УХВАЛА

Іменем України

„ 29 "
травня 2007 року АДРЕСА_1 Житомир

Колегія суддів судової палати в
кримінальних справах апеляційного суду

Житомирської області у складі:

головуючого - судді Романова О.В.

суддів: Ляшука В.В.

Ткаченка В.Л.

з участю: прокурора Воронухи
Д.С.

захисника ОСОБА_3.

засудженого ОСОБА_1

потерпілої ОСОБА_2

розглянула у
відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляції засудженого
ОСОБА_1, державного обвинувача, що брав участь у розгляді справи, потерпілої
ОСОБА_2 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 21 лютого 2007
року, яким засуджено

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця
АДРЕСА_1,

громадянина України,
раніше судимого.

25.12.2006 року за ст.ст. 246, 366
ч. 1, 343 ч. 1,345 ч.1, 357 ч.1, 70, 75, 76 КК України на 3 роки
обмеження волі, звільненого від відбування основного
покарання з випробуваний з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

за ст. 286 ч. 1
КК України до штрафу в розмірі 1500 гривень без позбавлення права керувати
транспортними засобами;

На підставі ч.4
ст. 70 КК України постановлено вважати засудженим до покарання у виді штрафу в сумі 1500 грн., без позбавлення права
керувати транспортними засобами та до покарання визначеного вироком від
25.12.2006 року, які належить виконувати окремо;

Запобіжний захід
засудженому до набрання вироком законної сили залишено-підписку про невиїзд.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на
користь:

Справа №11-325 Головуючий у суді 1 -ї інстанції

Іонніков В.

Категорія ст.286 ч. 1 Суддя-доповідач
Ляшук В.В.

2

· ОСОБА_2
1920 грн. матеріальної шкоди, 15000 грн. моральної шкоди,

· ОСОБА_4.
15000 грн. моральної шкоди,

·
фінансового управління Житомирської міської ради 1001
грн. 15 коп. витрат на лікування особи, що потерпіла від злочину,

· УМВС України в Житомирській області 164 грн. 77 коп.
судових витрат.

Як визнав суд
26.08.2006 року біля 17 год.
20 хвилин ОСОБА_1. керуючи власним
автомобілем ВАЗ 210990, державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по проспекту Миру в напрямку вул. Перемоги м.
Житомира, в районі будинку №8, порушив
вимоги п.п. 1.5, 1.7, 4.16(a), 12.3, 18.2 Правил дорожнього руху України створив небезпеку для руху, яка
загрожувала здоров'ю громадян, не був уважним, проїжджаючи регульований
пішохідний перехід на заборонений червоний сигнал світлофора, не вжив заходів
для зменшення швидкості аж до зупинки
транспортного засобу, під час виникнення перешкоди для руху, та скоїв
наїзд на пішохода ОСОБА_5.,
який переходив проїзну частину на регульованому пішохідному переході, зліва
направо, відносно напрямку руху автомобіля.

Внаслідок наїзду
пішохід ОСОБА_5. отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

В апеляції
засуджений ОСОБА_1. не оспорюючи фактичні обставини справи зазначає, що судом
при вирішенні цивільного позову не враховано, що тілесні ушкодження у
потерпілого відносяться до категорії середньої тяжкості, смерть потерпілого не
знаходиться в причинному зв'язку з отриманими ним ушкодженнями, а також його
тяжкий матеріальний стан те, що у нього на
утриманні двоє неповнолітніх дітей, жінка, мати інвалід. Просить вирок
змінити зменшити розмір моральної шкоди, встановивши її у розмірі меншому 3000
грн., а також зменшити матеріальну шкоду, не враховувати витрати на поховання.

Прокурор, який
приймав участь у розгляді справи, в своїй апеляції не оспорює доведеність вини
засудженого, про те вважає, що суд безпідставно застосував положення ч.4 ст.70 КК України, оскільки основне покарання у
виді штрафу складанню за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків з
іншими видами покарань не підлягає та виконуються самостійно. Просить вирок
скасувати постановивши новий, яким призначити засудженому покарання штраф у
розмірі 1700 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Потерпіла
ОСОБА_2., в апеляції зазначає, що суд при обранні покарання засудженому не
врахував його особу, а зокрема те, що він вже притягувався до кримінальної
відповідальності, збитки відшкодував у мізерному
розмірі - 300 грн., вину визнав лише у суді, а тому просить вирок скасувати
постановивши свій, обравши засудженому покарання у виді обмеження волі, а також
з'ясувати питання про страхування цивільної відповідальності власника
транспортного засобу.

