Справа №11-952 2007 року Головуючий
ст.187 ч.3 КК України Маханьков
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року вересня місяця „5" дня Колегія
суддів судової палати з

кримінальних
справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого-судді-
Копитько Л.І. суддів- Захожая О.І., Орлової Н.Ф. з участю прокурора - Дупака
М.Г. засудженого - ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_2 на вирок Крюківського районного суду м.Кременчука від
„4" липня 2007 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, уродженець с.Тахта Ульчського району Хабаровської області,
росіянин, громадянин України, освіта середня, не одружений, не працюючий, без
визначеного місця проживання, в силу ст.89 КК України не судимий,-

засуджений
за ч.3 ст.185 КК України до 3-х років позбавлення волі, за ч.3 ст. 187 КК
України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На
підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим, остаточно визначено ОСОБА_1 для відбуття 7 років позбавлення волі з
конфіскацією майна.

Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3- 1434 грн. та ОСОБА_4- 946 грн. в рахунок
відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Вирішено питання
речових доказів.

Згідно з
вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним і засуджений за те, що 10.05.2005 року
разом з ОСОБА_5 /справа відносно якого провадженням закрита у зв"язку з
його смертю/, шляхом підбору ключа проникли в магазин „Продукти",
розташований по АДРЕСА_1, звідки викрали різні продукти харчування на суму 1434
грн. 01 коп.

Повторно
в ніч з 07.08. на 08.08.2005р. ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_5 шляхом
зламу дверних запорів в кіоску, проникли в кіоск, розташований по АДРЕСА_2,
звідки викрали товарні цінності на суму
946 грн.

12
жовтня 2005 року ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_5 вчинили розбійний
напад на продавця магазина „Кроха", який розташований по
вул.Першотравневій в М.Кременчуці. Під час розбійного нападу, зв"язавши
продавця і заклеївши їй рот скотчем,
нападники, погрожуючи їй ножем, викрали мобільний телефон „Сіменс"
вартістю 361 грн.80 коп.

В своїй
апеляції засуджений ОСОБА_1 стверджує, що справа проти нього сфабрикована,
подання давав під тиском працівників міліції, які винні в смерті ОСОБА_5, суд
ставився до нього упереджено і просить розібратись в його справі. Більш
детальні факти викладе при розгляді справи в апеляційному суді.

Заслухавши
доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1, який просив задовольнити його апеляцію,
стверджуючи, що визнавальні показання він і ОСОБА_5 давали під тиском
працівників міліції, по першому епізоду він взагалі участі не приймав, а по
двом іншим підходив на місце злочину вже після того, як ОСОБА_5 проникав в
приміщення і на вимогу ОСОБА_5, збирав речі та продукти харчування, замків він
не зламував і нікому не погрожував. Крім того, судом першої інстанції невірно
встановлений час його затримання з 31.10.2005 року, тоді, як вже з 21.10.05р. в
кримінальній справі містяться його пояснення, думку прокурора, який вважав, що
апеляція засудженого задоволенню не підлягає і вирок суду слід залишити без
зміни, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляції, колегія
суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Твердження
апелянта щодо застосування до нього та ОСОБА_5 органами досудового слідства
насильства, ретельно перевірялись судом першої інстанції і свого підтвердження
не знайшли, тому колегія суддів вважає їх безпідставними.

Тим
більш, що спростовуються вони і показаннями самого апелянта, який не
заперечував, що злочини, інкриміновані ОСОБА_5, той скоював, а він лише
випадково попадав на місце злочину і на прохання ОСОБА_5, допомагав
складати речі і продукти харчування, якими потім разом користувалися.

Таким чином,
колегія суддів вважає неспроможними твердження апелянта про непричетність його
до інкримінованих йому злочинів.

Спростовуються
вони як поясненнями самого апелянта, так і матеріалами справи, з яких
вбачається, що ОСОБА_1 під час досудового слідства до смерті ОСОБА_5 давав
стабільні визнавальні показання, які повністю співпадали з показаннями ОСОБА_5, в яких вони
викривали один одного у скоєнні інкримінованих їм злочинів /т.1
а.с.45,46,102,103,127,162,164,165/.

Визнавав
ОСОБА_1 і свою провину в скоєнні інкримінованих йому злочинів і при проведенні
зводен віч-на-віч з потерпілою /а.с.165/ /розбійний напад, поєднаний з
насильством, небезпечним для здоров"я потерпілої, епізод від 16.10.2005/.

Не
заперечував апелянт при розгляді справи в апеляційному суді, що добровільно прийшов
в органи міліції після скоєння епізоду 16.10.2005р.

За таких
обставин, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляції
засудженого.

Разом з
тим, колегія суддів вважає, що пояснення апелянта на те, що затриманий він не
31.10.05р., як вказано у вироці суду, а значно раніше -заслуговують на увагу і
вважає за необхідне доручити суду першої інстанції, в порядку ст.ст.409, 411
КПК України перевірити дату затримання ОСОБА_1 по даній кримінальній справі.

На
підставі наведеного, керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а вирок Крюківського районного суду
м.Кременчука Полтавської області від 4 липня 2007 року щодо нього- без зміни.

В порядку
ст.ст.409, 411 КПК України Крюківському районному суду м.Кременчука перевірити
і уточнити дату затримання ОСОБА_2 по даній кримінальній справі.