Справа № 1-79 2007 р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2007 року Олександрійський міськрайонний суд

Кіровоградської області в складі:
головуючого - судді Паламарчука М.С., при секретарях Шаповал І.Ф., Малолєтніковій І.В., з участю прокурора Рабенка В.А., захисників ОСОБА_18.,
ОСОБА_19., потерпілих ОСОБА_5., ОСОБА_6, ОСОБА_7.,
ОСОБА_9., ОСОБА_10., ОСОБА_12., законного представника потерпілої ОСОБА_6. - ОСОБА_17., розглянувши в відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду кримінальну
справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1р. народження, уродженця м. Каунас Литви, українця,
громадянина України, освіта повна загальна середня, не працюючого, неодруженого, засудженого 31.10.2006 р. Олександрійським міськрайсудом за ч. 1
ст. 309 КК
України до 1 року
позбавлення волі з випробуванням на 1 рік, проживаючого в м. Олександрії по вул. АДРЕСА_1, за статями 186 частинами 1 і 2, 187 частинами 1 і 2 КК України;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2р. народження, уродженця та мешканця м. Олександрії
Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта базова загальна середня, не працюючого, засудженого 27.10.2006 р. Олександрійським міськрайсудом за
ч. З ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з
випробуванням на 2 роки, зареєстрованого по проспекту
АДРЕСА_2, проживаючого по вул. АДРЕСА_3, за статтею 187 ч. 2 КК України;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3р. народження, уродженця с Яллама Чиназського р-ну Ташкентської обл. Узбекистану, українця, громадянина України, освіта базова загальна середня, не одруженого,
не працюючого, засуджувався 14.06.2001 р. Олександрійським міським судом Кіровоградської обл. за статтями 142 ч. 2, 143 ч. 2, 229-6 ч. 1 КК України 1960 р. до 5 років позбавлення волі,
звільненого 02.12.2005 р. умовно-достроково на 3 місяці 10 днів на підставі постанови Петрівського
районного суду Кіровоградської обл. від 25.11.2005 p., проживаючого в м. Олександрії по
АДРЕСА_4за статтями 186 ч. 2, 187 ч. 2
КК України,

встановив:

27.06.2006 р. близько 22.00 год. ОСОБА_1. в м. Світловодську Кіровоградської області поблизу магазину «3001 дрібниця» на вул. Леніна,59 з метою заволодіння чужим майном підійшов до ОСОБА_4.
і вихопив у неї з-під руки барсетку (вартістю 70
грн.), яка була власністю її чоловіка ОСОБА_16 і в якій знаходилися: ригельний ключ до замка дверей (8 грн.), ключ до замка дверей англійський (8 грн.), окуляри для
корекції зору (27 грн.), шарикова ручка (1.50 грн.), ключ до замка запалення
двигуна автомобіля (7 грн.), пульт керування сигналізації
автомобіля (15 грн.), а також документи, які не мали цінності для потерпілого.
З місця події зник, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на суму 136 грн. 50 коп.

27.10.2006 р. близько 15.40 год. ОСОБА_1. і ОСОБА_3. за попередньою змовою, з метою
заволодіння чужим майном прибули в Південний район м. Олександрії. Поблизу дитячого садка № 42 по вул. Героїв Сталінграду

підійшли до ОСОБА_5. ОСОБА_3. утримував потерпілу за руки ззаду, а ОСОБА_1. в цей час заволодів її золотою обручкою (165 грн.). З викраденим вони з місця події зникли.

27.10.2006 р. близько 21.00 год. ОСОБА_1. поблизу будинку № 118 по проспекту Леніна в м. Олександрії скоїв напад на
малолітню ОСОБА_6і з погрозою застосування насильства
небезпечного для життя чи здоров'я потерпілої (погрожуючи
позбавити її життя) заволодів її мобільним телефоном «Сіменс А-31» (370 грн.). З місця події зник, викраденим
розпорядився на власний розсуд.

01.11.2006 р. близько 12.15
год. поблизу дитячого садка №
42 по вул. Героїв Сталінграду в м.
Олександрії з застосуванням насильства небезпечного для життя, яке виразилось в здавлюванні шиї рукою,
зігнутою в лікті, ззаду, напав на
ОСОБА_7, яка була з дитиною грудного віку, та з погрозою застосувати насильство небезпечне для життя
заволодів її мобільним телефоном «Самсунг
Х-460» (520 грн.). З місця події зник, викраденим розпорядився на власний
розсуд.

01.11.2006 р. близько 16.00 год. поблизу будинку № 29 по вул. Героїв Сталінграду в
м. Олександрії ОСОБА_1. з застосуванням насильства небезпечного для життя, яке виразилося в здавлюванні шиї руками, напав на ОСОБА_8, яка була з дитиною грудного віку, і заволодів її
мобільним телефоном «Самсунг Е-330» (759 грн.). З
місця події зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

02.11.2006 р. близько 17.20
год. ОСОБА_1. та ОСОБА_2., перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння, прибули до перехрестя вулиць Семашко та
Луначарського в м. Олександрії. ОСОБА_1. ззаду напав
на ОСОБА_9, з застосуванням насильства небезпечного
для життя, а саме схопивши руками її за шию, та із
погрозою позбавити її життя заволодів мобільним телефоном
«Самсунг Х-300» (549 грн.). Потім до них підійшов ОСОБА_2. і сказав ОСОБА_1., щоб забрав у
потерпілої телефон. На що той відповів, що уже забрав.
Тоді ОСОБА_2. запитав у потерпілої чи є у неї золоті прикраси. Та відповіла, що ні, і показала підсудним руки та шию. Після чого ОСОБА_2., а потім ОСОБА_1. покинули потерпілу.
Викраденим телефоном розпорядилися на власний розсуд.

02.11.2006 р. близько 21.10 год. ОСОБА_1. та
ОСОБА_2., перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, поблизу ринку «Південний» по проспекту Леніна в м. Олександрії з метою заволодіння чужим майном
напали на неповнолітніх ОСОБА_11і
ОСОБА_10. ОСОБА_1. з застосуванням
насильства небезпечного для життя, що виразилося
в здавлюванні шиї рукою, заволодів мобільним телефоном «Самсунг Х-460» (582 грн.) у ОСОБА_11. ОСОБА_2. з
застосуванням насильства небезпечного
для життя , яке виразилося в здавлюванні шиї рукою, та погрозою позбавити її життя заволодів майном ОСОБА_10.:
жіночою сумкою (60 грн.), в якій знаходилися фотоапарат іноземного виробництва (56 грн.), мобільний телефон
«Нокія - 1110» з картою оператора мобільного
зв'язку «Джинс» (300 грн.), на загальну суму 416 грн. Викраденим майном підсудні
розпорядилися на власний розсуд.

03.11.2006 р. близько 19.40 год. ОСОБА_1. в групі з ОСОБА_3., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, поблизу
будинку № 2 по вул. Сидоренка в м. Олександрії напали на ОСОБА_12. з метою заволодіння її
майном. При цьому ОСОБА_1. ззаду рукою
здавив їй шию та погрожував заподіяти тяжкі тілесні
ушкодження, вимагав у неї віддати мобільний телефон та сумку. Потерпіла вчинила опір, не випускала речей з рук. Після
чого ОСОБА_1. та

ОСОБА_3. з застосуванням фізичної сили звалили потерпілу на дорогу і вирвали у неї жіночу сумку (50 грн.), в якій знаходилися: жіночі рукавички (60 грн.), жіночий гаманець (40 грн.), 1,5 кг копченого сала (42 грн.), гроші в сумі 280 грн., 6 доларів США (30,30 грн.) та інше майно, яке не являє
цінності для потерпілої, а всього на суму 502,30 грн. Викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

