Справа № 445/743/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2015 року Золочівський районний суд Львівської області
в складі судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
та адвоката ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і житель АДРЕСА_1 ,
українець , гр-нин України , освіта середня , не працює , не одружений , раніше не судимий
за ст. 185 ч.3 КК України
В С Т А Н О В И В:
Суд , розглянувши кримінальне провадження , дослідивши і перевіривши зібрані досудовим слідством докази , прийшов до переконання, що ОСОБА_7 за ст.185 ч.3 КК України підлягає виправданню з таких підстав..
Винність свою у скоєному обвинувачений ОСОБА_5 під час розгляду справи судом не визнав і пояснив , що він даної крадіжки не вчиняв. Слідчому під час досудового розслідування він пояснював , що це він вчинив цю крадіжку .
Але так поступив він тому , що працівник міліції ОСОБА_8 переконав його в тому , що за це йому нічого не буде.
У відповідності до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи , суспільства та держави від кримінальних правопорушень , охорона прав , свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження , а також забезпечення швидкого , повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим , щоб кожний , хто вчинив кримінальне правопорушення , був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини , жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений , жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Під час досудового слідства 14.03.2014 року ОСОБА_5 був допитаний як свідок. Він під час допиту пояснив , що він був знайомий з сім`єю ОСОБА_6 , так як деколи підробляв у них на господарстві і йому було відомо де у них знаходиться робочий інструмент та електрична техніка для господарства.
12.03.2014 року у нього біля 22 год. , після того , як випив чвертку горілки , виник умисел проникнути в господарство ОСОБА_9 , викрасти електроінструмент , продати і мати гроші на прожиття.
Він зайшов в хлів , через отвір виліз на горище де виявив інструменти , які були накриті чорною поліменроню плівкою. На горищі вирвав три доски , щоб зробити отвір для спуску в стодолу. Інструменти він почав виносити з горища , виніс їх з стайні і переніс на територію закинутого будинку в АДРЕСА_2 де ніхто не проживає.
Ці речі він сховав під снопами сіна. Наступого дня зранку до нього додому прийшли працівники міліції і він у всьому зізнався та видав викрадені ним речі ( а.с. 31-34).
Ці покази ОСОБА_5 підтвердив під час одночасного допиту з потерпілою ОСОБА_6 25.03.2014 року ( а.с. 80-85) і під час допиту в якості підозрюваного 28.03.2014 року ( а.с. 109-111), а також під час повторного одночасного допиту з ОСОБА_6 ( а.с. 124-127).
Крім цього , під час досудового слідства було проведено слідчий експеримент під ча с якого ОСОБА_5 на місці показав обставини вчиненої крадіжки ( а.с. 114-124 )
Як вже зазначалось вище , підозрюваний під час розгляду справи судом відмовився від цих показів , заявивши , що дав їх під впливом працівника Золочівського РВ ГУ МВСУ ї ОСОБА_8 .
Однак , у відповідності до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим , якщо він отриманий у порядку , встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень , на нього не може посилатись суд при ухваленні судового рішення.
Згідно з вимогами ст. 87 ч.1 КПК недопустимими є докази , отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини , гарантованих Конституцією та законами України , міжнародними договорами , згода на обов`язковість яких надана Верховною. Радою України , а також будь-які інші докази , здобуті завдяки інформації , отриманої внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Ст.87 ч.2 п.3 КПК передбачає, що суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод , зокрема при порушенні права особи на захист, а згідно п. 6 при отриманні показань від свідка , який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.
В матеріалах справи є заява ОСОБА_5 у якій він відмовився від захисника ( а.с 108 ).
Але ця заява надрукована самим слідчим .
Під час розгляду справи суд встановив , що ОСОБА_5 є малограмотним , слідчий під час досудового слідства сфальсифікував протоколи деяких слідчих дій , а ОСОБА_5 в судовому засіданні що він не вміє читати
Він також пояснив , що це слідчий йому сказав , що адвоката йому не потрібно.
Це є порушенням права підозрюваного права на захист з огляду на вимоги ст. 52 ч.2 п. 3 КПК .
Тому показання ОСОБА_7 як свідка є недопустимими доказами.
Потерпіла ОСОБА_6 , даючи показання в суді , не вказала прямо , що краджіку її майна вчинив саме ОСОБА_7 . Не підтвердила цього і її дочка свідок ОСОБА_10 .
В матеріалах кримінальної справи є протокол огляду місця події від 14.03.2014 року ( а.с. 4-7 ) у якому зафіксовано місце знаходження господарства ОСОБА_6 , її господарських споруд , а також протокол огляду покинутого будинку в АДРЕСА_1 , де були виявлені викраденні у потерпілої електроінструменти ( а.с. 8-16).
У цих протоколах зазначено , що огляди ці проводились слідчим в присутності понятих ОСОБА_11 і ОСОБА_12 і в протоколах вказані підписи цих понятих .
Суд , за клопотанням сторони захисту , допитав в судовому засіданні понятих ОСОБА_11 і ОСОБА_12 . Обидва вони пояснили , що взагалі не були присутніми під час цих оглядів і протоколи огляду підписан не ними .
Суд , крім цього, вирішив це перевірити і призначив судово почеркознавчу експертизу .
З її висновку № 2293 від 12.08.2014 року видно , що підписи в цих протоколах огляду від 14.03.2014 року і підписи в протоколі проведення слідчого експерименту від 28.03.2014 року виконані не ОСОБА_11 і не не ОСОБА_12 , а іншою особою.
Але і цим суд не обмежився .
В порядку судового доручення суд доручив слідчому провести слідчий експеримент для з`ясування того , чи міг ОСОБА_5 фізично перенести викрадені речі з господарства потерпілої так , як він про це стверджувавв під час досудового слідства.
Не змогли його підняти і поняті , які були присутні під час цього слідчого екперименту.
Судом були допитані слічий ОСОБА_13 і працівник Золочівського РВ ГУ МВСУ ОСОБА_8 .
Вони пояснили , що ОСОБА_5 признався їм у вчиенні крадіжки майна у потерпілої ОСОБА_6 .
Але у відповідності до ст.95 ч.4 КПК суд не вправі обгрутовувати судові рішення показаннями , наданими слідчому , а ст.97 ч.7 КПК вказує , що не можуть у будь- якому разі визнані допустимим доказом показання з чужих слів , якщо вони даються слідчим , прокурором , співробітником оператиного підрозділу.
. Отже , за недоказаністю у вчиненні злочину , передбаченого ст.185 ч.3 КК України ОСОБА_5 підлягає виправданню.
Керуючись ст. 368 , 370, 371, 373, 374 КПК України, суд -
В И Р І Ш И В :
ОСОБА_5 по ст.185 ч.3 КК України визнати невинуватим і виправдати за недоведеністю у вчиненні цього злочину .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської облаті на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1