Справа № 297/2094/14-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

18.06.2015 м. Ужгород
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , неодноразово судимий: востаннє 15.03.2013 року за ч. 1 ст. 122 КК України на 2 роки позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки,
у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.263, ч.4 ст.296 КК України визнаний невинуватим та виправданий за недоведеністю його вини у вчиненні кримінальних правопорушень.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 28 червня 2014 року біля 11 год. 30 хв., знаходячись перед адміністративною будівлею ТзОВ Фрут майстер фудс, в м. Берегово, на вул. Б. Хмельницького, 163, умисно, з хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, виражався вголос нецензурною лайкою в сторону потерпілого ОСОБА_11 , на зауваження припинити хуліганські дії не реагував, а навпаки, демонструючи заздалегідь заготовлений предмет для спричинення тілесних ушкоджень, а саме ніж та предмет, зовні схожий на бойову гранату Ф-1, погрожував застосуванням вказаних речей з метою нанесення тілесних ушкоджень та пошкодження майна вищевказаного товариства, в зв`язку з чим відразу був затриманий присутніми ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ..
Крім цього, у невстановленому досудовим слідством місці та в невстановлений час ОСОБА_7 придбав від невстановленої особи метальний ніж з дволезовим клинком, який до 28 червня 2014 року незаконно зберігав по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
28 червня 2014 року біля 11год.30 хв., ОСОБА_7 , знаходячись перед адміністративною будівлею ТзОВ Фрут майстер фудс в м. Берегово по вул. Б.Хмельницького, 163, діючи умисно, усвідомлюючи протиправні дії, носив при собі без передбаченого законом дозволу ніж, який був виявлений та вилучений в ході проведення огляду місця події від 28 червня 2014 року та, згідно висновку експерта № 85 від 03 липня 2014 року, є бойовим метальним ножем з дволезовим клинком кинжального типу, який є різновидом холодної клинкової зброї і виготовлений в саморобний спосіб.
Своє рішення про виправдання ОСОБА_7 за пред`явленим обвинуваченням, суд першої інстанції мотивував тим, що первинні докази, покладені в основу обвинувачення, були отримані всупереч ст.86 КПК України, що унеможливлює їх визнання належними та допустимими. Зокрема, огляд місця події розпочався ще до вчинення злочину ОСОБА_7 та відбувався під час його вчинення. Крім того, 28 червня 2014 року проводився огляд помешкання ОСОБА_7 , який фактично проводився слідчим одночасно із допитом потерпілого ОСОБА_11 .. Також допит свідка ОСОБА_13 був проведений до вчинення ОСОБА_7 злочинів. Окрім цього, на виконання призначених у кримінальному провадженні судово-медичних експертиз на предмет наявності у ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_13 тілесних ушкоджень, останні для проходження медосвідування не з`явились, у зв`язку з чим відсутні відомості про наявність у вказаних осіб тілесних ушкоджень. Стороною обвинувачення не доведено те, що ніж, який є холодною зброєю, та муляж гранати Ф-1 належать обвинуваченому ОСОБА_7 і що останній мав їх при собі під час події, а також за допомогою ножа і муляжу гранати Ф-1 заподіяв чи намагався заподіяти тілесні ушкодження або використання ним цих предметів під час учинення хуліганських дій створило реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян. Щодо обвинувачення за ч.2 ст.263 КК України, то стороною обвинувачення не доведено того, що ОСОБА_7 мав при собі ніж, який є холодною зброєю, натомість ніж, виявлений у нього, - холодною зброєю не являється.
В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вироку та направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд. В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на неповноту судового розгляду, що призвела до невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та, як наслідок, необґрунтованого виправдання ОСОБА_7 за пред`явленим обвинуваченням. Окрім того, прокурор обгрунтовує апеляцію істотними порушеннями судом першої інстанції вимог п.5 ч.2 ст.412 КПК, через розгляд кримінального провадження у відсутності потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_14 , на допиті яких наполягав державний обвинувач. Апелянт вказує також на недотримання судом вимог ст.411 КПК, а саме при наявності суперечливих доказів суд у вироку не зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші. На думку апелянта, судом при виправданні обвинуваченого ОСОБА_7 допущено істотну суперечність, оскільки у мотивувальній частині вироку зазначено як підставу для виправдання недоведеність вчинення кримінального правопорушення (п.1 ч.1 ст.373 КПК), в той же час у вироку констатовано про те, що суд дійшов висновку про те що «діяння , у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , місця не мало, а дії ОСОБА_7 28 червня 2014 року не містять склад кримінальних правопорушень, що інкримінуються йому органом досудового розслідування» (п.3 ч.1 ст.373 КПК).
