г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/462/15-к
Номер провадження 1-кп/213/106/15
У Х В А Л А
Іменем України
29 липня 2015 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисників- адвокатів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру матеріалів досудового розслідування за № 0001662, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Широке, прож.: АДРЕСА_1 . У вчиненні злочину за ч.2 ст. 289, ч.2 ст.185 КК України; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Зоря Томаківського р-ну, прож.: АДРЕСА_2 . У вчиненні злочину за ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185 КК України; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Марганець, прож.: АДРЕСА_3 . У вчиненні злочину за ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185 КК України; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Мирове Томаківського р-ну, прож.: АДРЕСА_4 . У вчиненні злочину за ч.2 ст. 289 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину за ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185 КК України, що відносяться до умисних тяжких злочинів, та злочину середньої тяжкості.

Обвинувачений знаходиться під вартою з 16.12.2014 року.
Відповідно до ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку. Прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що продовжують існувати ризики, що обвинувачений може вчинити нові злочини, може переховуватись.

Захисник в судовому засіданні просила обрати менш тяжкий запобіжний захід, оскільки частина ризиків втратила актуальність.

Обвинувачений просив змінити запобіжний захід, зазначив, що він не буде переховуватись, та зазначив, що за нього ручаються «люди».

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу судом враховуються вимоги ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання за інкремінований злочин, а саме за ст. 289 ч2 КК України передбачене покарання від 5 до 8 років позбавлення волі, та за 185 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі. Обвинувачений утримується під вартою з 16.12.2014р., тобто майже 8 місяців. Обвинувачений раніше неодноразово судимий, судимості не зняті та не погашені. Обвинувачений не працює, не має засобів до існування, тобто існує ризик вчинення нового злочину. Згідно обвинувального акту обвинувачений щиро розкаюється та активно сприяв слідству, вину визнає, але це не узгоджується з його поясненнями в суді, оскільки його позиція неодноразово змінювалась, спочатку визнавав вину повністю, пізніше зазначив, що не вчиняв взагалі злочини, пізніше зазначив, що вчинив лише крадіжку навігатора. Суд враховує вік та стан здоров,я обвинуваченого, що не є особою похилого віку, та на здоров,я не скаржився, на умови перебування під вартою також не скаржився. Обвинувачений не одружений, дітей не має, відсутні тісні соціальні зв,язки; наявне постійне місце проживання.

Відповідно до Постанови ПВССУ від 19.12.2014р., при вирішенні питання про обрання чи продовження запобіжного заходу має враховуватись поведінка обвинуваченого та його соціальні зв,язки. Суду не доведено наявності тісних соціальних зв,язків, які б спростували ризик переховування.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Таран проти України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою повинен бути необхідним за конкретних обставин. Тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Суду доведено, що існує ризик впливу на свідків, що підтверджується негативною репутацією обвинуваченого, тяжкістю обвинувачення, тим, що злочин є умисний. Суд критично відноситься до твердження захисту, що цей ризик відпав, оскільки сторона обвинувачення не відмовилась від допиту залишившихся свідків. Існує ризик переховування від суду, оскільки відсутні тісні соціальні зв,язки, обвинувачений не працює та не має засобів до існування, був затриманий в порядку ст. 208 КПК України. Суд критично відноситься до втеррдження, що він не буде переховуватись та за нього «ручаються люди», оскільки це не підтверджено суду. Існує ризик перешкоджання слідству, оскільки на даний час не допитані всі свідки, не вивчені письмові докази, та можливо буде необхідність у проведенні додаткових слідчих дій, допиту додаткових свідків, проведення експертиз; наявні протиріччя у показах обвинувачених, сам обвинувачений змінює покази та не сприяє слідству. Може знищити докази, оскільки не всі викрадені речі винайдені та не повернуті потерпілим (як видно з показів потерпілих допитаних в суді), тобто існує ризик знищення, переховування речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Існує ризик вчинення нового злочину, оскільки обвинувачений раніше судимий, обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину.

Відповідно до рішення ЄСПЛ Тимошенко проти України, для того, щоб позбавлення свободи вважалося несвавільним - запобіжний захід повинен бути необхідним за даних обставин. Суд вважає, що з урахуванням існування зазначених вище ризиків, в даному випадку необхідний є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, наявні підстави "проти" звільнення, тобто "за" тримання під вартою.

Суд зазначає, що ризики не зменшились та продовжують існувати.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є запобіжним заходом, який у відповідності до ч.1 ст. 183 КПК України є винятковим, та застосовується лише в разі неможливості застосування більш м,яких запобіжних заходів.

Застосуванні більш м,яких запобіжних заходів на даній стадії недоцільне, та не буде запобігати зазначеним ризикам.

Таким чином клопотання прокурора підлягає задоволенню, а запобіжний захід продовженню, а клопотання захисту щодо обрання іншого запобіжного заходу - слід залишити без задоволення. Суд вважає можливим визначити заставу в якості альтернативного запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 22,176,177, 181.183, 314-316,343,371,372 КПК України, суд-

УХВАЛИВ

Клопотання обвинувачення задовольнити, а сторони захисту - відмовити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 26.09.2015р.

Визначити розмір застави 50000 гривень, в разі сплати якого вважати обраним ОСОБА_6 , запобіжний захід заставу.

В разі внесення застави суд вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язок повідомляти суд про зміну місця свого проживання; не відлучатися за межі Дніпропетровської області без дозволу суду, з,являтись на виклики суду.

Роз,яснити, що в разі внесення застави- оригінал квитанції має бути наданий уповноваженій службовій особі КСІ. Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документу, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа КСІ негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_6 з під варти, та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з під варти внаслідок внесення застави, підозрюваний зобов,язаний виконувати покладені на нього обов,язки, пов,язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1