Допитаний в
судовому засіданні ОСОБА_1. свою вину визнав частково, вважає, що ним здійснено лише грабежі, оскільки він насилля чи
погроз його застосувати, зброї до
потерпілих не застосовував, тілесні ушкодження у потерпілих відсутні. По епізоду викрадення майна ОСОБА_13. вину визнав повністю. По епізоду викрадення майна ОСОБА_5. пояснив, що викрадення здійснив сам. ОСОБА_3. в цей час перебував не менше ніж за 20 м від них і не розумів що відбувається. Він підійшов до
потерпілої ззаду, притримав її за руки і потребував
мобільний телефон, погроз не висловлював. Телефону у неї не було, тому вона віддала обручку. До ОСОБА_6. насилля не
застосовував, в темноті не міг розібрати малолітня вона чи ні. Не говорив, що заріже. Лише закрив
рота, щоб не кричала. На її прохання повернув сім-карту.
Провів її додому. До ОСОБА_7. він підійшов збоку, рукою обійняв
за шию, але не здавлював. Дитині не загрожував.
Після того, як вона передала телефон, він повернув їй сім-карту. До ОСОБА_8. він підійшов, запитав котра година, взяв рукою
збоку за плече, обійняв як стару знайому, сказав щоб віддала телефон. До
ОСОБА_9. підходив сам. ОСОБА_2. і ОСОБА_14.
перебували від них на великій відстані, не розуміли що відбувається. Потерпілу
він не обшукував. Після передачі нею телефону
віддав сім-карту. У ОСОБА_11. він потребував телефон, вона йому його передала, а він повернув сім-карту. ОСОБА_2. в цей
час вихопив сумочку ОСОБА_10. і втік. Змови у них не
було, вони гуляли. Він сказав ОСОБА_2., коли побачили дівчат, щоб той
дивився, що він зараз зробить. Потім він потерпілим
пообіцяв знайти ОСОБА_2. і повернути сумочку, підкинувши під дерево поблизу будинку, на який вказали потерпілі.
До ОСОБА_12. він підійшов зі знайомим
по імені ОСОБА_15. ОСОБА_3з ними не було. ОСОБА_1. закрив їй рота рукою, щоб не кричала. Але вона кричала,
виривалася, упала. ОСОБА_15 вирвав сумку і вони втекли.

Початкові пояснення він робив під тиском працівників дізнання, слідчого, тому і говорив, що частину злочинів здійснив з ОСОБА_2.
та ОСОБА_3.

ОСОБА_3. свою вину не визнав. По епізодові
викрадення у ОСОБА_5. пояснив, що після того, як він з
ОСОБА_1. розпили спиртні напої, вони пішли гуляти.
ОСОБА_1. попрохав його підождати і він пішов. Здалеку він бачив ОСОБА_1. з дівчиною, але що вони робили не знає. По іншому епізодові він участі не приймав. Всі показання, в яких
він визнавав вину, він зробив під тиском з боку працівників
міліції. А пояснення від 25.11.2006 р. взагалі підписані не
ним.

ОСОБА_2. свою вину визнав частково. Пояснив, що по викраденню у ОСОБА_9. він участі не приймав. В той день він був в нетверезому
стані і, коли підійшов до ОСОБА_1. з
потерпілою, то жартома запитав чи є у неї золоті вироби. Думав, що вона знайома ОСОБА_1. Вона показала пальці рук і
вони розійшлися. Він її не обшукував і до неї не доторкався. Щодо викрадення у двох дівчат, то вони з ОСОБА_1. не
домовлялися. Що робив ОСОБА_1. він
не бачив. Сам підійшов до ОСОБА_10., обняв її, попрохав мобільний телефон і сумку. Вона відповіла, що телефону немає.
Але він побачив його в кишені. Забрав телефон і сумку, відштовхнув потерпілу і
втік.

Вина підсудних
підтверджується також:

Показаннями потерпілої ОСОБА_5. про те, що вона йшла в дитячий садок. Поблизу училища № 17 появився чоловік, який схопив її
ззаду за руки і крикнув,

щоб вона
стояла. Потім появився ОСОБА_1., сказав, щоб вона віддавала мобільний телефон,
золото. Обшукав, забрали обручку і пішли. Того, хто тримав її за руки вона не бачила, але по голосу впізнає, що це був
ОСОБА_3.

Показаннями потерпілої ОСОБА_6. про те, що вона поверталася від подружки додому. ОСОБА_1. йшов за нею, а потім обігнав і
пішов назустріч. Запитав, чи не хоче щоб він її
зарізав. Почала тікати. Він наздогнав її, схопив двома руками, закрив рот і ніс рукою, важко було дихати. Сказав, щоб давала
телефон, а то заріже. Коли вона віддала телефон,
він сказав, що відпускає, але коли потерпіла буде кричати, то він
її заріже. На її прохання повернув сім-карту. Вона злякалася і вважала, що
підсудний дійсно її може зарізати.

Показаннями потерпілої ОСОБА_7. про те, що вона котила коляску з дитиною, коли її догнав ОСОБА_1., схопив руками за шию,
здавив. Сказав, щоб вона віддавала телефон, якщо
дорожить дитиною. Сильніше здавив шию. Говорив, що
заріже, якщо вона буде кричати. Він стояв позаду, вона ножа не бачила, але погрозу сприймала реальною. Коли давив, було
боляче. Синців після того у неї не було, але шия довго
боліла. Злякавшись за себе та дитину, вона віддала свій
телефон.