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 просять вирок щодо ОСОБА_7 скасувати й ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.2 ст.263 КК України. В обгрунтування апеляції потерпілий ОСОБА_9 посилається на істотні порушення судом першої інстанції кримінального процесуального Закону. Розгляд кримінального провадження відбувся без його допиту в якості потерпілого, що призвело, на його переконання, до неповноти у з`ясуванні фактичних обставин справи й тим самим було порушено його право на захист, що є безумовною підставою для скасування вироку суду.
В запереченнях на апеляційні скарги, поданих захисником ОСОБА_8 , зазначено про законність та обґрунтованість вироку суду щодо ОСОБА_7 .. Окрім цього, вказано на те, що обшук у помешканні ОСОБА_7 проведено на підставі ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно обвинуваченого, тим самим узаконивши проведення обшуку заднім числом. Розслідування в справі проведено за один день, без забезпечення підозрюваному права на захист, що свідчить про явні фальсифікації та численні процесуальні порушення.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора та представника потерпілого, які підтримали подані апеляційні скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника про законність і обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора та потерпілого підлягають до часткового задоволення з таких підстав.
Згідно з вимогами кримінального процесуального закону суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення норм КПК.
Відповідно до вимог статті 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального за¬кону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог п.1), п.2) п.7) ч.3 ст.56 КПК України потерпілий під час судового провадження в будь-якій інстанції має право бути завчасно поінформованим про час і місце судового розгляду, брати участь у судовому провадженні, оскаржувати судові рішення в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно зі ст.325 КПК України питання про проведення судового розгляду без потерпілого суд вирішує залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини справи і лише в тому разі, якщо потерпілий не прибув, але був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.
Ці вимоги кримінального процесуального Закону судом першої інстанції додержані не були.
З журналів судових засідань вбачається, що судове засідання від 11 лютого 2015 року відбулось за відсутності потерпілого ОСОБА_9 і питання про проведення судового розгляду без нього судом не вирішувалось.
В матеріалах кримінального провадження містяться численні заяви потерпілого, в яких він настоював на розгляді провадження за його участі та клопотав про відкладення розгляду провадження з різних об`єктивних підстав. Натомість суд першої інстанції в судове засідання 11 лютого 2015 року потерпілого взагалі не викликав.
Отже під час судового розгляду вказаного кримінального провадження не забезпечено додержання прав потерпілого ОСОБА_9 , що є істотним порушенням кримінального процесуального закону і тягне за собою скасування судового рішення.
Відповідно до вимог п.5) ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
Згідно з п.1) ч.1 ст.415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачене пунктом 5 частини другої статті 412 цього Кодексу.
Обгрунтованими також є доводи прокурора про наявність істотних суперечностей щодо підстав виправдання обвинуваченого ОСОБА_7 зазначених у мотивувальній частині вироку суду.
Як убачається з вироку у мотивувальній його частині, як підставу для виправдання ОСОБА_7 , судом вказано на недоведеність вчинення кримінального правопорушення (п.1 ч.1 ст.373 КПК), в той же час у вироку констатовано, що суд дійшов висновку про те, що «діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , місця не мало, а дії ОСОБА_7 28 червня 2014 року не містять складу кримінальних правопорушень, що інкримінуються йому органом досудового розслідування» (п.3 ч.1 ст.373 КПК).
Вказана суперечність є істотною, оскільки зі змісту ч.1 ст.373 КПК випливає, що виправдувальний вирок постановляється за наявності однієї з підстав зазначених у цій статті.
Також суд першої інстанції в порушення вимог кримінального процесуального закону в резолютивній частині вироку взагалі не зазначив підставу для виправдання ОСОБА_7 передбачену кримінальним процесуальним законом (ч.1 ст.373), а тільки констатував про визнання його невинуватим у пред?явлених підозрах за ч.4 ст.296 і ч.2 ст.263 КК України.
Таким чином, колегія суддів вважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини в справі й прийняття правильного рішення. При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційною інстанцією істотним чи неістотним залежно від обставин кримінального провадження.
Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства чи іншим шляхом вплинули чи могли вплинути на винесення законного, обгрунтованого та вмотивованого судового рішення.
Колегія суддів вважає, що встановлені та наведені в ухвалі апеляційного суду порушення процесуального закону є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів потерпілого, які перешкодили суду повно і всебічно розглянути провадження і вплинули на постановления законного й обґрунтованого вироку, а тому такий підлягає до скасування.
При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно усунути встановлені порушення кримінального процесуального закону, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини справи, ретельно перевірити доводи апелянтів, дати відповідну оцінку доказам в їх сукупності та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.
На підставі викладеного керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги старшого прокурора Берегівської міжрайонної прокуратури та потерпілого ОСОБА_9 задовольнити частково.
Виправдувальний вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 11 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.263, ч.4 ст.296 КК України - с к а с у в а т и. Призначити новий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: