11-сс/775/247/2015(м)
253/7212/15-к

У Х В А ЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю заявника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі кримінальне провадження № 0000030 за апеляційною скаргою прокурора, який здійснює повноваження прокурора у провадженні, на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 7 липня 2015 року про роз`яснення судового рішення за заявою ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:

7 липня 2015 року ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя з заявою про роз`яснення порядку виконання ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 червня 2015 року про арешт майна, оскільки в мотивувальній частині ухвали міститься посилання на ст.100 КПК України та зазначено щодо необхідності вирішення питання про збереження майна, власник якого встановлений, та якнайшвидшого повернення речового доказу власнику або передачу йому на відповідальне зберігання.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 7 липня 2015 року роз`яснено ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 червня 2015 року про арешт майна, а саме, що торгівельні кіоски, власники яких не встановлені, мають зберігатися у місці, визначеному слідчим, а торгівельний кіоск «Хлебная лавка», якій належить ОСОБА_5 , має бути повернутий власнику або переданий йому на відповідальне зберігання.

На зазначену ухвалу прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати як незаконну, постановити нову, якою роз`яснити ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 червня 2015 року, а саме роз`яснити заявнику ОСОБА_5 , що торгівельні кіоски, визнані слідчим речовим доказом та на які слідчим суддею накладено арешт у порядку ст.ст.170-174 КПК України, у тому числі і торгівельний кіоск «Хлебная лавка», загальною площею 0,0010 га, який належить ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.100 КПК України повинні зберігатися у місці, визначеному слідчим. Зазначає, що слідчий суддя, в порушення вимог ст. 380 КПК України, фактично не роз`яснив судове рішення, а змінив його, зобов`язавши сторону обвинувачення повернути ОСОБА_5 торгівельний кіоск «Хлебная лавка», який у кримінальному провадженні визнаний речовим доказом.

Заслухавши доповідача, думку заявника ОСОБА_5 , яка вважала судове рішення законним і обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Як вбачається з матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 червня 2015 року накладено арешт на торгівельні об`єкти, розташовані за адресою: м. Маріуполь, пр. Перемоги, 47, а саме: торгівельний кіоск «Суши хаус», загальною площею 0,00086 га, торгівельний кіоск синього кольору, загальною площею 0,0013 га, торгівельний кіоск «Молочні продукти», загальною площею 0,0008 га, торгівельний кіоск « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 0,0003 га, торгівельний кіоск « ІНФОРМАЦІЯ_2 », загальною площею 0,0004 га, власники яких не встановлені; торгівельний кіоск « ІНФОРМАЦІЯ_3 », загальною площею 0,0010 га, який належить ОСОБА_5 .

Разом з тим, ухвалою від 7 липня 2015 року слідчий суддя за заявою ОСОБА_5 роз`яснив ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 червня 2015 року, а саме, що торгівельні кіоски, власники яких не встановлені, мають зберігатися у місці, визначеному слідчим, а торгівельний кіоск «Хлебная лавка», загальною площею 0,0010 га, який належить ОСОБА_5 має бути повернутий власнику (володільцю) або переданий на відповідальне зберігання.

Але з таким рішенням слідчого судді не можна погодитись, так як воно не грунтується на вимогах кримінального процесуального закону.

Так, слідчий суддя не врахував вимоги ч. 1 ст.100 КПК України, згідно якої, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст.160-166, 170-174 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, торгівельний кіоск «Хлебная лавка», на підставі ст.ст.98, 100 КПК України, був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 20 червня 2015 року в порядку, передбаченому ст.ст.170-173 КПК України, зокрема, на вказаний кіоск накладено арешт, а тому його зберігання здійснюється стороною обвинувачення.

Отже, повертаючи кіоск «Хлебная лавка» ОСОБА_5 , слідчий суддя порушив вимоги ч.1 ст.100 КПК України.

Крім того, в порушення вимог ч. 1 ст. 380 КПК України, слідчий суддя фактично не роз`яснив судове рішення від 20 червня 2015 року, яким накладено арешт на всі вилучені слідчим торгівельні кіоски, а змінив його, зобов`язавши торгівельний кіоск «Хлебная лавка» повернути ОСОБА_5 .

Таким чином, слідчим суддею допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які, відповідно до вимог ст.409 КПК України, є підставою для скасування судового рішення.

При цьому, колегія суддів позбавлена можливості постановити нову ухвалу, оскільки, згідно вимог ч. 1 ст. 380 КПК України, судове рішення роз`яснює суд, який його ухвалив, що є його виключною компетенцією.

За таких обставин ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження за заявою ОСОБА_5 , в ході якого необхідно повно, об`єктивно, всебічно дослідити обставини провадження, усунути зазначені порушення закону, ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора, який здійснює повноваження прокурора у провадженні, задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 7 липня 2015 року, якою за заявою ОСОБА_5 роз`яснено ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 червня 2015 року про арешт майна, скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження за заявою ОСОБА_5 про роз`яснення ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 20 червня 2015 року у тому ж суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області