Справа №1-31/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

смт. Локачі 11
вересня 2007 року

Локачинський
районний суд під головуванням

судді Корнелюка B.C.

за участю
секретаря Гергеші З. А.

прокурора
Артисюка В.В.

захисника
ОСОБА_1

потерпілих
ОСОБА_2, ОСОБА_3 , ОСОБА_4, ОСОБА_5,
ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні кримінальну справу

про
обвинувачення ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженця с. Туличів
Турійського району Волинської області,
жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною вищою освітою, неодруженого,
відповідно до ст. 89 КК України
судимості не має, працюючого директором
приватного підприємства «Калина», у
вчиненні злочинів, передбачених ст.
ст. 191 ч.2, 191 ч.3, 191 ч.3,
27 ч.3, 366 ч.1, 172 ч.1,
366 ч.1, 175 ч.1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_15
, працюючи директором приватного
підприємства «Калина», являючись
службовою особою, в порушення ст. 46 Конституції України, ст. 253 Кодексу законів про працю, ст.
ст. П, 14, 15,
17, 18, 19 Закону України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», протягом
2006 року не зареєстрував в органах Пенсійного фонду громадян ОСОБА_8, ОСОБА_7,
ОСОБА_5, ОСОБА_14, ОСОБА_9,
ОСОБА_13, ОСОБА_4, ОСОБА_10,
ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_3 , які працювали у
приватному підприємстві «Калина», не
сплатив страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, що позбавляє їх права на
соціальний захист, який включає право на
забезпечення їх у разі повної, часткової
або тимчасової працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених
законом, чим грубо порушив конституційні
права громадян та законодавство про працю.

Крім
того, ОСОБА_15 9 серпня 2006 року склав та подав у Турійське
відділення Ковельської МДПІ податковий розрахунок сум доходу нарахованого
(сплаченого) на користь платників податку,
і сум утриманого з них податку (звіт форми №1 ДФ) за II
квартал 2006 року, в якому
вказав, що у приватному підприємстві
«Калина» працювало два найманих працівники,
а фактично працювало 15 фізичних осіб.

2 лютого
2007 року і 17 квітня 2007 року ОСОБА_15
склав та подав у Локачинське відділення Володимир-Волинської ОДШ
податкові розрахунки сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників
податку, і сум утриманого з них податку
(звіти форми №1 ДФ) за IV-й квартал 2006 року і І квартал 2007 року, в яких вказав, що у ПП «Калина» працювали відповідно 5 і 9
найманих працівників, а фактично
працювали відповідно 16 і 18 фізичних осіб.

Вищенаведені
обставини підтверджуються такими доказами,
дослідженими у судовому засіданні.

Показами
підсудного ОСОБА_15 , який вину у
вчинених злочинах визнав повністю і пояснив,
що, працюючи директором
приватного підприємства «Калина», маючи
право оперативно-господарського розпорядження майном та право прийому і
звільнення працівників, порушив трудове
законодавство, хоча він і укладав
трудові договори з працівниками, вів їх
трудові книжки, але не зареєстрував всіх
працівників в управлінні Пенсійного фонду України, не сплатив внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування щодо 12 працівників ПП «Калина». Також подав
неправдиві відомості щодо кількості працюючих осіб у Турійське і Локачинське
відділення державної податкової інспекції. Із-за відсутності необхідних коштів
і спрямування їх на розвиток господарства,
протягом грудня 2006 року по березень 2007 року дійсно виникла
заборгованість по заробітній платі, але
після перевірки державного інспектора праці,
правоохоронних органів в березні-квітні 2007 року він погасив
заборгованість. Після чого він зареєстрував всіх працівників в управлінні
пенсійного фонду і в звітах до податкової інспекції почав вказувати фактичну
кількість працюючих.

Показами
потерпілого ОСОБА_3 , який пояснив, що в приватному підприємстві «Калина» на
посаді водія він працює з 1 червня 2006 року по даний час. Його заробітна плата становила приблизно
350-400 грн., яку директор ОСОБА_15 виплачував раніше нерегулярно. В березні 2007
року він погасив йому заборгованість по заробітній платі. Про те, що ОСОБА_15
не відраховував в пенсійний фонд страхові внески, він не знав.

Показами
потерпілого ОСОБА_5, який пояснив, що в ПП «Калина» в якості сторожа він працює
з 1 червня 2006 року по даний час. Його
заробітна плата становить 350-400 грн.,
яку директор ПП «Калина» ОСОБА_15
виплачував раніше несвоєчасно. Приблизно в березні-квітні 2007 року він
погасив заборгованість по заробітній платі. Зараз ОСОБА_15 зарплату виплачує своєчасно. Чи відраховував
він страхові внески на працюючих в пенсійний фонд йому нічого не відомо.

Потерпілі
ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13,
ОСОБА_14 дали аналогічні покази.

Наведене
обвинувачення підтверджується і іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні, а саме:

· заявами
та наказами про прийняття працівників на роботу в ПП «Калина» (т. 3 а.с. 6-67);

· довідками
управлінь Пенсійного фонду України в Турійському та Локачинському районах, із яких вбачається, що не за всіх працівників ПП «Калина»
директор ОСОБА_15 сплачував страхові
внески (т.З а.с. 98, 100);

· розрахунками
суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, що підлягають сплаті за
грудень 2006 року, січень, лютий 2007 року, у яких вказана менша кількість застрахованих
осіб, ніж фактично працювали у ПП
«Калина» (т.3 а.с. 74-76);

- податковими розрахунками сум
доходу нарахованого (сплаченого) на користь

платників податку, і сум утриманого
з них податку за II квартал 2006 року,
IV квартал 2006

року і І квартал 2007 року, в яких
директор ПП «Калина» ОСОБА_15
вказував, що в нього

на підприємстві працює тільки відповідно 2, 5 і 9 найманих
працівників, а фактично

працювало відповідно 15, 16 і 18 фізичних осіб. Дані розрахунки
ОСОБА_15 підписав

особисто і завірив печаткою ПП «Калина» (т. 3 а.с. 48, 85-87).

Таким
чином, вина підсудного в умисному грубому
порушенні законодавства про працю та умисному внесенні до офіційних документів
завідомо неправдивих відомостей, у
складанні і видачі завідомо неправдивих документів, доведена повністю, і він повинен нести відповідальність за
ч.1 ст. 172 та ч.1 ст. 366 КК України.

Суд
вважає, що вина ОСОБА_15 у вчиненні злочинів, передбачених
ст. ст. 191 ч.2, 191 ч.3,
191 ч.3, 27 ч.3, 366 ч.1 є недоведеною.

Судом
встановлено, що недобудований металевий
ангар балансовою вартістю 43400 грн.,
який належав об'єднанню співвласників,
відповідно до накладної №140 від 9 квітня 2004 року, ТзОВ «Нове життя» продало підприємцю з
м. Володимир-Волинська ОСОБА_2 за 10
тис. грн., які останній вніс в касу
товариства. Присутні при цьому працівники державної податкової інспекції
вилучили ці гроші в рахунок погашення заборгованості по податках. ОСОБА_2
забрав металеві листи, а каркас ангару
залишився на території товариства.

З лютого
2006 року на території ТзОВ «Нове життя» почало функціонувати ПП «Калина».

18
лютого 2006 року відбулись загальні збори співвласників майнових паїв, на яких було вирішено передати в оренду з
наступним викупом майнові паї директору ПП «Калина» ОСОБА_15 Був складений перелік майна, що передавалось ОСОБА_15 , в якому металевий ангар був відсутній.

Згідно
із накладною №43 від 25.05.2006 року даний ангар директор ПП «Калина»
ОСОБА_15 продав ПП «Айва», яке перерахувало за ангар підприємству 24 840
грн.

Допитаний
по даному епізоду пред'явленого обвинувачення ОСОБА_15 вини не визнав і пояснив, що даний ангар він продав за згодою
співвласників. Дане питання обговорювалось на зборах. Він не пам'ятає, але можливо йому і говорили, що ангар проданий. Отримані підприємством від
реалізації ангару кошти були ним використані на погашення заборгованості за
електроенергію ТзОВ «Нове життя» згідно із договором поруки.

Свідок
ОСОБА_16 пояснив, що він говорив ОСОБА_15 , що ангар проданий підприємцю з м. Володимир-Волинського за 10 тис. грн. ОСОБА_15
ще сказав при цьому, що вони
продали ангар задешево.

