Справа
№11-972 2007 p.
у 1 інстанції Пироженко О. В.
Категорія ст. 289 ч.3 ККУ
Доповідач Рубайло Г.Я.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня
2007 року колегія суддів судової
палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області

в складі:

головуючого -
Миколюка В. О.,

суддів - Рубайла
Г. Я., Черкасова В. М.,

з участю
прокурора Бобко І. В.,

потерпілого
ОСОБА_1

та його
представника адвоката ОСОБА_2,

засудженого
ОСОБА_3,

його законного
представника ОСОБА_4

та захисника
адвоката ОСОБА_5,

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями
прокурора, що затвердив обвинувальний висновок заступника Васильківського
міжрайпрокурора Пагора Б. Б., засудженого ОСОБА_3 та його захисника адвоката
ОСОБА_5 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 7
травня 2007 року, яким ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, раніше не
судимий, засуджений за ст. 289 ч. 3 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення
волі без конфіскації майна.

Стягнуто на
користь потерпілого ОСОБА_175 000 гривень у відшкодування моральної шкоди.

Як
визнав суд 27 грудня 2004 року ОСОБА_3, маючи намір на незаконне заволодіння
транспортним засобом, замовив на 28 грудня 2004 року на 7 год. 30 хв. до
під'їзду будинку АДРЕСА_1, автомобіль-таксі. На вказаному автомобілі марки „Деу
Ланос" НОМЕР_1, яким керував за дорученням ОСОБА_1, він поїхав в с Борову
Фастівського району, де в автомобіль підсів його знайомий ОСОБА_6, якому не було
відомо про злочинний намір ОСОБА_3. Після цього автомобіль за вказівкою ОСОБА_3
поїхав до дачного кооперативу „Стугна" поблизу с. Порадівка
Васильківського району. Після зупинки автомобіля ОСОБА_3, який сидів у
автомобілі за спиною водія, реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння
автомобілем, став наносити ОСОБА_1 удари ножем в область шиї, волосяної частини
голови, обличчя, рук та лівого боку. ОСОБА_1 став чинити опір і вони обоє через
передні дверцята випали з автомобіля. Продовжуючи чинити опір, потерпілий
дістав пістолет „ПГШ-790", заряджений патронами з гумовими кулями, та став
стріляти в ОСОБА_3, забрав у ОСОБА_3 в процесі боротьби ножа і з місця події
втік, а засуджений заволодів автомобілем „Део Ланос" вартістю 30285
гривень. При цьому потерпілому ОСОБА_1 були спричинені тілесні ушкодження у
вигляді численних різаних та забійних ран обличчя, волосяної частини голови, шиї та пальців рук, які

2

відносяться до
легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров'я.

В апеляціях:

прокурор ставить
питання про скасування вироку у зв"язку з істотним порушенням
кримінально-процесуального закону та невідповідністю призначеного покарання
тяжкості злочину і особі засудженого. Висновки суду щодо оцінки доказів
викладено у вироку не в категоричних і точних судженнях, які б виключали
сумніви з приводу достовірності доказів, прийняття показів засудженого на
досудовому слідстві і відхилення його показів, даних в ході судового слідства,
належно не мотивовані, не дана оцінка показам засудженого, отриманих в ході
досудового слідства з точки зору їх достовірності та допустимості, на ряд
доказів по справі суд лише послався у вироку, не давши їм належної оцінки.
Окрім того, при постановленні вирку суд безпідставно у мотивувальній частині
послався на ст. 103 КПК України, якою передбачено повноваження органів
дізнання, у резолютивній частині вироку не вирішено питання речових доказів та
стягнення судових витрат. З наведених підстав просить вирок суду скасувати, а
справу повернути на новий судовий розгляд;

засуджений
ОСОБА_3 в апеляції вказує, що суд не прийняв до уваги його скарги на дії
працівників міліції, які його били та залякували, він знаходився у стані
афекту, так як ОСОБА_1 застосував вогнепальну зброю і у нього були поранені
ноги, а медична допомога йому в ІТТ не надавалась, не проведено балістичної
експертизи зброї, яку застосував потерпілий, суд прийняв до уваги тільки
докази, які його обвинувачують, а докази, які його виправдовують, судом не прийняті до уваги.

Просить
скасувати вирок суду, провести перевірку по його скаргах на дії працівників
міліції та викликати його до суду при розгляді апеляції;

аналогічна за
змістом апеляція захисника засудженого адвоката ОСОБА_5, окрім того,
адвокат вважає, що в діях засудженого відсутній склад злочину, передбачений ч.
3 ст.289 КК України, так як він діяв в стані крайньої необхідності під час
сварки з потерпілим який застосував проти нього вогнепальну зброю, спричинив
тілесні ушкодження, а ОСОБА_3 намагався використати залишений автомобіль, щоб
дістатися до медичного закладу; не проведено балістичної експертизи зброї, яка
була застосована потерпілим ОСОБА_1; порушено право на захист ОСОБА_3, так як
він допитаний в якості підозрюваного без законного представника, педагога та,
за його твердженням, і адвоката; засуджуючи ОСОБА_3, суд не взяв до уваги, що в
порушення ст. 433 КПК України, органами досудового слідства не проведено
психологічної експертизи для з"ясування, чи міг ОСОБА_3 повністю
усвідомлювати значення своїх дій і якою мірою керувати ними; неповнолітній
свідок по справі ОСОБА_7 допитувалась з порушенням закону, що свідчить про тиск
на неї. З наведених підстав просить вирок скасувати, а справу повернути на
додаткове розслідування.

В
запереченнях представник потерпілого адвокат ОСОБА_2 вказує, що апеляція
захисника ОСОБА_5 не обгрунтована, не доведено

3

порушення права
засудженого на захист, оскільки пояснення він давав у присутності адвоката, а
доводи про тиск на нього є безпідставними і нічим не підтверджені, підстав для
проведення балістичної експертизи немає, оскільки при огляді її на досудовому
слідстві ніяких переобладнань не виявлено, не було підстав і для проведення
психологічної експертизи, призначене покарання відповідає тяжкості скоєного. З
наведених підстав просить вирок суду залишити без змін, а апеляції без
задоволення.

Заслухавши
доповідача, прокурора, що підтримала апеляцію прокурора, який затвердив
обвинувальний висновок, та просила вирок скасувати, а справу повернути на новий
судовий розгляд, пояснення потерпілого ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,
які заперечували проти задоволення апеляцій та просили вирок суду залишити без
змін, засудженого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_5, які підтримали свої
апеляції і у виступах, а засуджений і в останньому слові просили вирок
скасувати, а справу повернути на додаткове розслідування, законного
представника засудженого ОСОБА_4,
що підтримала апеляції засудженого та його захисника, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів дійшла до наступного.

Як
встановлено матеріалами справи викладені у вироку висновки про винність ОСОБА_3
у вчиненні злочину, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам
справи і підтверджені дослідженими у судовому засіданні та детально викладеними
у вироку доказами, зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_1про те, що 28 грудня
2004 року він на таксі під його управлінням возив засудженого в село біля біля
Мотовилівки, а коли повертались назад, то ОСОБА_3 наказав зупинити автомобіль,
а потім схопив його рукою та став наносити удари ножем в лоб, горло, потилицю.
Йому вдалось вирватися та вискочити з автомобіля, де він застосував пістолет,
зробивши декілька пострілів, та забрав у засудженого ножа, порізавши при цьому
собі пальці рук.

Аналогічні
покази у свідка ОСОБА_6, який знаходився у салоні автомобіля та бачив, як ОСОБА_3
дістав ножа та став різати ззаду по горлу водія, між ними зав'язалась боротьба,
в процесі якої ОСОБА_1 почав стріляти.

Такі ж
показання потерпілий та свідок давали на очній ставці між ними / т. 1 а. с.
50-52 /, під час очної ставки з засудженим свідок ОСОБА_6 підтвердив свої
показання / т. 1 а. с. 53-57 /.

З
висновку судово-медичної експертизи вбачається, що потерпілого ОСОБА_1мались
легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я у вигляді численних
різаних та ушиблених ран обличчя, голови, волосистої частини голови, шиї і
пальців рук і що ушкодження у вигляді різаних ран заподіяні гострими
предметами, які мають колючо-різані властивості / т.1 а. с. 75-76 /, чим
підтверджуються показання потерпілого ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_6 про обставини спричинення
тілесних ушкоджень потерпілому.

4

При огляді місця
події були виявлені та оглянуті автомобіль „Деу Ланос", куртка, шапка
спортивна, ніж, 2 гільзи та пістолет ПГШ-79 / т.1 а. с. 8-11,58-59/.

Оцінивши
досліджені докази в їх сукупності суд обгрунтовано визнав ОСОБА_3 винним в незаконному
заволодінні транспортним засобом, поєднаному з насильством
небезпечним для життя чи здоров'я та правильно кваліфікував його дії за ст. 289
ч. 3 КК України, а тому твердження в апеляціях засудженого та його захисника
про недоведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину, за який його засуджено,
безпідставні, а будь-які об'єктивні докази нападу потерпілого ОСОБА_1на ОСОБА_3
у справі відсутні.

Безпідставні і
доводи в апеляціях засудженого та його захисника про те, що було порушено право
на захист, а показання засуджений ОСОБА_3 на досудовому слідстві давав під
тиском слідчих органів. Як вбачається з матеріалів справи його було затримано
30 грудня 2004 року і в той же день призначено захисника з участю якого він був
допитаний в якості підозрюваного / т. 1 а. с. 100,102, 105-108/, і всі подальші
слідчі дії з ним проводились з участю захисників, проте будь - яких клопотань
про неправомірні дії працівників міліції при цьому не заявлялось.

Немає підстав
для повернення справи на додаткове розслідування з мотиву не встановлення стану
розумового розвитку засудженого.

Як вбачається з
висновків комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, підстав
сумніватись в об'єктивності яких не вбачається,ОСОБА_3 на час вчинення
інкримінованих йому діянь та на час обстеження його експертами психічними
захворюваннями не страждав і не страждає, він міг і може усвідомлювати свої дії
та керувати ними / т. 1 а. с. 72 /. Ніяких даних в апеляції захисника
засудженого, які б ставили під сумнів висновок експертів, не наведено, на
обліку у психіатра засуджений не перебував/ т. 1 а. с. 91 /.

За таких
обставин апеляції засудженого та його захисника задоволенню не підлягають.

Апеляція
прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав. При призначенні
покарання суд обгрунтовано на підставі ст. 98 КК України звільнив ОСОБА_3 від
додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, оскільки він вчинив злочин у
неповнолітньому віці, своє рішення судом належно мотивовано у вироці. Проте в
резолютивній частині вироку мається помилкове посилання і на ст. 103 КПК
України, а тому вказана обставина підлягає виключенню з вироку, а також
підлягає вирішенню і питання речових доказів ножа та 2 гільз, які зберігаються
в камері схову. Що стосується інших доводів, викладених в апеляції прокурора,
то вони безпідставні та не мотивовані і апеляція в цій частині задоволенню не
підлягає. Зокрема, в апеляції не наведено підстав з яких призначене покарання
засудженому занадто м'яке; посилання на те, що суд не вирішив питання про
стягнення судових витрат безпідставні, оскільки з протоколу судового засідання
вбачається, що прокурором такий позов не заявлявся, а згідно довідки до
обвинувального висновку /т.1 а. с. 141 / судових витрат по справі немає.

5

Разом з тим при
призначенні покарання засудженому судом в достатній мірі не враховані дані про
особу засудженого, зокрема те, що злочин ним вчинено в неповнолітньому віці, на
час розгляду справи він не судимий, характеризується позитивно, навчався у
коледжі, а тому для його виправлення та перевиховання, на думку колегії суддів,
достатнім буде покарання в мінімальному розмірі позбавлення волі, передбаченому
санкцією ст.289 ч. 3 КК України за якою його засуджено.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляцію
прокурора задовольнити частково, апеляції засудженого ОСОБА_3 та його захисника
ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок
Васильківського міськрайонного суду Київської області щодо ОСОБА_3 від 7 травня
2007 року змінити, призначене йому покарання пом'якшити і вважати його
засудженим за ч. 3 ст. 289 КК України на 7 / сім / років позбавлення волі без
конфіскації майна.

Виключити
з резолютивної частини вироку посилання суду на ст.103 КПК України.

Речові
докази кухонний ніж та 2 гільзи знищити після вступу вироку в законну сулу.

В решті
вирок суду залишити без змін.