У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого Кармазіна Ю.М.,

суддів Федченка
О.С. і Школярова В.Ф.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 24 квітня 2007 року кримінальну
справу за касаційним поданням заступника прокурора м. Києва на вирок
Солом'янського районного суду м. Києва від 6 квітня 2006 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

громадянин України, несудимий,

засуджений:

- за ч. 4 ст. 191 КК України на
п'ять років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з
виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій
строком на три роки;

- за ч. 1 ст. 366 КК України на два
роки обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з
виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій
строком на один рік.

На
підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим ОСОБА_1 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком
на п'ять років з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій строком на
три роки.

На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на три
роки і покладенням на нього обов'язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76
цього ж Кодексу.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1 2618 грн судових витрат.

У апеляційному порядку справа не
переглядалась.

Згідно з вироком ОСОБА_1 засуджено
за те, що він, працюючи адміністратором магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Києві та
будучи особою, на яку згідно з укладеним договором покладено обов'язок про
повну індивідуальну матеріальну відповідальність, зловживаючи своїм службовим
становищем, у період з 1 серпня 2005 року по 12 жовтня 2005 року, шляхом
внесення неправдивих відомостей у щоденні звіти про суми отриманої виручки від
продажу товарів у магазині, за встановлених судом обставин незаконно заволодів
матеріальними цінностями на загальну суму 36.960 грн. 92 коп., заподіявши ТОВ
“Форт” матеріальної шкоди у великих розмірах.

У касаційному поданні прокурором
порушується питання про скасування вироку щодо ОСОБА_1 у зв'язку з неправильним
застосуванням кримінального закону в частині призначення додаткового виду
покарання та направлення справи на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів
вважає, що в його задоволенні необхідно відмовити.

Висновок
суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, за які його
засуджено, підтверджується зібраними в справі доказами і в касаційному поданні
прокурором не оспорюється.

Дії
ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України кваліфіковані правильно.

Відповідно
до ст.ст. 75, 77 КК України суд може прийняти рішення про звільнення від
відбування покарання з випробуванням лише тих осіб, які засуджені до виправних
робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також
позбавлення волі на строк не більше п”яти років. У разі звільнення від
відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання
(крім конфіскації майна), зокрема, у виді позбавлення права обіймати певні
посади або займатися певною діяльністю.

Та обставина, що у формулюванні
застосування ст. 75 КК України суд не зазначив про звільнення ОСОБА_1 тільки
від основного покарання, не дає підстав вважати, що судом прийнято рішення про
звільнення засудженого і від додаткового покарання, оскільки, як видно з
вироку, такого рішення не приймалось, а інше тлумачення рішення суду щодо
застосування цієї норми закону є припущенням.

Крім
того, з матеріалів справи вбачається, що постановою судді від 29 червня 2006
року в порядку, передбаченому ст.ст. 409, 411 КПК України, вирок уточнено та
визначено, що призначена ОСОБА_1 додаткова міра покарання у виді позбавлення
права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих і
адміністративно-господарських функцій строком на три роки, відповідно до ст. 77
КК України підлягає реальному виконанню.

Враховуючи
викладене, підстав для скасування вироку щодо ОСОБА_1 з мотивів, викладених у
касаційному поданні прокурором, немає.

Істотних
порушень вимог кримінально-процесуального закону, які були б підставою для
зміни або скасування судового рішення, у справі не виявлено.

Отже,
підстав для призначення справи до касаційного розгляду з обов'язковим
повідомленням учасників процесу немає.

Керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

у
задоволенні касаційного подання заступника прокурора м. Києва відмовити.

С у д д і:

Ю.М. Кармазін О.С. Федченко В.Ф. Школяров