Відповідно
до довідки Локачинської філії «Волиньобленерго» у ТзОВ «Нове життя» у зв'язку
із заборгованістю була відключена електроенергія. Оплата заборгованості ТзОВ
«Нове життя» в сумі 21 134, 28 грн. проведена приватним підприємством «Калина»
(т.1 ах. 162).

Суд
вважає, що по цьому епізоду
пред'явленого обвинувачення в діях ОСОБА_15
відсутній склад злочину,
передбачений ч.2 ст. 191 КК
України, оскільки у даному випадку
ОСОБА_15 був сторонньою особою щодо
ангара і не був наділений на законній підставі правомочністю щодо
розпорядження, управління, зберігання цього майна. У цьому випадку
вбачаються цивільно-правові відносини між ОСОБА_2 і ПП «Калина».

Відносно
продажу ОСОБА_15 плит і силосних споруд
судом встановлено, що відповідно до
накладної № 19 від 10 серпня 2006 року ПП «Калина» продало ТзОВ «М. О.П.» 10
залізобетонних плит за 3 000 грн., і
гроші перераховані ПП «Калина». Згідно із договором купівлі-продажу №177 від 27
грудня 2007 року приватне підприємство «Калина» в особі ОСОБА_15 продало гр. ОСОБА_17 силосні споруди за 28
156 грн. 10 залізобетонних плит були продані із 6-ти силосних споруд, балансова вартість яких складала 23 156 грн.
По прибутковому касовому ордеру №54 від 27.12.06 року підприємцем ОСОБА_17 в
касу ПП «Калина» було внесено 28 156 грн. З них 23 156 грн. виплачено
співвласникам майна, а 5 тис. грн. залишилось у ПП «Калина».

Допитаний
по даних епізодах пред'явленого обвинувачення ОСОБА_15 своєї вини не визнав і пояснив, що дійсно згідно із договором продав ТзОВ «М.
О.П.» ЛТД 10 залізобетонних плит за 3 000 грн.,
які знаходились у силосних спорудах. Продаж їх був погоджений із головою
спілки співвласників майна ОСОБА_18 Отримані ПП «Калина» кошти використані на
ремонт сільськогосподарської техніки,
яку він наряду з іншим майном орендує у спілки співвласників майна.

Силосні
споруди знаходяться за гусятником і заважають спорудженню водойми для
гусей, тому з дозволу співвласників
майна продав 6 силосних споруд підприємцю ОСОБА_17 за 28 156 грн., балансова вартість яких складає 23 156 грн.
Гроші в сумі 23 156 грн.

віддав
співвласникам майна, а 5 тис. грн.
залишив у ПП «Калина», оскільки
укладеним договором між ПП «Калина» і підприємцем ОСОБА_17 передбачено, що продавець зобов'язаний організувати
навантаження плит на транспорт покупця. В даний час вартість оренди підйомного
крану в день становить більше 600 грн. ОСОБА_17 вивіз тільки частину плит.
Решта знаходиться на місці, тому ще і не
всі кошти, отримані від ОСОБА_17, використані,
а знаходяться на рахунку ПП «Калина».

У даному
випадку ніхто бухгалтерських документів не підробляв. 7 папок з бухгалтерськими
документами, які вилучені ще 30 січня
2007 року, до цього часу знаходяться в
прокуратурі району.

Покази
ОСОБА_15 підтверджуються рішенням членів
спілки співвласників майна від 27 грудня 2006 року, в якому сказано, що співвласники майна дають згоду на продаж
силосних споруд за 23 156 грн. Гроші мають розділити між співвласниками майна (т.2
а.с. 116, 117). Договором №177 від 27
грудня 2006 року купівлі-продажу шести силосних споруд, яким передбачено, що продавець зобов'язується провести
навантаження плит на транспорт покупця (т.2 а.с. 112-114).

Показами
допитаного в якості свідка голови комітету власників майна ОСОБА_18, який пояснив,
що зборів щодо продажу 10 плит з силосних споруд не було. Як голова
комітету співвласників майна він дав усний дозвіл на їх продаж. Пізніше збори
співвласників майна дали дозвіл на демонтаж і продаж всіх силосних споруд.

Враховуючи, що при продажі плит і силосних споруд, безоплатного вилучення чужого майна поза
волею власника, а також незаконного
збагачення за рахунок чужого майна зі сторони ОСОБА_15 не було,
ніякої матеріальної шкоди співвласникам майна також не спричинено, тому суд вважає, що в діях підсудного по даних фактах
відсутній склад злочину.

Відсутній
також в діях підсудного склад злочину,
передбачений ст. 27 ч.3, ст. 366 ч.1 КК України, оскільки дані бухгалтерські документи невірно
викладені досудовим слідством при пред'явленні обвинувачення ОСОБА_15 Судом встановлено, що на підставі рішення членів спілки
співвласників майна про дозвіл на демонтаж і продаж силосних споруд бухгалтер
оформила накладну №123 від 27 грудня 2006 року,
що голова співвласників майна ОСОБА_18 відпускає ПП «Калина» 6 силосних
споруд за 23 156 грн., яка підписана
ОСОБА_18 і ОСОБА_15. А в безномерному
прибутковому касовому ордері зазначено,
що за силосні споруди від ПП «Калина» ОСОБА_15 ОСОБА_18 отримує 23 156 грн., а не навпаки,
як зазначено в обвинуваченні (т.2 а.с. 132, 133).

Підлягає
звільненню підсудний від кримінальної відповідальності і за ч.1 ст. 175 КК України, так як судом встановлено, що заборгованість по заробітній платі, допущену протягом грудня 2006 року по
березень 2007 року на загальну суму 5603, 73 грн., була повністю погашена підсудним в
березні-квітні 2007 року, тобто до
притягнення його до кримінальної відповідальності. Це підтверджується показами
підсудного, потерпілих. Прокурор також
просить у зв'язку з погашенням підсудним заборгованості по заробітній платі до
притягнення його до кримінальної відповідальності звільнити ОСОБА_15 від кримінальної відповідальності.

Обставин, які пом'якшують покарання або обтяжують його
по справі немає.

Призначаючи
покарання, суд враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину та особу підсудного,
який позитивно характеризується,
є особою передпенсійного віку, і
вважає за можливе застосувати до нього штраф у розмірі до п'ятдесяти
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Цивільний
позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди по даній справі слід
залишити без розгляду, оскільки в діях
підсудного відсутній склад злочину,
передбачений ст. 191 ч.2 КК
України. Такий позов до ПП «Калина» заінтересована особа має право пред'явити в
порядку цивільного судочинства.

Судові
витрати по призначеній будівельно-технічній експертизі необхідно прийняти на
рахунок держави, так як підсудний
підлягає виправданню за ст. ст. 191 ч.2,
191 ч.3 КК України пред'явленого обвинувачення.

На підставі
викладеного, керуючись ст. ст.
323, 324, 328, 331 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_15 визнати
винним у вчиненні злочинів, передбачених
ч. 1 ст. 172, ч.1
ст. 366 КК України, призначивши
покарання:

за ч.1 ст. 172 КК України - призначити покарання у
виді штрафу у розмірі 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

за ч.1 ст. 366 КК України - призначити покарання у
виді штрафу у розмірі 510 (п'ятсот десять) гривень.

Відповідно
до ст. 70 КК України остаточне покарання
визначити шляхом часткового складання призначених покарань у виді штрафу у
розмірі 800 (вісімсот) гривень.

За ст.
ст. 191 ч.2, 191
ч.3, 191 ч.3,
27 ч.3, 366 ч.1 КК України ОСОБА_15 - виправдати.

За ст. 175 ч.1 КК України ОСОБА_15 звільнити від
кримінальної відповідальності відповідно до ч.3
ст. 175 КК України.

Цивільний позов
ОСОБА_2 до ОСОБА_15 про стягнення матеріальної і моральної шкоди залишити без
розгляду.

Судові витрати в
сумі 1394 грн.88 коп за проведення будівельно-технічної експертизи прийняти на
рахунок держави.

Міру запобіжного
заходу відносно засудженого до набрання вироком законної сили залишити
попередню - підписку про невиїзд.

Вирок
може бути оскаржений
до апеляційного суду
Волинської області через
Локачинський районний суд протягом 15 діб з моменту проголошення.