Показаннями потерпілої ОСОБА_12. про те, що вона 3.11.2006 р. в
19.40 год. йшла додому. Її наздогнав ОСОБА_1.,
якого вона зараз впізнає по голосу, ззаду закрив їй рот рукою і
сказав, щоб віддавала сумку і телефон, а то він заріже. Вона не могла говорити, вкусила його за палець. Підбіг ОСОБА_3., вона упала і вони вирвали у неї з рук сумку й втекли.
Погрозу, що її можуть зарізати, вона сприйняла реально.

Показаннями потерпілої ОСОБА_10. про те, що вона з ОСОБА_11. йшла додому. їх наздогнали ОСОБА_1. та ОСОБА_2.,
намагалися познайомитися. Але дівчата пішли
далі. Тоді підсудні напали на них. Вона чула, як ОСОБА_1. сказав ОСОБА_11., щоб та не рипалася, а то він заріже.
ОСОБА_2. в цей час обійняв за шию саму ОСОБА_10. і
сильно притиснув донизу її голову., так що вона не
могла говорити. ОСОБА_2. говорив, що задушить її, якщо вона буде опиратися. Вона злякалася, тому віддала телефон і сумку.
Після цього ОСОБА_2. втік, а ОСОБА_1. ще залишався
якийсь час, віддав ОСОБА_11. сім-карту з її телефону,
пообіцяв повернути ключі, які викрав ОСОБА_2.

Показаннями потерпілої ОСОБА_9. про те, що поблизу перехрестя вулиць Семашко і Луначарського її наздогнав ОСОБА_1.,
схопив рукою за шию і рота. Сказав, щоб вела себе тихо, а то заріже. Вона
не могла поворухнутися, злякалася, що може
трапитися саме страшне, тому на його вимогу віддала свій телефон. Потім ОСОБА_1. сказав, щоб вона його взяла під руку. Після цього до них підійшов ОСОБА_2. і
сказав ОСОБА_1., щоб той забрав у неї
телефон. ОСОБА_1. відповів, що уже забрав. ОСОБА_2. запитав у неї чи є золоті прикраси. Вона
відповіла, що немає, показала руки і шию. Після цього ОСОБА_2. відійшов, а
ОСОБА_1. ще трохи залишався, а потім теж
пішов. Просив у неї пробачення. На її прохання повернув сім-карту від телефону.

Гарантійним свідоцтвом на телефон «Сіменс - А 31», з якого видно що телефон
був придбаний 09.10.2006
р. (т.1, а. 5).

Довідкою про те, що вартість такого телефону на 27.10.2006 р. становила 370 грн. (т. 1, а. 6).

Гарантійним талоном на телефон «Самсунг Х460», з якого видно що він був придбаний
22 липня. Рік не
зазначено (т.1, а. 16-17).

Довідкою про те, що вартість такого телефону на 01.11.2006 р. становила 520 грн. (т. 1,а. 18).

Довідкою про те, що вартість телефону «Самсунг ЕЗЗО N» на 4.11.2006р. становила 759 грн. (т. 1, а. 25).

Талоном гарантійного обслуговування № 18, з якого вбачається що телефон «Нокія 1110» було придбано 18.04.2006 р. (т. 1, а. 31).

Гарантійним талоном на телефон «Самсунг SGH X 460», з якого видно що телефон
придбали 03.09.2005 р. (т.1,
а. 36).

Копією товарного чеку та гарантійним талоном, з яких видно що телефон «Самсунг X 300» було придбано 19.08.2006 р. (т. 1, а. 94-95).

Протоколом пред'явлення особи для впізнання від 10 листопада 2006 р., в ході якого ОСОБА_8. серед
пред'явлених осіб впізнала ОСОБА_1., пояснила, що
він напав на неї ззаду і почав душити руками за шию, вимагаючи мобільний
телефон, вона злякалася за життя своєї дитини і віддала йому мобільний телефон
(т. 1, а. 106).

Протоколом пред'явлення особи для впізнання від 10 листопада 2006 р., в ході якого ОСОБА_10. серед
пред'явлених осіб впізнала ОСОБА_1., пояснила, що він напав на її подругу ОСОБА_11. та заволодів її майном, а на неї напав другий невідомий, який зразу втік. ОСОБА_1. після пограбування спілкувався з ними і навіть намагався проводити їх (т. 1, а. 107).

Протоколом пред'явлення особи для впізнання від 10 листопада 2006 р., в ході якого ОСОБА_7. серед
пред'явлених осіб впізнала ОСОБА_1., пояснила, що
він напав на неї, коли вона прогулювалась з дитиною, схопивши руками за шию, вимагав мобільний телефон. Вона відповіла,
що телефону не має. Але він погрожував її зарізати,
вона злякалася за життя дитини та своє, змушена була витягнути з кишені телефон
та передати нападнику (т.1, а. 108).

Протоколом пред'явлення особи для впізнання від 10 листопада 2006 р., в ході якого ОСОБА_9. серед
пред'явлених осіб впізнала ОСОБА_1., пояснила, що
він заволодів її мобільним телефоном. До зазначеного чоловіка відразу після нападу приєднався другий невідомий чоловік,
який цікавився які цінні речі вона мала при собі (т.1, а. 109).

Протоколом пред'явлення особи для впізнання від 10 листопада 2006 р., в ході якого ОСОБА_6. серед
пред'явлених осіб впізнала ОСОБА_1., пояснила, що
він напав на неї, вказуючи чи не хоче вона, щоб він її зарізав, на що вона розпочала тікати. Але він наздогнав її, закрив рот
рукою і вимагав мобільний телефон. Вона віддала свій телефон
«Сіменс». Далі він провів її до під'їзду та повернув
сім-карту від мобільного телефону (т.1, а. 110).

Протоколом очної ставки між ОСОБА_8. та ОСОБА_1. 10.11.2006 р., в ході якої потерпіла пояснила, що ОСОБА_1ззаду захватив її руками за шию і
розпочав вимагати мобільний телефон. Вона віддала йому телефон і він почав вибачатися, сказав, що дитину не зачепить, просто в
нього немає іншого виходу. Підсудний підтвердив
сказане потерпілою (т.1, а. 111-112).

Довідкою
експерта-товарознавця від 16.11.2006 р. № 233 про те, що вартість товарів складала: мобільного телефону
«Самсунг-Е 330 N» 705 грн., мобільного телефону «Самсунг-Х 460» 582 грн., жіночої
сумки 60 грн., фотоапарата іноземного
виробництва 56 грн., мобільного телефону «Нокія 1110» 260 грн., карти мобільного зв'язку „Джинс" 40
грн., мобільного телефону «Самсунг-X 300»
570 грн. (т. 1, а. 117).

Протоколом огляду місця події від 16 листопада 2006 р., в ході якого у ОСОБА_2. було виявлено і вилучено 4 ключі (т.1, а. 119).

Протоколом пред'явлення предметів для впізнання від 18 листопада 2006 р., в ході якого ОСОБА_10., впізнала
вилучені ключі (т.1, а. 134).

Протоколом огляду місця події від 28.06.2006 р., в ході якого у
ОСОБА_1. було виявлено та вилучено паспорт, ощадні книжки,
посвідчення водія,

довідку Світловодської ЦРБ, талон попереджень, технічний паспорт
автомобіля на ім'я ОСОБА_13., ключ з брелоком сигналізації(т. 1, а. 166).

Висновком товарознавчої експертизи від 13.07.2006 р. про те, що вартість ключа становила 7 грн., пульта сигналізації від автомобіля - 15 грн. (т. 1, а. 177).

Актом товарознавчої консультації від 15.09.2006 р. про вартість шкіряної барсетки (70 грн.), ригельного ключа (8 грн.), металевого
ключа (8 грн.), окулярів для корекції зору (27 грн.),
кулькової ручки (1 грн. 50 коп.) (т. 1, а. 181).

Протоколами пред'явлення фотознімків для впізнання від 25.09.2006 р., в ході яких ОСОБА_4і ОСОБА_16. впізнали ОСОБА_1., як особу що вирвала з рук ОСОБА_4. барсетку з ключами та документами (т. 1, а. 213-216).

Товарним чеком про придбання товарів: жіночої шкіряної сумки за 50 грн., жіночих шкіряних рукавичок за 60 грн., жіночого шкіряного гаманця за 40 грн. (т.2, а. 10).

Оголошеними показаннями свідка ОСОБА_14. від 07.12.2006 р. про те, що він з ОСОБА_2. та ОСОБА_1гуляли по
місту. Останні сказали йому , що наздоженуть його, і повернули наліво на вул. Луначарського. Приблизно через
15 хвилин вони підійшли до нього. В руках ОСОБА_1був
мобільний телефон. Він здогадався, що вони когось
пограбували. Потім цей телефон вони збули таксистові (т.2,
а. ЗО).

Протоколом пред'явлення особи для впізнання 08.12.2006 р., в ході якого ОСОБА_12. впізнала ОСОБА_3., як чоловіка, що виривав у неї сумку на вул. Сидоренка
спільно з іншим чоловіком, який скоїв на неї напад, закрив рукою рот і вона
іншого вкусила за палець руки (т.2, а. 31).

Довідкою Державного ощадного банку України про те, що курс гривні до долара США станом на 03.11.2006 р. становив за 100 доларів 500 грн. 0000 коп. (т.2, а. 32).

Довідками експерта товарознавця № 264 від 08.12.2006 р. і № 268 від 09.12.2006 р. про те, що станом на 03.11.2006 р. вартість
викрадених предметів становила: шкіряної жіночої сумки 50
грн., шкіряних жіночих рукавичок 60 грн., шкіряного жіночого гаманця 40 грн., 1,5 кг копченого сала 42.00 грн. (т.2,
а. 33);
на 27.10.2006 р. золотої каблучки 585 проби 165 грн. 00 коп. (т.2, а. 34).

Протоколом очної ставки між ОСОБА_10. і ОСОБА_1. 11.12.2006 р., в ході
якої ОСОБА_10. пояснила, що поряд із центром зайнятості
до неї з ОСОБА_11підійшли двоє невідомих чоловіків,
які запропонували познайомитися. Але вони відмовилися
і повернули в провулок. Далі зазначені чоловіки напали на
них. ОСОБА_1напав на її подругу, а другий
невідомий напав на неї та із застосуванням фізичної сили (придавив за шию і сказав що задушить) забрав у неї сумку з мобільним
телефоном, ключами від квартири і фотоапаратом.
ОСОБА_1. їй не погрожував і навіть обіцяв повернути ключі
від квартири, а ОСОБА_20 повернув сім-карту від телефону. ОСОБА_1підтвердив показання потерпілої (т.2, а.
35-36).

Протоколом пред'явлення особи для впізнання від 13 грудня 2006 р., в ході якого ОСОБА_5. впізнала ОСОБА_1. і пояснила, що саме цей
чоловік пограбував її, він стояв спереду і
заволодів її золотою обручкою, а другий невідомий чоловік утримував її за
руки ззаду (т.2, а. 41).

Протоколом зводин віч-на-віч від 13.12.2006 р., в ході яких
ОСОБА_5. дала показання аналогічні тим, що на впізнанні, а ОСОБА_1. пояснив, що
він підтверджує її показання частково і не згоден з
тим, що він та ОСОБА_3 скоїли пограбування вдвох. Золоту обручку
він забрав сам. ОСОБА_3просто був поруч і не знав що відбувається (т. 2, а. 42).

Протоколом зводин віч-на-віч від 13.12.2006 p., в ході яких ОСОБА_5. пояснила, що: вона не знає ОСОБА_3. 27.10.2006 p. близько 16.00 год. поряд з дитячим садком № 42 до неї спереду підійшов ОСОБА_1, якого вона впізнала, а ззаду її утримував другий невідомий чоловік. ОСОБА_1
перевіряв її кишені, вимагав мобільний телефон, гроші та цінні
речі. Потім невідомий утримував її за руки ззаду, а ОСОБА_1 знімав у неї з пальця руки золоту обручку. ОСОБА_3. пояснив, що не знає потерпілу, покази потерпілої
підтримує частково, з чим не згодний пояснить в суді (т.2, а. 43).

Протоколом очної ставки від 16.12.2006 р. , в ході якої ОСОБА_12. пояс­нила, що ОСОБА_3. 3.11.2006 p. близько 19.40 год. спільно з другим неві­домим чоловіком скоїли на неї напад та заволоділи її сумкою з особистим
майном із застосуванням фізичної сили.
ОСОБА_3. підтвердив показання потерпілої (т.2, а. 54).

Протоколом відтворення обстановки та обставин події від 16.12.2006 р., в ході якого ОСОБА_1. вказав на місце в квітковому
павільйоні поблизу бару «Фортуна» в м. Олександрії, де
працювала жінка, якій він збув золоту обручку 27.10.2006 р.
(т.2, а. 55).

Оцінивши зібрані докази, суд вважає, що вина підсудних доказана повністю. Пояснення підсудних про те, що вони не застосовували
насилля небезпечного для життя потерпілих чи погроз застосувати таке насилля
спростовується послідовними показаннями потерпілих
на слідстві та в суді. Зміну показань підсудними суд
розцінює як намагання уникнути відповідальності, оскільки проведеними перевірками прокуратурою м. Олександрії та міськвідділом MB УМВС фактів застосування до них неправомірних засобів ведення слідства не встановлено.

Дії ОСОБА_1.
необхідно кваліфікувати за:

ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) (епізод
з ОСОБА_16);

ч. 2 ст. 186 КК України, як грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним
для життя чи здоров'я потерпілої, вчинений повторно за попередньою змовою
групою осіб (епізод з ОСОБА_5.);

ч. 1 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного
для життя та здоров'я особи, яка зазнала нападу
(розбій) (епізод з ОСОБА_6);

ч. 2 ст. 187 КК України, як напади з метою заволодіння чужим майном, поєднані із насильством небезпечним для життя та здоров'я
осіб, які зазнали нападу, з погрозою застосування такого насильства
(розбої), вчинені за попередньою змовою
групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій (інші епізоди).

Дії ОСОБА_3. необхідно кваліфікувати за:

ч. 2 ст. 186 КК України, як грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним
для життя чи здоров'я потерпілої, вчинений повторно за попередньою змовою
групою осіб (епізод з ОСОБА_5.);

ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя та
здоров'я особи, яка зазнала нападу, з погрозою застосування
такого насильства (розбій), за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій (епізод з ОСОБА_12.).

Дії ОСОБА_2.
необхідно кваліфікувати за:

ч. 2 ст. 15 та ч. 2 ст. 186 КК України (епізод з ОСОБА_9.) , як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж),вчинене повторно,
оскільки не доведено, що між ним та ОСОБА_1.
по цьому епізодові була попередня змова. Разом з тим, він намагався
заволодіти телефоном і золотими прикрасами

потерпілої, але не довів свій намір до кінця, так як
телефон уже забрав ОСОБА_1., а прикрас у потерпілої не виявилося,

ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя та
здоров'я особи, яка зазнала нападу, з погрозою застосування
такого насильства (розбій), за попередньою змовою групою
осіб.

На наявність попередньої змови між підсудними свідчить узгодженість їхніх дій,
направлених на заволодіння майном потерпілих.

При призначенні покарання необхідно враховувати, що злочин за ч. 1 ст. 186 КК України відноситься до категорії
середньої тяжкості, всі інші злочини - до категорії тяжких
злочинів.

Обставиною, яка пом'якшує покарання, судом визнається відшкодування ОСОБА_2.
заподіяної ним шкоди. Інших пом'якшуючих покарання обставин судом не
встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання всім підсудним, суд визнає вчинення
злочинів в стані алкогольного сп'яніння. А ОСОБА_1. - і вчинення злочину відносно малолітньої особи.

ОСОБА_1. за
місцем проживання в м. Світловодську характеризується
негативно, засуджений 31.10.2006 р. Олександрійським міськрайсудом
за ст. 309 ч. 1 КК України до 1 року позбавлення
волі з випробуванням на 1 рік. Згідно з судово-психологічною експертизою від 16 листопада 2006 р. йому характерні конфліктність,
зневажання соціальними нормами і цінностями,
демонстративність поведінки, що значно вплинули на його поведінку; його відповіді, показання досудового слідства залежать від того,
наскільки вигідно для нього відповідати правдиво чи
ухилитися від відповіді. Перебуває на обліку в
наркологічному диспансері з 2004 р. з приводу опійної наркоманії. В
момент скоєння правопорушення і в даний час виявляє психічні розлади поведінки внаслідок вживання опіоідів, проте
вказані психічні розлади не досягають ступеня душевного
захворювання і недоумкуватості. Непридатний до військової
служби через виразкову хворобу. Зі слів, перебуває в незареєстрованому шлюбі,
має доньку. Не працював.

ОСОБА_2. засуджений 27.10.2006 р. Олександрійським міськрайсудом за
ст. 185
ч. З КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням на 2 роки. За місцем проживання скарг на нього не надходило. Неодружений, не
працював. Зі слів, перебуває в незареєстрованому
шлюбі, дружина вагітна. Знаходиться на обліку
призовників, не був призваний до лав Збройних Сил в зв'язку з тим, що з 2003 р. не з'являвся за викликом для проходження медичної
комісії.

ОСОБА_3. неодружений, не працює, має
непогашену судимість, перебував під адміністративним
наглядом, за місцем відбування покарання характеризується позитивно,
знаходиться на обліку в наркодиспансері з приводу опійної наркоманії, скарг на нього з місця проживання не надходило. Виявляє
психічні розлади і розлади поведінки внаслідок
вживання опіоідів, проте вказані психічні розлади не досягають ступеня душевного
захворювання і недоумкуватості.

З врахуванням наведеного суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудних можливі лише в умовах позбавлення волі. В строк
покарання необхідно зарахувати час з якого вони
офіційно затримані в зв'язку з інкримінованими злочинами: ОСОБА_1. з 04.11.2006 р. , ОСОБА_3. з 20.11.2006 p., ОСОБА_2. з 16.11.2006 р.

Судові
витрати відсутні. Речові докази передані потерпілим.

ОСОБА_16., який не з'явився через віддаленість
суду, заявлено позов про відшкодування матеріальної
шкоди на суму 400 грн. Але ОСОБА_1 пред'явлено обвинувачення лише на 136 грн. 50 коп., тому саме така сума підлягає
стягненню.

ОСОБА_5. заявила позов про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 165 грн., а ОСОБА_12. в розмірі 502 грн. Ці розміри підтверджуються матеріалами справи, тому позови підлягають задоволенню в повному
обсязі.

ОСОБА_7. заявлено позов про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 520 грн. та моральної шкоди в розмірі 1000 грн. Розмір матеріальної шкоди підтверджується матеріалами справи. Також суд вважає, що внаслідок
дій ОСОБА_1. потерпіла понесла моральні страждання
через страх за своє життя та життя своєї малолітньої
дитини. З заявленим розміром моральної шкоди суд погоджується. Тому позов також підлягає повному задоволенню.

Законний представник потерпілої ОСОБА_6. - ОСОБА_17. в судовому засіданні підтримала позов про
стягнення на користь потерпілої 3000 грн. моральної шкоди. Суд вважає, що малолітня потерпіла дійсно понесла моральні
страждання, про це свідчить і її звернення до
невропатолога. Однак, розмір заподіяної шкоди, суд оцінює в 1000 грн.

Керуючись
статтями 321-324 КПК України, суд

за судив:

ОСОБА_1 визнати винним і призначити йому покарання
за:

ч. 1 ст. 186 КК України 2 (два) роки позбавлення волі, ч. 2 ст. 186 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі, ч. 1 ст. 187 КК України 3 (три) роки позбавлення волі, ч. 2 ст. 187 КК України 7 (сім) років позбавлення волі з
конфіскацією всього його майна.

ОСОБА_3 визнати винним і призначити йому покарання за: ч. 2 ст. 186 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі, ч. 2 ст. 187 КК України 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 його
майна.

ОСОБА_2 визнати винним і призначити йому
покарання за ч. 2 ст. 15 та ч. 2 ст. 186 КК України
4 (чотири) роки позбавлення волі, ч. 2 ст. 187 КК України 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 його
майна.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_1. 7 (сім) років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, ОСОБА_3.
та ОСОБА_2. по 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 їхнього майна.

На підставі ст. 71 КК України шляхом приєднання частини невідбутого
покарання за вироками Олександрійського міськрайсуду відповідно від 31.10.2006 р. та від 27.10.2006 р. остаточно призначити ОСОБА_1. 7
(сім) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з
конфіскацією всього його майна та ОСОБА_2. 7 (сім) років 6 (шість) місяців
позбавлення волі з конфіскацією 1/2 його майна.

Строк покарання відраховувати ОСОБА_1. з 04.11.2006 p., ОСОБА_3.
з 20.11.2006 p., ОСОБА_2. з
16.11.2006 р.

Запобіжними
заходами на апеляційний період залишити взяття під варту.

Стягнути з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_13. матеріальну шкоду в розмірі 136 грн. 50 коп., на користь ОСОБА_7. 520 грн. матеріальної та 1000 грн. моральної шкоди (всього 1520 грн.), на користь ОСОБА_6. 1000 грн. моральної шкоди. В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути
солідарно з ОСОБА_1. і ОСОБА_3. матеріальну шкоду

на користь
ОСОБА_5. в розмірі 165 грн., на користь ОСОБА_12. в
розмірі 502 грн.

На вирок
суду протягом 15 діб з моменту
його проголошення, а

засудженими з
моменту вручення їм копій вироку, може бути подана апеляція до

апеляційного суду Кіровоградської обл. через суд м. Олександрії.