3

Заслухавши
доповідача, засудженого ОСОБА_1 та його захисника, міркування прокурора, думку
потерпілої ОСОБА_2., які підтримали свої апеляції та заперечили щодо апеляцій
інших учасників, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 365 КПК
України, судова колегія вважає, що апеляції засудженого та прокурора підлягають
частковому задоволенню з наступних підстав.

Винність ОСОБА_1 у вчинені злочину, за який його засуджено, та правильність
кваліфікації його дій у апеляціях не оспорюється і підтверджується дослідженими
та належно оціненими судом доказами.

Призначене
засудженому ОСОБА_1. покарання відповідає вимогам
ст. 65 КК України, судом враховано характер та ступінь суспільної небезпеки
вчиненого злочину, особу винного.

Суд врахував
щире каяття ОСОБА_1 те, що він вважається не судимим,
оскільки злочин за який його було засуджено за останнім вироком він вчинив
до постановления попереднього
вироку від 25.12.2006 p., позитивну характеристику з місця проживання, те, що у
нього на утриманні двоє неповнолітніх дітей, він скоїв необережний злочин та
призначив йому покарання в межах санкції
інкримінованої йому статті кримінального закону у виді штрафу ближче до
максимального розміру.

Суд першої
інстанції у вироку послався на обтяжуючу покарання ОСОБА_1 обставину - вчинення
злочину щодо особи похилого віку.

Колегія суддів вважає таке посилання у вироку необгрунтованим, оскільки засуджений
вчинив не умисний злочин, а тому у відповідності до ч. 2 ст. 365 КПК України
виключає з вироку цю обтяжуючу покарання обставину.

За таких обставин колегія суддів вважає призначене судом покарання ОСОБА_1. таким, що відповідає ступеню тяжкості злочину та
особі засудженого, і яке за своїм видом і розміром не є явно несправедливим як
внаслідок м'якості, так і суворості.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу
складанню за сукупністю злочинів з іншими видами покарань не підлягають і
виконуються самостійно, а тому колегія суддів приходить до висновку про
необхідність виключення з вироку посилання на ч. 4 ст. 70 КК України.

Приймаючи
рішення про стягнення з засудженого заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 1920 грн. суд першої інстанції не
врахував те, що потерпілому внаслідок злочину було спричинено середньої
тяжкості тілесні ушкодження. які в прямому причинному зв'язку з смертю
потерпілого ОСОБА_5, не знаходяться, що вбачається з матеріалів кримінальної
справи, а зокрема висновку комісійної судово - медичної експертизи /а.с.
140-144/.

За цих обставин
колегія суддів вважає безпідставним стягнення з засудженого витрат пов'язаних
з похованням потерпілого, а зокрема 696
грн.

на поминальні
обіди, а тому зменшує на цю суму розмір матеріальної шкоди.

4 Колегія суддів
вважає., що суд першої інстанції визначаючи розмір грошового відшкодування
моральної шкоди потерпілим ОСОБА_2, ОСОБА_4. не в повній мірі врахував те, що
злочин вчинено з необережності, внаслідок злочинних дій потерпілому були
спричиненні середньої тяжкості тілесні ушкодження, які у причинному зв'язку з
його смертю не знаходяться, а також матеріальний стан засудженого, який не
працює, хворіє, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей та матір інваліда
першої групи, а тому виходячи з засад розумності та справедливості приходить до висновку про необхідність зменшення розміру
моральної шкоди на користь кожної потерпілої до 7500 грн.

На підставі
наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

апеляцію
засудженого ОСОБА_1, державного обвинувача, що брав участь в розгляді справи
задовольнити частково, апеляцію потерпілої ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Вирок
Богунського районного суду м. Житомира від 21 лютого 2007 року щодо ОСОБА_1
змінити.

Зменшити розмір відкодування матеріальної шкоди з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 з 1920 грн. до 1224 гривень.

Зменшити розмір відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_1 на користь
як ОСОБА_2 так ОСОБА_4. з 15000 гривень до 7500 гривень кожній.

Виключити з
резолютивної частини вироку посилання на ч. 4 ст. 70 КК України.

В порядку ст. 365 КПК України виключити з вироку обтяжуючу покарання обставину
- вчинення злочину щодо особи похилого віку.

В решті вирок залишити без змін.