Номер провадження 1-кп/754/206/15
Справа№754/3939/15-к
17.06.2015 року Деснянський районний суд м. Києва
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою технічною освітою, одружений, працює водієм в ДП «ТПК-Центр», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 358 ч.4 КК України,
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_5 ,
ОСОБА_3 , згідно з обвинувальним актом, пред`явлено обвинувачення у використанні завідомо підробленого документа, за наступних підстав.
Так, ОСОБА_3 22.11.2014р. приблизно о 17:00 год., знаходячись в приміщенні магазину «Сільпо», що розташований по пр-ту В.Маяковського, 75/2 в м. Києві при затриманні охороною вищевказаного магазину за неоплачений товар був затриманий працівниками міліції, які при пред`явленні вимоги надати документ, який посвідчує особу, ОСОБА_3 демонстративно у вічі працівнику міліції пред`явив службове посвідчення працівника міліції із своїм зображенням серії НОМЕР_1 на ім`я майора міліції ОСОБА_6 оперуповноваженого СКР РВ ГУ МВС України в м. Києві, яке згідно з даними висновку експерта №607/тдд від 25.12.2014р., не відповідає аналогічним документам, що знаходяться в офіційному обігу на території України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 358 ч.4 КК України, не визнав та суду показав, що він не вчиняв даний злочин, оскільки не пред`являв працівникам міліції несправжнє посвідчення працівника міліції, а лише дістав його з кишені на вимогу працівника міліції.
Так, 22.11.2014р. приблизного біля 17:00 год. він разом із сім`єю вийшов з приміщення магазину «Сільпо», що по пр-ту В.Маяковського в м. Києві. Неподалік від магазину він зустрів свого товариша ОСОБА_7 з яким повернувся до приміщення магазину для придбання продуктів. Коли він з товаришем стояли на касі, то подзвонила дружина і попросила терміново винести ключі від квартири. ОСОБА_7 залишився на касі, а він пройшов через касу не оплативши товар, у зв`язку з чим спрацювала сигналізація. Біля каси його зупинив працівник охорони магазину та разом вони пройшли до кімнати охорони магазину, де він попросив працівників охорони надати йому можливість оплатити товар, однак вони не погодилися та викликали міліцію. По приїзду працівників міліції, їх було двоє, запитали про наявність заборонених предметів та запропонували викласти зміст кишень на стіл. Після чого, один з працівників міліції постукав по кишеням та запропонував викласти предмет, який знаходився в кармані жилетки, в яку він був вдягнутий. На дану пропозицію він відреагував та виклав на стіл посвідчення працівника міліції, яке було несправжнє, і яке йому подарував товариш на старе свято дня міліції. Наголосив, що даний документ він не пред`являв працівникам міліції та не представлявся працівником міліції. Вказаний документ він ніколи не використовував та не пред`являв. Потім він був доставлений до райвідділу Деснянського району м. Києва.
Зазначив, що несправжнє посвідчення він дістав з кишені жилет на вимогу працівника міліції та поклав його на стіл.
Також, додав, що вказаний документ йому подарував 11.11.2014р. його знайомий як жарт. Дане посвідчення він не носив при собі, воно випадково опинилося в тому одязі в якому він був одягнений в той день. Повідомив, що на посвідченні знаходиться його фотокартка, зазначене прізвище ОСОБА_8 .
