У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого

Паневіна
В.О.,

суддів

Кліменко
М.Р. і Коротких О.А.,

за участю
прокурора захисника потерпілої

Брянцева
В.Л., ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 5 лютого
2008 року кримінальну справу за касаційними скаргами засудженого
ОСОБА_1, захисника - адвоката ОСОБА_3 в інтересах засуджених ОСОБА_1 і ОСОБА_2
на вирок колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Хмельницької області від 16 жовтня 2007 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

встановила:

вироком Чемеровецького районного
суду Хмельницької області від 27 червня 2007 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Кам'янець-Подільського Хмельницької області,
жителя с. Оринин Кам'янець-Подільського району Хмельницької області, раніше
судимого 06.11.2000 року за ч.2
ст. 140, ч.3 ст. 140 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі,
звільненого 01.04.2004р. за відбуттям строку покарання, -

було
засуджено:

- за ч. 1
ст. 152 КК України на 4 роки позбавлення волі;

За ч. 2
ст. 126, ч.2 ст. 153 КК України ОСОБА_1 виправдано
за недоведеністю у вчиненні ним цих злочинів;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця
м. Кам'янець-Подільського Хмельницької
області, жителя с. Оринин Кам'янець-Подільського району Хмельницької
області, в силу ст. 55 КК України
1960р. раніше не судимого,

було засуджено:

- за ч. 1 ст. 152 КК України на 3 роки 6
місяців позбавлення волі;

·
за ч. 1 ст. 186 КК України на 1 рік позбавлення волі;

За ч.2 ст. 126, ч.2 ст. 153 КК України ОСОБА_2 виправдано за
недоведеністю у вчиненні ним цих злочинів;

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів, передбачених ч.1 ст. 152, ч. 1 ст. 186 КК України, ОСОБА_2
визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк
3 роки 6 місяців.

На підставі ст. 3 Закону України "Про
амністію" ОСОБА_2 було звільнено
від подальшого відбування призначеного покарання.

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду Хмельницької області, частково
задовольнивши апеляцію прокурора, який
брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, скасувала вирок
Чемеровецького районного суду Хмельницької області щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2 і за
результатами проведеного судового слідства постановила щодо них свій вирок
від 16 жовтня 2007 року.

Цим вироком визнано винуватими і засуджено:

ОСОБА_1 -

·
за ч.2 ст. 126 КК України на 1 рік позбавлення волі,

·
за ч.3 ст. 152 КК України на 7 років позбавлення волі,

·
за ч.2 ст. 153 КК України на 5 років позбавлення волі,

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового
складання призначених покарань ОСОБА_1 визначено остаточне покарання - 8 років позбавлення волі;

ОСОБА_2 -

·
за ч.3 ст. 152 КК України на 7 років позбавлення волі,

·
за ч.2 ст. 153 КК України на 5 років позбавлення волі,

·
за ч.1 ст. 186 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_2
визначено остаточне покарання - 7 років 6 місяців позбавлення волі,

За ч.2 ст. 126 КК України ОСОБА_2 виправдано за недоведеністю
вчинення ним цього злочину.

Крім того, колегією суддів судової
палати у кримінальних справах Апеляційного суду Хмельницької області
постановлено окрему ухвалу від 16 жовтня 2007 року, якою про допущені
суддею місцевого суду порушення закону при розгляді справи щодо ОСОБА_2 і ОСОБА_1 доведено до відома голову Ради суддів Хмельницької області.

Як встановив апеляційний суд, 14
лютого 2005 року близько 17 год. 30хв. засуджені ОСОБА_1 та ОСОБА_2, будучи у
стані алкогольного сп'яніння, на мотоциклі прибули до місця проживання
неповнолітньої ОСОБА_4 - в будинок АДРЕСА_1 з метою забрати її у с. Оринин для
святкування Дня Святого Валентина і зґвалтування останньої. Після відмови ОСОБА_4 їхати з ними, прагнучи схилити її до сумісної
поїздки та з наміром залякати ОСОБА_4,
засуджений ОСОБА_1 наніс їй декілька ударів по голові, спричинивши
фізичний біль.

У цей час ОСОБА_2, не зважаючи на
заперечення ОСОБА_4, відкрито заволодів її магнітофоном вартістю 47 грн. 50
коп..

Привізши потерпілу ОСОБА_4 у
господарство ОСОБА_2 по вулиці АДРЕСА_2, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у період часу з 20 год. до 23 год. 14 лютого 2005 року почергово та сумісно зґвалтували її та задовольняли з
нею статеву пристрасть неприродним способом.

Так, спочатку на кухні будинку
ОСОБА_1, застосувавши фізичне насильство і погрожуючи відкривачкою для
консервів завдати тілесні ушкодження, зґвалтував ОСОБА_4 і вчинив насильницьке
задоволення з нею статевої пристрасті неприродним способом, а потім задоволення
з нею статевої пристрасті неприродним способом на кухні вчинив і ОСОБА_2. У подальшому ОСОБА_1 сумісно з ОСОБА_2 у
спальній кімнаті будинку, насильно утримуючи
неповнолітню ОСОБА_4 та завдавши їй декілька ударів в обличчя й по тілу,
чим їй було заподіяно фізичний біль і легкі тілесні ушкодження, почергово
повторно зґвалтували її та повторно задовольнили з нею статеву пристрасть
неприродним способом. Після того ОСОБА_2 у спальній кімнаті ще раз
зґвалтував ОСОБА_4.

У касаційних скаргах:

·
засуджений ОСОБА_1, не оспорюючи правильності свого
засудження за ч.2 ст. 126 КК України, посилається на те, що статевий акт з
ОСОБА_4 вчиняв, не знаючи, що вона була неповнолітньою; не ґвалтував ОСОБА_4 в
групі з ОСОБА_2 і не задовольняв з нею як самостійно, так і в групі з ОСОБА_2
статеву пристрасть неприродним способом.
Вказує, що апеляційний суд дав невірну оцінку суперечливим показанням
ОСОБА_4 та безпідставно не врахував його та ОСОБА_2 показань щодо обставин
подій в будинку ОСОБА_2. З огляду на
це, просить вирок апеляційного суду скасувати з направленням справи на нове
розслідування або виправдати його і ОСОБА_2
за ч.3 ст. 152, ч.2 ст.153 КК України;

·
захисник ОСОБА_3, не оспорюючи вчинення засудженими
кожним самостійно зґвалтування ОСОБА_4 і вчинення ОСОБА_2 відкритого викрадення
її майна, просить вирок апеляційного суду Хмельницької області від 16.10.2007
року щодо ОСОБА_2 і ОСОБА_1 скасувати, залишивши без зміни вирок Чемеровецького
районного суду Хмельницької області щодо них від 27.06.2007 року. Посилається
на те, що апеляційний суд неповно з'ясував всі обставини справи, не дослідив показань свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, не дав належної оцінки висновкам судово-медичної
експертизи і показанням експерта Ільницького В.В., якими, на думку захисника,
не підтверджується обвинувачення в насильницькому задоволенні братами ОСОБА_1
статевої пристрасті з потерпілою ОСОБА_4 неприродним способом. Також вказує на суперечливість показань
ОСОБА_4 та її матері стосовно обізнаності засуджених у неповнолітньому віці
потерпілої. Вважає недостатніми для засудження
ОСОБА_2 і ОСОБА_1 показань потерпілої щодо вчинення ними сумісно групою
осіб її зґвалтування і задоволення з нею статевої пристрасті неприродним
способом.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, пояснення захисника ОСОБА_3 на підтримання касаційних
скарг, пояснення потерпілої ОСОБА_4 з проханням залишити вирок апеляційного
суду без зміни, думку прокурора про
безпідставність касаційних скарг і необхідність їх залишення без задоволення, а
вироку апеляційного суду без зміни, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновок апеляційного суду про
доведеність винуватості ОСОБА_1 і ОСОБА_2
у вчиненні злочинів за обставин, встановлених судом, є правильним,
оскільки відповідає фактичним обставинам справи, обґрунтований сукупністю
розглянутих у засіданні апеляційного суду доказів, які належно оцінені судом і
детально викладені у вироку.

Так, з показань потерпілої ОСОБА_4,
які вона давала на досудовому слідстві, у тому числі при відтворенні обстановки
та обставин події, а також з її показань у суді апеляційної інстанції видно, що
вона була знайома з ОСОБА_1 з квітня 2004 року, певний час зустрічалася з ним, розповідала про себе, а саме, що є
неповнолітньою й закінчила 9 класів школи. У травні того ж року вона припинила
стосунки з ОСОБА_1. 14.02.2005 р. до неї приїхав ОСОБА_1 разом зі своїм братом
- ОСОБА_2 і запрошували її поїхати в с. Оринін відсвяткувати з ними День
Святого Валентина, на що вона згоди не дала. На це ОСОБА_1 вдарив її в обличчя,
від чого вона впала і заплющила очі, а тому не може стверджувати, що наступні
два удари в обличчя їй завдав ОСОБА_2. Розплющивши очі, вона бачила біля себе
ОСОБА_1, а ОСОБА_2 ходив по кімнаті та, незважаючи на її заборону, забрав собі
її магнітофон. Від отриманих ударів вона відчувала фізичний біль, плакала, але,
злякавшись, змушена була поїхати з братами ОСОБА_1. По приїзду до ОСОБА_2 у с. Оринін, вони разом
с двома іншими хлопцями на ім'я ОСОБА_10 і ОСОБА_11 вживали алкогольні напої та
грали в карти, примусивши і її це робити. У процесі цього ОСОБА_1 завів її на
кухню й, застосовуючи фізичну силу та погрози відкривачкою, зґвалтував її, а
потім задовольнив з нею статеву пристрасть неприродним способом. Після цього
вони вийшли з кухні і перебували у кімнаті. В подальшому вже ОСОБА_2 затягнув
її на кухню і теж із застосуванням сили і погроз задовольнив з нею статеву
пристрасть неприродним способом. Вона плакала, просила відпустити її додому,
але брати ОСОБА_1 на це не реагували. Також вона просила про допомогу хлопця на
ім'я ОСОБА_11. Через деякий час хлопці на ім'я ОСОБА_10 та ОСОБА_11 пішли, а вона залишилася наодинці з братами
ОСОБА_1. Скориставшись цим, ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 вже вдвох разом із застосуванням
насильства її роздягли, зґвалтували й задовольнили з нею статеву пристрасть
неприродним способом, учиняючи це поперемінно. Через деякий час ОСОБА_1 пішов
додому, а вона залишилася з ОСОБА_2, який ще раз її зґвалтував і тільки після
цього відпустив.

Свідок ОСОБА_12 - мати потерпілої,
на досудовому слідстві і в суді апеляційної інстанції підтвердила показання
своєї дочки, у тому числі в частині того, що обидва брати ОСОБА_1 і ОСОБА_2, а
також їх батько були обізнані про неповнолітній вік ОСОБА_4, оскільки вона
особисто їм про це говорила. Це відбувалося тоді, коли перший із братів
зустрічався з її дочкою та мав намір з нею одружитись.

При цьому потерпіла ОСОБА_4 та її
матір ОСОБА_12, будучи допитаними судом апеляційної інстанції, та потерпіла
ОСОБА_4 в своїх запереченнях проти касаційних скарг пояснювали, що в суді
першої інстанції давали дещо інші показання під впливом погроз з боку сім'ї
ОСОБА_1, нерозуміння деяких запитань суду
й тиску на них з боку захисника
підсудних.

Цим обставинам апеляційний суд дав
належну оцінку й обґрунтовано визнав достовірними показання потерпілої та її
матері, які вони дали в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, оскільки
ці показання не мали суттєвих суперечностей з їх показаннями на досудовому
слідстві, носили уточнюючий характер та узгоджувалися з іншими дослідженими
апеляційним судом доказами.

Зокрема, у судовому засіданні суду апеляційної
інстанції ОСОБА_1 не заперечував, що
мати потерпілої дійсно казала йому про те, що ОСОБА_4 ще мала й ходить до 9
класу школи, що знали й інші члени його сім'ї.

З огляду на зазначені обставини,
апеляційний суд правильно визнав, що брати ОСОБА_1 усвідомлювали, що вчиняють
дії з неповнолітньою.

Крім того, показання потерпілої та
її матері щодо насильницького характеру дій ОСОБА_1 і ОСОБА_2 підтверджені
показаннями свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14 про примусове вивезення заплаканої
ОСОБА_4 братами ОСОБА_1, з приводу чого вона просила у свідків допомоги, яку
вони не змогли надати, і про її повернення додому вночі зі слідами побиття і
повідомленням про її зґвалтування ОСОБА_1 і ОСОБА_2; показаннями свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16, які були
присутніми в будинку ОСОБА_2 під час знаходження там і ОСОБА_4, про примусовий
характер її перебування в будинку,
видалення до кухні по черзі з ОСОБА_1 та ОСОБА_2, де її ґвалтували; про
те, що ОСОБА_1 пропонував й ОСОБА_15 вступити з ОСОБА_4 у статеві зносини, однак
той відмовився; про наявність у ОСОБА_4 слідів побоїв і про її прохання до
ОСОБА_15 допомогти їй залишити будинок.

Показаннями свідка ОСОБА_17
підтверджено, що ввечері 14.02.2005р. до нього як сільського голови
зверталися мати та брат ОСОБА_4 із
заявою про примусове вивезення останньої з дому братами ОСОБА_1 і повідомлення
ними про це в міліцію; що ОСОБА_4
повернулася додому вночі в побитому й
пригніченому стані та розповідала про
вчинені щодо неї братами ОСОБА_1 злочини.

З протоколу обшуку, висновків
судово-медичних, цитологічних експертиз видно, що у будинку ОСОБА_2 було
виявлено й вилучено викрадений у ОСОБА_4 магнітофон; відкривачку, якою, як вона зазначала, їй
погрожував ОСОБА_1; шматок тканини зі
слідами сперми, що могла утворитися від ОСОБА_2 або ОСОБА_1, якою, як вказувала
ОСОБА_4, витирався ОСОБА_2 після її зґвалтування. У ОСОБА_4 також виявлено
легкі тілесні ушкодження у виді синців на обличчі й голові, які виникли не
менше як від 5 ударів і локалізація яких відповідає показанням потерпілої щодо
строку й механізму їх заподіяння.

Апеляційним судом був допитаний
судово-медичний експерт Ільницький В.В., який пояснював, що саме він робив
обстеження і судово-медичну експертизу
ОСОБА_4 і остання повідомляла йому про вчинення братами ОСОБА_1 її зґвалтування
і задоволення з нею статевої пристрасті неприродними способами; ці способи не
обов'язково тягнуть за собою настання тілесних ушкоджень, відсутність яких не спростовує показань
потерпілої. Про це він повідомляв і суду першої інстанції, який неточно виклав
його пояснення у протоколі судового засідання.

Аналіз цих доказів у сукупності свідчить, що апеляційний суд мав
підстави визнати їх достовірними і покласти в основу вироку, оскільки всі
суперечності в цих доказах були усунуті
при розгляді справи в апеляційному порядку.

Потреби у допиті апеляційним судом свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, як на цьому наголошує захисник ОСОБА_3, не було, оскільки, як
видно з матеріалів справи, вони не були очевидцями подій в будинку ОСОБА_4 та в будинку ОСОБА_2 і, як пояснювала
ОСОБА_4, цим особам вона не повідомляла про вчинене щодо неї братами
ОСОБА_1.

Зазначеними доказами спростовані
твердження засудженого ОСОБА_1, захисника ОСОБА_3 про те, що брати ОСОБА_1 не
знали й не могли знати про неповнолітній вік ОСОБА_4, не вчиняли з нею
самостійно та в групі задоволення статевої пристрасті неприродним способом, а
також не ґвалтували її групою осіб.

Належно оцінивши зазначені докази у
сукупності, апеляційний суд дійшов вірного висновку про доведеність
винуватості ОСОБА_1 в умисному нанесенні
удару, побоїв, вчиненні інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю
потерпілій ОСОБА_4, скоєних з метою залякування потерпілої; про доведеність
винуватості ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у зґвалтуванні неповнолітньої ОСОБА_4 та насильницькому задоволенні з нею статевої
пристрасті неприродним способом, учинених групою осіб; про доведеність
винуватості ОСОБА_2 у відкритому викраденні магнітофона потерпілої ОСОБА_4.

З огляду на це, апеляційний суд правильно виправдав ОСОБА_2
за ч. 2 ст. 126 КК України та обґрунтовано
засудив: ОСОБА_2 - за ч. 1 ст.
186 КК України, ОСОБА_1 - за ч. 2 ст.
126 КК України та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - за ч. 3 ст. 152, ч.2 ст. 153 КК України.

Підстав для зміни вироку з перекваліфікацією дій
засуджених, а також для скасування вироку з направленням справи на нове
розслідування або для закриття справи, як про це порушуються питання в
касаційних скаргах, - не встановлено.

Будь-яких даних, які б свідчили про істотне порушення кримінально-процесуального закону під час
досудового слідства і розгляду справи судом апеляційної інстанції й давали б
підстави для скасування чи зміни вироку апеляційного суду, по справі також не встановлено.

Покарання засудженим обрано
апеляційним судом відповідно до вимог
ст. 65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, даних про
особу засуджених, обтяжуючої їх покарання обставини - вчинення злочинів у стані
алкогольного сп'яніння.

Це покарання є необхідним й
достатнім для виправлення засуджених та попередження нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

касаційні скарги засудженого
ОСОБА_1, захисника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 і ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а вирок колегії суддів судової
палати у кримінальних справах Апеляційного суду Хмельницької області від 16
жовтня 2007 року щодо ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 - без зміни.

СУДДІ:

Паневін В.О. Кліменко М.Р. Коротких О.А.