БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 1-кс/356/7/15
Справа № 356/118/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.02.2015 Слідчий суддя Березанського міського суду Київської області ОСОБА_1 вивчивши заяву ОСОБА_2 про звільнення з- під варти в порядку ст. 206 КПК України,
В С Т А Н О В И В:
04 лютого 2015 року у провадження слідчого судді Березанського міського суду Київської області надійшла заява ОСОБА_2 про звільнення останнього з-під варти в порядку ст. 206 КПК України, оскільки на його думку він незаконно утримується під вартою.
Вивчивши вказану заяву, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, яка встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини визначено, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, що набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Отже, законодавець чітко визначив, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.
За результатами вивчення заяви ОСОБА_2 , слідчим суддею не отримано відомостей, які створювали обґрунтовану підозру про те, що він утримується під вартою за відсутності судового рішення.
Відповідно до відомостей, отриманих з місця утримання ОСОБА_2 , вбачається, постановою Деснянського районного суду м. Києва від 18.09.2014 року кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2 , направлено прокурору м. Києва для організації проведення додаткового розслідування, запобіжний захід взяття під варту, залишено без змін. У подальшому, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року, в порядку, визначеному ст. 365 КПК України - 1960 року, постанова Деснянського районного суду м. Києва від 18.09.2014 змінена доповненнями вказівками, викладеними в мотивувальній частині і запобіжний захід залишено без змін взяття під варту.
Запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до набрання чинності КПК, продовжують свою дію у порядку КПК 1960 року, згідно з п. 9 розділу ХІ «Перехідних положень» КПК у порядку, передбаченому КПК 1960 року.
Відповідно до ст. 156 КПК України (ред.1960 року), при поверненні судом справи прокуророві на додаткове розслідування строк тримання обвинуваченого під вартою обчислюється з моменту надходження справи прокурору і не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до ст. 1, 9 КПК України (в ред. 2012 року), кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У справі «Соловей та Зозуля проти України» від 27.11.2008 року, суд визнав «що ніхто не може бути арештований, як на підставі судового рішення» пп. 70-73.
У справі «Єлоєв проти України» від 06.11.2008 року, суд визнав таким, "що не відповідає вимозі "законності" за п. 1 ст. 5 Конвенції, тримання під вартою протягом періодів, коли його строк продовжувався за санкцією прокурора та коли воно здійснювалось за відсутності будь-якого рішення, оскільки щодо такого тримання не виносились рішення суду" п.п. 45 -51.
Зважаючи на те, що ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року, в порядку, визначеному ст. 365 КПК України 1960 року, постанова Деснянського районного суду м. Києва від 18.09.2014 року змінена доповненнями, вказівками, викладеними в мотивувальній частині і запобіжний захід залишено без змін взяття під варту, тому слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_2 перебуває під вартою, саме на підставі судового рішення, і з врахуванням практики Європейського суду з прав людини, двох місячний термін його перебування під вартою необхідно відраховувати саме з моменту винесення ухвали апеляційним судом м. Києва від 24.12.2014 року.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що, оскільки на даний час ОСОБА_2 утримується під вартою на підставі судового рішення, то підстав для його доставки до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи не вбачається.
керуючись ст.ст. 1, 9, 12, 202, 206, 309 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви ОСОБА_2 щодо звільнення останнього з-під варти в порядку ст. 206 КПК України, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1