Шевченківського районного суду м. Києва для виконання вимог ч. 4 ст. 464, ст. 466 КПК України.
При цьому прокурор посилається на те, що ухвала судді місцевого суду винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме ст.ст. 429, 462, 464 КПК України, а припущення, які викладені в ухвалі судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року щодо відсутності в поданій заяві підтвердження наявності нововиявлених обставин спираються, на думку прокурора, виключно на безпідставне застосування суддею аналогії та порівняння з документом, внесеним іншим прокурором, що був предметом розгляду в іншому провадженні.
Заступник прокурора м. Києва ОСОБА_10 також вважає, що його заява, яка подана 19 листопада 2014 року про перегляд вироку стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 за нововиявленими обставинами відповідає вимогам ст. 462 КПК України, в ній викладені ці обставини, як загальновідомий факт, проти чого не висунуто жодного заперечення в ухвалі судді, а тому, за наведеним вище, в сукупності, ухвала судді від 24 листопада 2014 року підлягає скасуванню.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення захисника та засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які вважали рішення судді першої інстанції незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали щодо відкриття кримінального провадження про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2013 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Як указують приписи ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.
Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2013 року ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , кожний, засуджені за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді обмеження волі на різний строк.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , кожний, звільнені від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, з покладенням на кожного з них обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти зазначені державні органи про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції ( а.п. 11-18 т. 8).

В апеляційному та касаційному порядку вирок не переглядався.

Вирок, як такий, що набрав законної сили, розпорядженням від 18 лютого 2014 року звернутий до виконання (а.п. 92-96 т. 8).

Заступник прокурора м. Києва ОСОБА_10 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою від 14 листопада 2014 року про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2013 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , яка зареєстрована в суді 19 листопада 2014 року (а.п. 200-205 т. 8).

Згідно з розпорядженням керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада 2014 року щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи, вказана заява надійшла у той же день в провадження судді ОСОБА_14 (а.п. 210 т. 8).

Положеннями ч. 2 ст. 464 КПК України регламентовано, що суддя, отримавши заяву перевіряє її відповідність вимогам ст. 462 КПК України і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами.

До заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими ст. 462 КПК України, як наголошується в ч. 2 ст. 464 КПК України, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 КПК України, які передбачають необхідність залишення її без руху з наданням строку для усунення недоліків заяви.

Проте, даних вимог закону суддею районного суду не дотримано, оскільки суддя, вважаючи, що заява заступника прокурора м. Києва ОСОБА_10 про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами не відповідає вимогам ст. 462 КПК України не постановив ухвалу про залишення заяви без руху, де повинен був вказати про недоліки цієї заяви, спосіб їх усунення та не встановив прокурору строк достатній для усунення недоліків.

І тільки за умови, що прокурор не усунув би недоліки заяви, яку залишено без руху, в установлений строк, заява підлягала б поверненню прокурору.

Таким чином аналіз, вказаних вище вимог кримінального закону вказує на те, що суддя отримавши заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, міг постановити тільки такі ухвали: про відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами або залишити заяву без руху, якщо б вона не відповідала вимогам ст. 462 КПК України щодо форми, структури чи додатків до неї, для усунення недоліків, а у разі їх не усунення про повернення заяви.

Постановлення ухвали про відмову у відкритті кримінального провадження за заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими Главою 34 КПК України не передбачено.

Не випливає можливість прийняття такого рішення і зі змісту ч. 2 ст. 464 КПК України, як на те вказано в ухвалі судді першої інстанції, оскільки приписи вказаного закону вказують тільки на вирішення питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами.

А тому, на переконання колегії суддів, суддя Шевченківського районного суду м. Києва, відмовляючи у відкритті кримінального провадження за заявою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_10 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2013 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , не застосував кримінальний процесуальний закон, який повинен був застосувати, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому ухвала судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року підлягає безспірному скасуванню з призначенням нового розгляду заяви заступника прокурора м. Києва ОСОБА_10 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2013 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , виходячи з положень ст.ст. 412, 415 КПК України.

Призначаючи новий розгляд заяви прокурора у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права наперед вирішувати питання щодо відкриття кримінального провадження, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, оскільки це пов`язано з перевіркою заяви на її відповідність ст. 462 КПК України, яке є однією зі стадій розгляду такого провадження суддею першої інстанції в порядку, визначеному Главою 34 КПК України.

За вказаних обставин апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Проте, слід визнати слушними наступні доводи апеляційної скарги прокурора.

Так, в обґрунтування свого рішення про відмову у відкритті провадження суддя в ухвалі від 24 листопада 2014 року послався на те, що 04 серпня 2014 року до Шевченківського районного суду м. Києва вже надходила заява заступника прокурора м. Києва ОСОБА_13 про перегляд за нововиявленими обставинами вказаного вироку суду, яка ухвалою судді від 05 серпня 2014 року з підстав її невідповідності вимогам ст. 462 КПК України була залишена без руху для усунення недоліків, а потім заява прокурора від 21 серпня 2014 року з аналогічними вимогами ухвалою судді від 26 серпня 2014 року була повернута цьому прокурору.

Оскільки, на переконання судді в досліджуваному провадженні заява заступника прокурора м. Києва ОСОБА_10 від 19 листопада 2014 року, аналогічна за змістом заяві заступника прокурора м. Києва ОСОБА_13 , наявності нововиявлених обставин не містить, що було констатовано в ухвалі судді від 05 серпня 2014 року як недолік заяви заступника прокурора м. Києва ОСОБА_13 , суддя не знайшов підстав для чергового повернення заяви прокурору, відмовивши у відкритті провадження на підставі ч. 2 ст. 464 КПК України.

Таким чином суддя в ухвалі від 24 листопада 2014 року фактично погодився з послідовністю та додержанням саме тих стадій провадження за скаргою, що встановлені Главою 34 КПК України, та дотриманні іншим суддею при дослідженні заяви прокурора ОСОБА_13 .

Проте, суддя в досліджуваному провадженні, отримавши заяву прокурора ОСОБА_10 стадій цього провадження не дотримався з посиланням на відсутність підстав для чергового повернення заяви, на основі співставлення процесуальних документів - заяв різних заступників прокурорів м. Києва ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , а також використовуючи дані провадження та висновки судді від 26 серпня 2014 року за результатами повернення заяви прокурору ОСОБА_13 , що взагалі не було предметом перегляду в даному провадженні за заявою прокурора ОСОБА_10 .

Дані співставлення суддею в досліджуваному провадженні заяв прокурорів щодо їх змісту, використання ухвал судді в провадженні за заявою прокурора ОСОБА_13 суперечать вимогам кримінального процесуального закону, як і дача на даній стадії провадження оцінці змісту заяви, що недоліки, які констатовані (іншим) судом в ухвалі від 05 серпня 2014 року до теперішнього часу не усунуті, всупереч вимогам ст. 462 КПК України підтвердження наявності нововиявлених обставин відсутнє, проти чого категорично заперечує прокурор, і з чим погоджується колегія суддів, виходячи з положень ч. 3 ст. 464 КПК України про необхідність перевірки заяви на даній стадії провадження тільки вимогам щодо її форми, структури та додатків до неї.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 467 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 листопада 2014 року, якою відмовлено у відкритті кримінального провадження за заявою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_10 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 19 червня 2013 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження за даною заявою в судіпершої інстанції.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3