АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

номер справи: 653/3220/14-к
Провадження номер: 11-кп/791/577/15 р. Головуюча в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2015 року червня місяця «25» дня
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_2
СуддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
При секретаріОСОБА_5
З участю прокурораОСОБА_6
ОбвинуваченогоОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000547, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 і обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 27 квітня 2015 року, -
в с т а н о в и л а:
Цим вироком

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Лідово,

Здолбунівського району, Рівненської області, жителя

АДРЕСА_1 , раніше не

судимого у відповідності до ст. 89 КК України,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до позбавлення волі на три роки з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки.

Запобіжний захід взяття під варту після вступу вироку в законну силу.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 25 000гривень за моральну шкоду і на користь ОСОБА_10 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_11 25 000 гривень за моральну шкоду та користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 786 гривень 24 копійок.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він 31 жовтня 2014 року о двадцять третій годині двадцять хвилин, керуючи автомобілем марки « ВАЗ-21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 і рухаючись по автодорозі « Іванівка-Партизани-Генічеськ, порушив п.п. 2.3 б, 2.9 а, 12.1 Правил дорожнього руху України, а саме проявив неуважність до дорожньої обстановки, не обрав безпечну швидкість руху внаслідок чого не впорався з керуванням та допустив з`їзд автомобіля за межі проїжджої частини дороги де вчинив наїзд на дерево. В результаті таких дій ОСОБА_7 і дорожньо-транспортної пригоди пасажиру ОСОБА_11 були спричинені тілесні ушкодження, вівд яких настала смерть потерпілої на місці пригоди.

На вирок суду прокурор ОСОБА_8 і обвинувачений ОСОБА_7 подали апеляційні скарги, в яких, не заперечуючи доведеності вини і правильності кваліфікації дій обвинуваченого, вказують на незаконність вироку в частині призначеного ОСОБА_7 покарання. Зокрема, прокурор вказує, що при призначенні покарання ОСОБА_7 суд не в повній мірі прийняв до уваги наслідки дорожньо-транспортної пригоди, а саме настання смерті потерпілої, а також перебування обвинуваченого на час вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, на думку прокурора, суд помилково кваліфікував дії обвинуваченого як порушення правил експлуатації транспортного засобу. Просить вирок скасувати і ухвалити новий вирок. Яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на п`ять років з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки.

Обвинувачений ОСОБА_7 посилається на ті обставини, що вину він визнав і покаявся, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, частково добровільно відшкодував завдану шкоду, характеризується позитивно, фактично має на утриманні матір, яка хворіє. Крім того, судом не враховано і думку потерпілих, які просили не позбавляти його волі. Просить вирок змінити, застосувавши до нього положення ст. 75 КК України або положення ст. 69 КК України.

Представник потерпілих ОСОБА_12 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора та просить залишити її без задоволення і задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого, враховуючи, що при умові перебування його на волі він зможе надавати потерпілим матеріальну підтримку.

Заслухавши міркування прокурора про необхідність скасування вироку з наведених в апеляційній скарзі прокурора підстав, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину за зазначених у вироку обставин у апеляційних скаргах не заперечується і такий висновок підтверджується допустимими, належними і перевіреним в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Разом з тим, кваліфікуючи дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України суд в порушення вимог ст. 337 КПК України вийшов за рамки пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення. Диспозиція ст. 286 КК України передбачає дві підстави притягнення особи до кримінальної відповідальності за вказаною нормою матеріального права, а саме за порушення правил безпеки дорожнього руху або порушення експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом. Так органами досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил без пеки дорожнього руху особо, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого. Суд же, кваліфікуючи дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, крім ознаки порушення ним правил дорожнього руху, додатково вказав і на порушення обвинуваченим експлуатації транспорту. Така вказівка суду підлягає виключенню із мотивувальної частини вироку у відповідності до ст. 411 КПК України у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині заслуговують уваги і підлягають задоволенню.

Що стосується призначеного обвинуваченому покарання то воно відповідає вимогам ст. 65 КК України щодо його необхідності, достатності та справедливості. Як встановив суд першої інстанції обвинувачений вину визнав і покаявся, частково відшкодував потерпілим завдані збитки, має на утриманні двох малолітніх дітей, характеризується позитивно. Сукупність цих обставин, на думку колегії суддів, давали суду підстави для призначення обвинуваченому покарання в нижніх межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України. Колегія суддів вважає, що, враховуючи тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину і вчинення його в стані алкогольного сп`яніння, що є обтяжуючою його покарання обставиною, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства. Підстав для звільнення обвинуваченого від покарання з випробуванням чи призначення покарання нижче найнижчої межі, передбаченої санкцією норми матеріального права, колегія суддів не вбачає. Доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність врахування як обтяжуючої покарання обставини спричинення смерті потерпілій не може братися до уваги так як така обставина є кваліфікуючою ознакою ч. 2 ст. 286 КК України.

З оглядом на викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування та задоволення апеляційних скарг прокурора і обвинуваченого в цій частині немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 411, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 задовольнити частково, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 27 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 змінити, виключивши з його мотивувальної частини вказівки суду на наявність в діях ОСОБА_7 ознаки ч. 2 ст. 286 КК України порушення ним експлуатації транспорту.

В решті вирок місцевого суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення і може бути оскаржена учасниками судового розгляду на протязі трьох місяців з моменту її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: (три підписи)

З оригіналом згідно

Суддя