В підтвердження пред`явленого обвинувачення ОСОБА_3 стороною обвинувачення покладені докази показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Свідок ОСОБА_9 суду показав, що під час несення служби, 22.11.2014р. приблизно о 21:00 год., надійшов сигнал тривожної кнопки в магазині «Сільпо», що розташований за адресою: м. Київ, пр. Маяковського, 75/2. Прибувши на місце події, до них звернувся начальник охорони магазину та повідомив, що вони затримали особу, яка ніби то щось викрала та провели їх до кімнати охорони, де знаходились один працівник охорони магазину та обвинувачений ОСОБА_3 , який був з явними ознаками алкогольного сп`яніння, на столі лежав товар - горішки за які ніби то не було сплачено. Обвинувачений пояснив, що він забув оплатити товар. На вимогу пред`явити документи, що посвідчують особу обвинувачений відмовився надати документи. Після чого йому було запропоновано поїхати до районного відділу міліції для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 51 КУпАП та для встановлення його особи. Після чого, обвинувачений почав нервувати. Ними було запропоновано в присутності працівника охорони магазину добровільно викласти речі, що знаходились в його кишенях, щоб впевнитись, що він не зберігає при собі заборонених предметів. Обвинувачений ОСОБА_3 почав діставати речі з кишень. З кишені жилету, в який він був одягнутий, обвинувачений дістав документ візуально схожий на посвідчення працівника міліції, намагаючись його сховати в руці. На вимогу пред`явити даний документ він його розгорнувши пред`явив йому у вічі, але надати відмовився та почав його ховати. Він прочитав, що це посвідчення майора міліції, зазначена посада йому була незнайома, колір посвідчення не відповідав справжньому. Після того, як обвинувачений почав ховати посвідчення, він взяв його з рук обвинуваченого та після детального огляду зазначеного посвідчення він побачив, що воно дещо несхоже на справжнє посвідчення, а саме колір посвідчення не відповідав справжньому, діставши його з обгортки він виявив, що дане посвідчення складається з двох частин, на одній з який містилась фотокартка обвинуваченого та зазначено звання «майор міліції», зазначена посада не характерна для органів внутрішніх справ, а також печатка, наявна на посвідчені також викликала сумнів.
Обвинувачений пояснив, що дане посвідчення йому подарували друзі. Після чого, обвинувачений ОСОБА_3 був затриманий ними та доставлений до ТВМ-2 Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві для подальшого встановлення обставин. При цьому ОСОБА_3 пропонував їм грошову винагороду за те, щоб його не затримували.
Свідок ОСОБА_10 суду показав, що під час несення служби, 22.11.2014р. приблизно о 21:00 год., надійшов сигнал тривожної кнопки в магазині «Сільпо», що розташований за адресою: м. Київ, пр-т В. Маяковського, 75/2. Прибувши на місце події, працівники охорони магазину повідомили їх про крадіжку. Зайшовши в кімнату охорони, там знаходились один працівник охорони магазину та обвинувачений ОСОБА_3 з неоплаченим товаром. На вимогу пред`явити документи, що посвідчують особу обвинувачений відмовився надати документи. Потім обвинуваченому запропонували викласти всі речі, які він мав при собі, на що він також відмовився. Після чого, йому було запропоновано проїхати до районного відділу міліції для встановлення його особи, обвинувачений почав нервувати та пропонувати їм хабара. Потім обвинувачений дістав з кишені документ, схожий на міліцейське посвідчення та в грубій формі пред`явив його ОСОБА_9 у витягнутій руці. Посвідчення було схоже на справжнє, воно містило фотографію обвинуваченого в форменому одязі, займану посаду, прізвище, але після детального огляду воно виявилось несправжнім. Сумнів викликали колір посвідчення, назва посади. Посвідчення вилучив у обвинуваченого ОСОБА_9 , який повернув посвідчення обвинуваченому вже в приміщенні ТВМ-2 Деснянського РУ. Зазначив, що обвинувачений був з явними ознаками алкогольного сп`яніння.
Свідок ОСОБА_11 суду показав, що він з 08.11.2014р. працює охоронником в ТОВ «Фоззі-Фуд», а саме в магазині «Сільпо», що розташований по пр-ту В. Маяковського,75/2 в м. Києві. Під час робочої зміни, 22.11.2014р. з камер відеоспостереження ним було помічено обвинуваченого, який взяв товар - упаковку горішків та пройшов через касову зону не оплативши товар, внаслідок чого спрацювала рамка. В зв`язку з чим особу було запрошено до кімнати охорони та викликано працівників міліції. Після чого, приїхали працівники міліції та провели поверхневий огляд в ході якого виявили посвідчення схоже на посвідчення працівника міліції з фотокарткою обвинуваченого та зазначенням посади «майор міліції».
Свідок зазначив, що обвинувачений в кімнаті охорони посвідчення не пред`являв та не представлявся працівником міліції. Даний документ обвинувачений дістав з кишені, саме на прохання працівника міліції та тримав його у витягнутій руці, яка була спрямована в сторону стіни, а потім поклав на стіл. Після чого, працівником міліції було оглянуто зазначене посвідчення, яке складалось з двох частин, на якому містилася фотокартка обвинуваченого, напис «посвідчення, майор міліції». Після чого, працівники міліції з обвинуваченим поїхали до Деснянського РУ. Також, свідок показав, що під час перебування обвинуваченого в кімнаті охорони, до прибуття працівників міліції, обвинувачений вів себе зухвало. Ним було прийнято рішення викликати працівників міліції, після їх виклику обвинувачений запропонував оплатити товар.
Зазначив, що під час події обвинувачений був з товаришем.
Крім того, в обґрунтування винуватості ОСОБА_3 стороною обвинувачення були надані письмові докази:
- дані рапорту працівників міліції від 22.11.2014р. про те, що 22.11.2014р. о 17:06 год. було отримано виклик від оператора ПЦС про спрацювання «КТС» за адресою: м. Київ, пр-ту В. Маяковського, 75/2, магазин «Сільпо». Прибувши за вказаною адресою охоронець магазину повідомив, що в приміщенні магазину знаходиться чоловік, який веде себе неадекватно та назвався ОСОБА_3 . На вимогу пред`явити документи на посвідчення особи, ОСОБА_3 відмовився, зазначивши, що не має при собі документів. При спробі провести поверхневий огляд ОСОБА_3 , останній вийняв з кишені документ, схожий на посвідчення та намагався його сховати. На вимогу пред`явити документ, ОСОБА_3 пред`явив документ, схожий на посвідчення працівника міліції на ім`я ОСОБА_6 , майора міліції, серії НОМЕР_1 . При детальному огляді було встановлено, що дане посвідчення є підробленим. ОСОБА_3 було затримано та доставлено до ТВМ-2 Деснянського РУ для подальшого розбору (а.с. 49);
- дані рапорту старшого слідчого СВ Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 16.01.2015р., згідно якого в ході досудового розслідування було встановлено, що в період часу з 20.11.2014р. по 21.11.2014р. в денний час доби ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_2 , із застосуванням копіювально-множинної техніки, виготовив з метою подальшого використання посвідчення працівника міліції із своїм зображенням на ім`я ОСОБА_6 серії НОМЕР_1 (а.с. 50);
- дані протоколу огляду від 22.11.2014р., згідно якого проведено огляд місця події, а саме службового кабінету №7 ТВМ-2 Деснянського РУ ГУМВС України в м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Милославська, 23-Д. Під час огляду встановлено, що на письмовому столі, що розташовані праворуч знаходяться два листки (картонні) паперу, які зовні схожі на посвідчення працівника міліції. Один з яких жовто-блакитного кольору з написом «ГУ МВС України в м. Києві, міліція, службове посвідчення». На іншому зображено фотознімок чоловіка, в формі працівника міліції. Особа, що зображена на фотознімку сидить навпроти столу та представився як ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, на вказаному папері зображено напис НОМЕР_1 майор міліції, ОСОБА_6 перебуває на посаді оперуповноваженого СКР РВ ГУМВС України в м. Києві, видане 17.06.2013р., дійсне до 17.06.2017р., начальник УКЗ ГУМВС України в м. Києві, підпис (а.с. 53- 54);
- дані висновку експерта №607/тдд від 25.12.2014р., згідно якого службове посвідчення працівника міліції на ім`я ОСОБА_6 , майора міліції, серії НОМЕР_1 , не відповідає аналогічним документам, що знаходяться в офіційному обігу на території України. Зображення реквізитів службового посвідчення працівника міліції на ім`я ОСОБА_6 , майора міліції, серії НОМЕР_1 нанесені за допомогою копіювально-множильної техніки, струменевим способом (а.с. 55-57);
- дані висновку експерта №7-6П від 23.02.2015р., з фото додатками до нього, згідно зображення особи на посвідченні працівника міліції на ім`я ОСОБА_6 серії НОМЕР_1 та зображення особи на електронній копії форми 1 на паспорт на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 належать одній особі (а.с.59-76);
- дані постанови про визнання речовими доказами та передача їх на зберігання від 25.02.2015р., згідно якої службове посвідчення працівника міліції на ім`я ОСОБА_6 , майора міліції, серії НОМЕР_1 , СД - диск із записом електронної версії Ф.1 на паспорт ОСОБА_3 визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження (а.с. 78 - 79).
Стороною захисту, в спростування обвинувачення пред`явленого ОСОБА_3 , надавався доказ, а саме показання свідка ОСОБА_7 , який суду показав, що обвинувачений ОСОБА_3 є його знайомим. В кінці листопада 2014 року приблизно о 17:00 год., неподалік від магазину «Сільпо», що по пр-ту В.Маяковського, 75/2 в м. Києві він зустрів обвинуваченого. Після чого вони разом пішли до магазину щоб придбати продукти харчування. Під час оплати товару на касі він почув як спрацював сигнал сканеру рамки на виході та побачив, що обвинувачений ОСОБА_3 розмовляє з охоронцями магазину. У ОСОБА_3 був виявлений неоплачений товар, тому охоронці з ОСОБА_3 пройшли до кімнати охорони. Приблизно через 10 хвилин його також запросили до кімнати охорони, де знаходився обвинувачений, два співробітники міліції та охоронці магазину. В процесі розмови, працівники міліції попросили пред`явити речі, що знаходяться у обвинуваченого в кишенях, обвинувачений почав викладати речі на стіл, діставши якусь річ з внутрішньої кишені, не поклавши її на стіл. Однак, працівники міліції забрали цю річ з рук обвинуваченого. В подальшому з`ясувалось, що це була імітація посвідчення працівника міліції. Працівники міліції поросили обвинуваченого прокоментувати, що це за посвідчення та почали погрожувати ОСОБА_3 , що йому загрожує покарання та попросили його сісти в службовий автомобіль, повідомивши, що ОСОБА_3 вони повезли до районного відділу міліції. Під час зустрічі з обвинуваченим, останній не перебував в стані алкогольного сп`яніння. До зазначеної події він ніколи не бачив у обвинуваченого ОСОБА_3 ніякого посвідчення. Про те, що працівники міліції вилучили у ОСОБА_3 підроблене посвідчення працівника міліції йому стало відомо зі слів працівників міліції.
За клопотанням сторони захисту під час судового розгляду було допитано експерта ОСОБА_12 , яка суду показала, що для проведення експертного дослідження надійшло службове посвідчення працівника міліції серії НОМЕР_1 на ім`я майора міліції ОСОБА_6 . Під час дослідження було встановлено, що воно складається з двох аркушів паперу, а саме лицьової та зворотної. Текст та зображення нанесені за допомогою принтера струменевим способом та не відповідає встановленому типовому зразку. Посвідчення працівника міліції повинно бути виконано на пластику, воно має бути цільним, з відповідними елементами захисту та друку. На посвідченні, що надійшло на дослідження ніяких елементів захисту не було виявлено взагалі. На документі, що надійшов на дослідження, було зазначено «посвідчення», також в постанові слідчого про призначення експертизи було зазначено, що на дослідження надається саме службове посвідчення. Наданий документ на дослідження на загальний вигляд має вигляд службового посвідчення, на якому зображені фотографія, відтиск печатки, зазначена посада та звання, прізвище ім`я та по-батькові.
Кримінальним процесуальним законодавством України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ст.84 ч.1 КПК України).
