Справа № 309/753/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2015 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:

ОСОБА_1 ( головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участі прокурора - ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 на вирок Хустського районного суду від 15.05.2015 року , яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грушево, Тячівського району, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано засудженого ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально- виконавчої інспекції.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 80000 грн. (вісімдесят тисяч гривень) у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 368 грн. 28 коп. за проведення експертизи під час досудового розслідування .

Питанна про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 , до вступу вироку в законну силу, у вигляді тримання під вартою змінено на домашній арешт без застосування електронних засобів контролю, з покладенням зобов`язань цілодобово не залишати місце постійного проживання, а саме будиноку АДРЕСА_1 без дозволу прокурора або суду та звільнено ОСОБА_7 з-під варти із залу суду негайно.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 31 грудня 2014 року приблизно о 18 год. 30 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в кімнаті будинку АДРЕСА_2 , під час раптово виниклого конфлікту з потерпілим ОСОБА_8 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень останньому, дістав правою рукою із-за пояса штанів ніж побутового призначення, умисно замахнувся ним і наніс гострою частиною клинка один удар ОСОБА_8 в шию зліва, в результаті чого спричинив йому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В апеляції потерпілий ОСОБА_8 вказує на незаконність вироку суду, що полягає в недотриманні судом вимог закону, неналежного застосованння норм закону про кримінальну відповідальність та вказує на неправильність сформульованого обвинувачення. Оспорюючи обставини справи та кваліфікацію діяння, за яке засуджено ОСОБА_7 , просить скасувати вирок суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідааня.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підсудного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , думку прокурора, які просили вирок суду залишити без зміни, обговоривши доводи апеляційної скарги потерпілого, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи сторін, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово підсудного, апеляційний суд приходить до переконання, що апеляція підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Згідно положень ст. 27 ч. 5 КПК України під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу .

Ці вимоги закону місцевим судом належним чином не виконані.

Так, на технічному носії інформації не можливо в повній мірі прослухати звукозапис судового засідання від 15.05.2015 року, через незадовільну якість фіксації показань обвинуваченого та потерпілого, а також при визначенні судом обсягу дослідження доказів та не можливо прослухати думку учасників судового провадження, які мають суттєве значення для розгляду справи, оскільки суд першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження, визначаючи обсяг доказів, що підлягають дослідженню, прийняв рішення в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України щодо визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та потерпілого та дослідженням документів з даними про його особу, оскільки визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, на технічому носії звукозапису не можливо прослухати чи розяснив суд потерпілому положення ст. 349 КПК України та чи правильно розуміють учасники провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також чи роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Викладені порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки вони перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що відповідно до вимог ст. 412 КПК України є безумовною підставою для скасування вироку та направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд, під час якого суд має усунути зазначені у цій ухвалі недоліки і прийняти у справі таке рішення, яке б точно відповідало вимогам закону.

Оскільки вирок підлягає скасуванню в зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд при призначенні нового судового розгляду, відповідно до вимог ч.2 ст. 415 КПК України не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому інші доводи апеляційної скарги потерпілого підлягають перевірці в ході нового судового розгляду.

Судом також при складанні мотивувальної частини вироку не дотримано вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, а саме стосовно формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Так, суд у вироку виклав обставини скоєння злочину як вони встановлені органом досудового слідства і зазначені в обвинувальному акті, хоча вказана норма зобовязує суд навести формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним із зазначенням часу, місця, способу і інших обставин, форму вини і мотивів вчинення злочину. Таким чином, суд не навів у вироку які фактичні обставини ним встановлені під час судового розгляду справи.

Відсутність можливості прослухати в повному обсязі показання обвинуваченого та потерпілого, а також те, чи зясував суд чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин ст. 349 КПК України, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції та чи розяснив їм , що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити обставини провадження в апеляційному порядку, а також допущені судом порушення вимог ст. 374 КПК України при складенні судового вироку, дає підстави стверджувати, що фіксування судових засідань не було забезпечено належним чином, а вирок суду не відповідає вимогам кримінальному процесуальному закону.

Вищевикладені обставини позбавляють можливості перевірити доводи апеляційної скарги шляхом відтворення технічного носія інформації, а тому вирок суду з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При повторному розгляді справи судом першої інстанції слід ретельно перевірити усі докази у справі, правильність кваліфікації діянь обвинуваченого з врахуванням обставин, наведених в апеляції потерпілого, та врахувати, що у випадку доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні цього злочину при тих же обставинах, звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України не відповідає вимогам кримінального закону та загальним засадам призначення покарання.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Хустського районного суду від 15.05.2015 року скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії судового розгляду.

Запобіжний захід ОСОБА_7 залишити домашній арешт без застосування електронних засобів контролю, з покладенням зобов`язань цілодобово не залишати місце постійного проживання, а саме будиноку АДРЕСА_1 без дозволу суду.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді