АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 липня 2015 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000604 від 26 листопада 2014 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 23 квітня 2015 року, відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карапчів Вижницького району, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого, останній раз 13 травня 2011 року Вижницьким районним судом Чернівецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців (звільнений 31 серпня 2012 року по відбуттю покарання),

визнаного винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України, і йому призначено покарання:

-за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 187 КК України у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців

Провадження №11-кп/794/224/15 Головуючий в І Інстанції: ОСОБА_8
Категорія ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_9
позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначено ОСОБА_6 покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбуття покарання вирішено вираховувати з моменту фактичного затримання.

Стягнено з обвинуваченого процесуальні витрати за проведення експертизи по справі в сумі 196 (сто дев`яносто шість) гривень 56 (п`ятдесят шість) копійок на користь держави.

Вирішено долю речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку районного суду ОСОБА_6 20 листопада 2014 року близько 21 години 30 хвилин повторно, перебуваючи на вулиці сполученням с. Слобода-Банилів-Замостя Вижницького району, застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, і виразилося у нанесенні удару кулаком в обличчя, відкрито викрав майно, вказане у вироку районного суду, яке належало ОСОБА_10 , чим завдав їй матеріальну шкоду на загальну суму 831 (вісімсот тридцять одна) гривня., заподіявши при цьому їй фізичну біль.
Крім того, 25 листопада 2014 року близько 21 години 30 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в с. Слобода-Банилів на вул. Весняній Вижницького району, скоїв напад на ОСОБА_11 , до якої застосував насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, а саме схопив руками її жіночу сумку, ременем якої почав здушувати шию потерпілої, після чого повалив її на землю, закривав руками рот та ніс, викручував руки, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді синця, садна на підборідді дещо зліва, садна на щоці зліва, синця на верхній повіці лівого ока, вивих правого плечового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. Після вказаних дій обвинувачений заволодів майном ОСОБА_11 , вказаним у вироку районного суду, заподіявши їй матеріальну шкоду на суму 1952 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят дві) гривні.
На вказаний вирок ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд його скасувати, застосувати до нього ст. 69 КК України, тобто призначити більш м`яке покарання ніж передбачено законом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вирок районного суду суперечить чинному законодавству та постановлений з грубим порушенням норм кримінального процесуального та кримінального закону. Також зазначає, що судом не взято до уваги всі пом`якшуючі його відповідальність обставини, а саме, що він повністю визнав свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях, щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю кримінальних правопорушень на досудовому розслідуванні, потерпілі не мають до нього ніяких претензій, заподіяна шкода відшкодована, характеризуючі дані, характеристику з місця проживання, відсутність обтяжуючих обставин, перебування на «Д» обліку у лікаря психіатра.

Також до апеляційного суду Чернівецької області надійшло письмове заперечення від потерпілої ОСОБА_11 , яка вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченого необхідно залишити без задоволення, а вирок Вижницького районного суду Чернівецької області без зміни. Зазначає те, що обвинувачений в своїй апеляційній скарзі привів надумані доводи, зокрема: він не відшкодував їй матеріальну та моральну шкоду, не розкаявся у вчиненому, і вона ніколи не просила застосовувати ст. 69 КК України при призначенні покарання. Вважає, що районним судом було правильно взято до уваги її свідчення, як потерпілої, та враховано її думку при призначенні міри покарання.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, думку ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційного скарги обвинуваченого, провівши апеляційний розгляд, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні і перевіреними у судовому засідання доказами, та ніким в цій частині не оскаржується. В своїй апеляційній скарзі крім голослівного твердження, що суд при винесенні вироку грубо порушив вимоги кримінального процесуального та кримінального закону обвинувачений не навів жодних доводів таких порушень.

Відповідно до ст. 65 КК України, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст. 12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочини вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Аналізуючи матеріали кримінального провадження в частині призначення ОСОБА_6 міри покарання, колегія суддів вважає, що районний суд дотримався вимог ст. ст. 65-67 КК України, в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які у відповідності до ст. 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів, обставини вчинення злочинів, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, визнання вини, особу винуватого, який неодноразово судимий, по місцю проживання характеризується посередньо, перебуває на «Д» обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога.

Також районний суд прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для застосування положень ст. 69 та ст. 75 КК України при призначенні міри покарання.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції призначив покарання обвинуваченому у відповідності до вимог чинного законодавства, і воно є необхідним та достатнім для його виправлення, та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а апелянт в свою чергу не навів жодних об`єктивних, переконливих доводів про надмірну тяжкість призначеного покарання та порушення судом першої інстанції норм закону.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від 23 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 , визнаного винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуючий ОСОБА_9
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3