Код суду 233 Справа № 233/1482/15-к
Вирок
Іменем України
06 травня 2015 року м. Костянтинівка
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Миколаївка Бердянського району Запорізької області, громадянина України, має професійно-технічну освіту, одружений, має одну неповнолітню дитину, не судимий, з 05.06.2014 року мобілізований на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 , служить на посаді номера обслуги 1-го взводу 1-ої стрілецької роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , старший сержант, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України,
Відповідно до ст. 4 ч. 8, ст. 5 ч. 1, ст. 10, 11, ст. 22 ч. 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 6 травня 2014 року № 454/2014, ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадянина ОСОБА_5 призвано на військову службу під час мобілізації на особливий період 05 червня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 17 червня 2014 року № 2 старшого сержанта ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини та призначено на посаду номера обслуги 1-ого взводу 1-ої стрілецької роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, старший сержант ОСОБА_5 відповідно до ст.ст. 9, 11, 16, 37, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ст. ст. 1, 3, п. 8 ст. 6, п. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України, законів України, військової присяги, статутів, наказів та розпоряджень, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, не допускати ганебних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших.
Разом з тим, 06 січня 2015 року старший сержант ОСОБА_5 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, будучи придатним для проходження військової служби, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вирішив не з`являтися на службу з відпустки без поважних.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на тимчасове нез`явлення на військову службу, старший сержант ОСОБА_5 06 січня 2015 року не з`явився вчасно на службу з відпустки та продовжував не з`являтися на службу без поважних причин до 1 лютого 2015 року, проводячи час на власний розсуд за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , та в інших місцях.
Протягом зазначеного періоду нез`явлення на службу старший сержант ОСОБА_5 з приводу будь-яких захворювань до медичних закладів не звертався, органи військового управління про своє місце перебування не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не мав.
Близько 8 години 1 лютого 2015 року старший сержант ОСОБА_5 прибув до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_1 , де повідомив командування про те, що ухилявся від військової служби без поважних причин.
Таким чином, старший сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 , мобілізованим на особливий період, і не будучи солдатом строкової служби, умисно не з`являвся на службу без поважних причин з 06 січня 2015 року по 1 лютого 2015 року, тобто тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, чим скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 407 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, щиро каявся.
Між військовим прокурором 33 військової прокуратури Південного регіону України ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності адвоката ОСОБА_4 30.03.2015 року була укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України, визнав повністю.
За умовами угоди обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав обвинувачення в обсязі підозри, сприяв розкриттю злочину.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_5 буде призначено покарання за ч. 2 ст. 407 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік та звільнено від його відбування на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Злочин, передбачений ч. 2 ст. 407 КК України є злочином середньої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік та звільнення від його відбування на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.
На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб, а також інтересів суспільства.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що він на обліках за станом здоров`я не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік, є достатньою для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідає загальним засадам призначення покарання.
Крім того, суд погоджується з тим, що виправлення ОСОБА_5 можливо без реального відбування призначеного покарання і його варто звільнити від відбування цього покарання з випробуванням, оскільки він скоїв злочин вперше, має на утриманні неповнолітню дитину, щиро розкаявся у скоєному.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, відомості про речові докази відсутні.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між військовим прокурором 33 військової прокуратури Південного регіону України ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , в присутності адвоката ОСОБА_4 від 30.03.2015 року.
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_5 такі обов`язки: повідомляти в кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.
Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_5 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя