пр. № 1-кп/759/177/15
ун. № 759/1215/15-к
У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
05 лютого 2015 року Святошинський районний суд м. Києва
в складі: головуючого - судді: ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 , законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , інші учасники провадження: потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , -
Прокурор ОСОБА_4 , думку якої підтримали потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, вважаючи, що по справі під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги, передбаченні ст. ст. 32, 291 КПК України, підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.
Захисник ОСОБА_5 , думку якої підтримали обвинувачений ОСОБА_3 та законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , заявила клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, оскільки даний обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінально-процесуального законодавства, а саме: відповідно до вимог ст. 485 КПК України на містить відомостей щодо рівня розвитку, інших соціально-психологічних рис особи, які необхідно враховувати при індивідуалізації відповідальності; реєстр не містить відомостей щодо спеціального уповноваження слідчого ОСОБА_9 , керівником органу досудового розслідування на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх.
Прокурор ОСОБА_4 , думку якої підтримали потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , заперечувала щодо повернення обвинувального акту, посилаючись на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, додані до нього додатки, вважає заявлене захисником клопотання таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Положеннями п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України встановлено вимоги до обвинувального акта, згідно з якими формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального проавопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 485 КПК України під час досудового розслідування та судового розгляду кримінальних правопорушень, вчинених неповнолітніми, крім обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу також з`ясовуються повні і всебічні відомості про особу неповнолітнього, зокрема стан здоров`я та рівень розвитку, інші соціально-психологічні риси особи, які необхідно враховувати при індивідуалізації відповідальності чи обранні заходу виховного характеру; ставлення неповнолітнього до вчиненого ним діяння, умови життя та виховання неповнолітнього.
Дослідивши наданий прокурором обвинувальний акт, суд виявив невідповідність останнього вимогам ст. 291 КПК України.
Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та які зазначені в обвинувальному акті, зокрема в частині завдання матеріальної шкоди на загальну суму 4850 гривень є суперечливими. Обвинувальний акт містить відомості про завдання матеріальної шкоди на загальну суму 4850 гривень як потерпілому ОСОБА_7 так і потерпілій ОСОБА_10 . При цьому анкетні відомості потерпілої ОСОБА_10 обвинувальний акт не містить.
Також є суперечливим виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та, які зазначені в обвинувальному акті, зокрема, в частині способу отримання ОСОБА_3 доступу до майна, що належить потерпілій ОСОБА_8 , який зазначений як «шляхом обману» так і «шляхом зловживання довірою». Виклад зазначених фактичих обставин кримінального правопорушення, не узгоджується з наведеним в обвинувальному акті формулюванням обвинувачення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Обвинувальний акт не містить відомостей щодо рівня розвитку неповнолітнього обвинуваченого та інші соціально-психологічні риси особи ОСОБА_3 , які необхідно враховувати при індивідуалізації відповідальності чи обранні заходу виховного характеру; ставлення неповнолітнього до вчиненого ним діяння, умови життя неповнолітнього.
Обвинувальний акт містить правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, що інкримінуються ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України.
Зазначені в правовій кваліфікації кримінальних правопорушень, що інкримінуються ОСОБА_3 відомості щодо повідомлення ОСОБА_3 22 січня 2015 року про підозру у вчиненні злочинів, не стосуються правової кваліфікації.
Як вбачається з обвинувального акта ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, тобто у вчиненні таємного викрадення чужого майна; повторному заволодінні чужим майном, зловживаючи довірою (шахрайство).
Формулювання обвинувачення, що міститься в обвинувальному акті, не відображає сутність обвинувачення, у відповідності до диспозиції кожної із статтей КК України, що відображені у правовій кваліфікації кримінальних правопорушень, що інкримінуються ОСОБА_3 .
Положеннями п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України передбачено, що до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування, який є його невід`ємним додатком та відповідно до вимог ст. 109 КПК України, повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
В порушення вимог ст. 109 КПК України, долучений до обвинувального акта реєстр матеріалів досудового розслідування, не містить відомостей щодо спеціального уповноваження слідчого ОСОБА_9 , керівником органу досудового розслідування на здійснення досудових розслідувань щодо неповнолітніх; про ознайомлення захисника та потерпілих з матеріалами досудового розслідування до його завершення (ст.290 КПК України).
За таких обставин, обвинувальний акт з додатками підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених недоліків.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 291, 314, 369-372, 376 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Заявлене захисником ОСОБА_5 клопотання задовольнити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: