справи: 1-106
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21
листопада 2007 року Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючого
- судді Покидюка
М.В.

при
секретарі Каращук
В.С.

за
участю: прокурора Матюка
A.M.

потерпілої ОСОБА_2.

розглянувши у. відкритому
судовому засіданні у смт. Маневичі кримінальну справу по обвинуваченню
ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця АДРЕСА_1, зареєстрованого вАДРЕСА_2, фактично проживаючого вАДРЕСА_3, українця,
громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, не
працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ПідсуднийОСОБА_1, будучи
зобов'язаним згідно виконавчого листа Маневицького районного суду № 2-324 від
20 серпня 2001 року сплачувати на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше
1/2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на одну дитину щомісячно,
починаючи з 9 серпня 2001 року та до його повноліття, на протязі тривалого
часу, а саме з 6 вересня 2006 року, від сплати даних коштів злісно ухиляється.
ТакОСОБА_1, працюючи з 3 жовтня 2006 року по 12 червня 2007 року на посаді
робітника нижнього складу Дочірнього підприємства "Комунальне
спеціалізоване лісогосподарське підприємство" „Маневичіліс", умисно,
з метою уникнути сплати аліментів, нічого не повідомив у бухгалтерію даного
підприємства про наявність виконавчого листа Маневицького районного суду та про
свій обов'язок сплачувати аліменти, а також нічого не повідомив у відділ
державної виконавчої служби Маневицького районного управління юстиції про своє
місце працевлаштування, внаслідок чого за вищевказаний період йому було
виплачено заробітну плату в сумі 1272 гивень, з яких згідно чинного
законодавства він мав виплатити аліментів та в рахунок заборгованості по них
грошові кошти в сумі 890 гривень 40 копійок але не виплатив і всі отримані
гроші витратив на особисті потреби. Після звільнення 12 червня 2007 року за
власним бажанням з Дочірнього підприємства "Комунальне спеціалізоване
лісогосподарське підприємство" „Маневичіліс", будучи працездатним та
не маючи обмежень по стану здоров'я працювати, офіційно на роботу не
влаштовувався. На усні звернення стягувачки ОСОБА_2. сплачувати аліменти не
реагує. Будучи безробітним з червня 2007 рокуОСОБА_1, з метою влаштуватися на
роботу і в подальшому сплачувати аліменти в Маневицький районний центр
зайнятості населення не звертався. Більшість викликів в ДВС підсудний
проігнорував. Після проведених працівниками ДВС бесід та письмових попереджень
від 19 квітня 2007 року та 8 серпня 2007 року про сплату аліментів та погашення
заборгованості і можливість притягнення до кримінальної відповідальностіОСОБА_1
будь-яких дій спрямованих на сплату, встановлених рішенням суду, аліментів та
погашення заборгованості не вчинив в результаті чого заборгованість постійно
зростала. Внаслідок вищевказаних дій спрямованих на злісне ухилення від сплати
аліментів станом на 1 жовтня 2007 року у ОСОБА_1 утворилась заборгованість по сплаті аліментів в сумі 2607
грн. 78 коп.

ПідсуднийОСОБА_1 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому
злочині визнав повністю, показав, що йому відомо про обов'язок сплачувати
аліменти згідно виконавчого листа від 20 серпня 2001 року, виданого Маневицьким
районним судом, однак через відсутність роботи, вказаних коштів не сплачував.
Підтвердив, що матеріальної допомоги дитийі не надавав та не цікавився її
вихованням. Визнав, що, знаючи та будучи попередженим 'при кримінальну
відповідальність за ухилення від сплати обов'язкових платежів на утримання
дитини, свідомо ухилявся від їх сплати, а саме не повідомляв бухгалтерію за
місцем роботи про наявність виконавчого листа, свідомо не з"являвся у
державну виконавчу службу і їх теж не повідомляв про місце роботи. Щиро кається
у вчиненому і просить суворо не карати, обіцяє погасити заборгованість
найближчим часом.

Потерпіла ОСОБА_2. в
судовому засіданні пояснила, що неодноразово просила підсудного допомагати
сім'ї матеріально. їй, крім того відомо, що ОСОБА_1 неодноразово попереджувався відділом ДВС Маневицького РУЮ
про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, однак
продовжував ухилятись від їх сплати. Просить суд притягнути підсудного до
кримінальної відповідальності але не позбавляти його волі.

Покази підсудного ОСОБА_1 відповідають фактичним обставинам справи, які ніким не
оспорюються.

Крім повного визнання
підсудним ОСОБА_1.
своєї вини в інкримінованому йому злочині, його вина у
вчиненому підтверджується іншими доказами зібраними та дослідженими в судовому
засіданні.

Зокрема,"копією
виконавчого листа 2-324 від 20 серпня 2001 року, яким підтверджено, що з
ОСОБА_1
стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина
ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2
неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на одну дитину щомісячно,
починаючи з 9 серпня 2001 року та до досягнення сином повноліття (а.с. 19-21);
поданням ВДВС Маневицького РУЮ, яке свідчить про злісне ухилення ОСОБА_1 від
спати аліментів на користь ОСОБА_2. (а.с. 16-17); довідкою ВДВС Маневицького
РУЮ про нарахування аліментів, якою доведено, що станом на 1 жовтня 2007 року
заборгованість по сплаті аліментів в ОСОБА_1 перед ОСОБА_2. становить 2607,78
грн. (а.с. 18); попередженнями ВДВС Маневицького РУЮ від 19 квітня 2007 року,
від 8 серпня 2007 року, якими підтверджено, що підсудному неодноразово
пропонувалось влаштуватися на роботу і добровільно сплачувати аліменти, а також
попереджено про кримінальну відповідальність у разі ухилення від сплати даних
обов'язкових щомісячних платежів.

Аналізуючи зібрані та
досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності суд вважає, що
підсуднийОСОБА_1 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України, оскільки
злісно, ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на
утримання неповнолітнього синаОСОБА_3.

При призначенні покарання
суд враховує, що підсуднийОСОБА_1 вчинив злочин невеликої тяжкості.

Разом з тим, суд приймає до
уваги дані про особу підсудного, а саме, позитивну характеристику за місцем
проживання, що до кримінальної відповідальності він притягується вперше.

При відсутності обставин
справи, що обтяжують покарання підсудного до обставин, що пом'якшують його
покарання суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Виходячи із наведеного, суд
вважає, що виправлення підсудного ОСОБА_1, а також запобігання вчиненню нових
злочинів, як самим засудженим, так і іншими особами можливе при призначенні
йому покарання без ізоляції від суспільства у виді обмеження волі в межах
санкції статті, по якій він притягується до кримінальної відповідальності, із
звільненням від відбуття даного покарання з випробуванням та встановленням
іспитового строку.

Оскільки підсудному
призначається покарання не пов'язане з реальним позбавленням волі, то міру запобіжного
заходу до вступу вироку в законну силу йому слід залишити попередню - підписку
про невиїзд з постійного місця проживання.

Керуючись ст. ст. 323,324
КПК України, суд,

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, призначивши покарання
- 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК
України ОСОБА_1
від призначеного покарання у виді обмеження волі
звільнити з випробуванням при умові, що він протягом 1 (одного) року іспитового
строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов"язки.

На підставі ст. 76 КК
України зобов'язати засудженого ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на
постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи,
повідомляти ці органи про зміну місця проживання і роботи, періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи за місцем
проживання.

Міру запобіжного заходу
засудженомуОСОБА_1. до вступу вироку в законну силу залишити попередню -
підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

На вирок може бути подана
апеляція до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд
протягом 15 діб з моменту його проголошення.