Статтями 85 та 86 КПК України передбачено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, а допустимим визнається доказ, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
В спростування винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 358 ч.4 КК України суд покладає наступні належні та допустимі докази:
- показання свідка зі сторони захисту ОСОБА_7 , який суду показав, що обвинувачений ОСОБА_3 не пред`являв працівникам міліції посвідчення, схоже на посвідчення працівника міліції, а достав його з кишені та показав на вимогу працівників міліції;
- показання свідка зі сторони обвинувачення ОСОБА_9 в тій частині, що обвинувачений пояснив, що несправжнє посвідчення працівника міліції йому подарували друзі, що відповідно підтверджує версію обвинуваченого;
- показання свідка зі сторони обвинувачення ОСОБА_11 , який суду показав, що обвинувачений ОСОБА_3 не пред`являв працівникам міліції посвідчення, схоже на посвідчення працівника міліції, а показав його на вимогу працівників міліції;
- дані рапорту працівників міліції від 22.11.2014р. про те, що на вимогу пред`явити документи на посвідчення особи, ОСОБА_3 відмовився, зазначивши, що не має при собі документів. При спробі провести поверхневий огляд ОСОБА_3 , останній вийняв з кишені документ, схожий на посвідчення та намагався його сховати. На вимогу пред`явити документ, ОСОБА_3 пред`явив документ, схожий на посвідчення працівника міліції на ім`я ОСОБА_6 , майора міліції, серії НОМЕР_1 ;
- дані висновку експерта №607/тдд від 25.12.2014р., згідно якого службове посвідчення працівника міліції на ім`я ОСОБА_6 , майора міліції, серії НОМЕР_1 , не відповідає аналогічним документам, що знаходяться в офіційному обігу на території України;
- показання експерта ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні підтримала висновок технічної експертизи №607/тдд від 25.12.2014р., та показала, що службове посвідчення працівника міліції на ім`я ОСОБА_6 , серії НОМЕР_1 не відповідає аналогічним документам, що знаходяться в офіційному обігу на території України.
При прийнятті рішення про виправдання обвинуваченого суд проаналізував норму ст. 358 ч.4 КК України.
Так, згідно примітки до ст. 358 КК України під офіційним документом слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документ докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.
Кримінальним кодексом України передбачено, що посвідчення це документ, який посвідчує особистість володільця, його право та (або) правовий статус (посвідчення: особи, інваліда війни, пенсійне та ін.), виданий (виготовлений) з метою використання.
Згідно даних висновку експерта №607/тдд від 25.12.2014р. та показань експерта ОСОБА_12 , об`єкт службове посвідчення працівника міліції на ім`я ОСОБА_6 серія НОМЕР_1 , який наданий на дослідження експерту слідчим, не відповідає аналогічним документам , що знаходяться в офіційному обігу, що підтверджує версію обвинуваченого щодо отримання даного несправжнього посвідчення у подарунок.
Об`єктивна сторона даного злочину передбачає, що використання завідомо підробленого документа, може бути вчинене одним із двох способів: 1) пред`явлення документа; 2) подання документа.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення у використанні завідомо підробленого документа, шляхом демонстративного пред`явлення у вічі працівника міліції, службового посвідчення працівника міліції.
При пред`явленні документа суб`єкт, видаючи підробку за справжній документ, знайомить з його змістом інших осіб. При цьому підроблений документ залишається у володінні винного.
В даному випадку відсутні докази, які вказують що ОСОБА_3 видав підроблене посвідчення працівника міліції за справжній документ, та знайомив з його змістом інших осіб, які були присутні в приміщені кімнаті працівників охорони магазину, що розташоване в магазині «Сільпо», що по пр-ту В.Маяковського, 75/2 в м. Києві.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 , саме на вимогу працівників міліції, які прибули на виклик, дістав з кишені документ схожий на посвідчення працівника міліції та поклав його на стіл, тобто відсутня демонстративність, яка вказана в обвинувальному акті, пред`явлення підробленого документу.
Даний злочин вважається закінченим з моменту пред`явлення підробленого документа незалежно від того, чи вдалося винному досягти поставленої мети.
Однак, суд ще раз звертає увагу, що момент пред`явлення ОСОБА_3 посвідчення не встановлений, оскільки документ був наданий на вимогу працівників міліції.
Крім того, в діях обвинуваченого відсутня суб`єктивна сторона злочину, тобто прямий умисел на використання підробленого документу.
Наведене обґрунтування вказує на відсутність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 358 ч.4 КК України.
Доказ, наданий стороною обвинувачення, - дані рапорту старшого слідчого СВ Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 16.01.2015р., згідно якого в ході досудового розслідування було встановлено, що в період часу з 20.11.2014р. по 21.11.2014р. в денний час доби ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого проживання, а саме в квартирі АДРЕСА_2 , із застосуванням копіювально-множинної техніки, виготовив з метою подальшого використання посвідчення працівника міліції із своїм зображенням на ім`я ОСОБА_6 серії НОМЕР_1 , суд відкидає, оскільки даний доказ виходить за межі пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, оскільки вказують на виготовлення документу а не використання.
Версія щодо допиту осіб, які, зі слів обвинуваченого, подарували йому 11.11.2014р., на старе свято дня міліції, даний документ, сторонами кримінального провадження не перевірявся, а згідно ст. 92 ч.1 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Крім того, під час судового розгляду не знайшло своє підтвердження показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про те, що обвинувачений ОСОБА_3 був з явними ознаками алкогольного сп`яніння.
Відповідно до вимог ст.373 ч.3 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
В ст. 7 КПК України закріплені найважливіші засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, а в ст. 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципів верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
В ст. 17 КПК України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ст.6 ч.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006р. передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).
Згідно із ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Виправдувальний вирок згідно із ч.1 ст. 373 КПК України ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
За наведених обставин докази, на які посилається сторона обвинувачення, не були підтверджені безпосередньо у суді, в зв`язку з чим вони не можуть бути визнані достатніми для доведення обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_3 за ст. 358 ч.4 КК України.
З урахуванням викладеного, отриманих безпосередньо в суді показань свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які є працівниками міліції, тобто є зацікавленими особами, досліджених письмових доказів, які спростовані під час судового розгляду, а також неможливість спростування виправдовувальних показань обвинуваченого ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_11 суд, у відповідності із ст. 62 Конституції України, витлумачує це на користь обвинуваченого ОСОБА_3 , і приходить до загального висновку про недоведеність, що в діянні обвинуваченого наявний склад інкримінованого йому кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 358 ч.4 КК України.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не пред`являвся.
Речові докази в кримінальному провадженні, згідно постанови старшого слідчого СВ Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_13 від 25.02.2015р., а саме: службове посвідчення працівника міліції на ім`я ОСОБА_6 , серії НОМЕР_1 та СД-диск із записом електронної версії Ф.1 на паспорт ОСОБА_3 долучені до матеріалів кримінального провадження (а.с.78,79).
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог норми ст.100 КПК України.
В кримінальному провадженні наявні наступні процесуальні витрати:
· за проведення технічної експертизи документів від 24.12.2014р. №607/тдд в сумі
430,43грн. (а.с. 58);
· за проведення портретної експертизи від 23.02.2015р. №7-6П (а.с.77).
Відповідно до норм ст.ст. 122,124 КПК України процесуальні витрати за залучення експерта слід віднести за рахунок державного бюджету в межах коштів, передбачених на проведення судових експертиз.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувався.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд
ОСОБА_3 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 358 ч.4 КК України та по суду виправдати за недоведеністю, що в його діянні наявний склад даного кримінального правопорушення злочину.
Речові докази в кримінальному провадженні, які згідно постанови старшого слідчого СВ Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_13 від 25.02.2015 р., були долучені до матеріалів кримінального провадження та передані стороною обвинувачення суду під час судового розгляду, а саме:
· службове посвідчення працівника міліції на ім`я ОСОБА_6 , серії НОМЕР_1 та СД-диск із записом електронної версії Ф.1 на паспорт ОСОБА_3 залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження сформованого в суді.
Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: