Ухвала

іменем україни

11 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4,

суддів: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

при секретарі ОСОБА_7,

за участю:

прокурора ОСОБА_8,

захисника ОСОБА_1,

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_2 на вирок Сахновщинського районного суду Харківської області від 12 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 12 серпня 2014 року.

Вироком Сахновщинського районного суду Харківської області від 12 червня 2014 року засуджено

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, раніше судимого 08 жовтня 2013 року цим же судом за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, якого на підставі ст. 75 КК України було звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточно ОСОБА_2 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці.

За вироком суду, постановленим за наслідками розгляду кримінального провадження за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України, ОСОБА_2 визнаний винним та засуджений за те, що він 8 березня 2014 року близько 22-00 год., будучи в стані алкогольного сп'яніння, повторно шляхом проникнення через незамкнені ворота до подвір'я домоволодіння гр. ОСОБА_3 в с. Гришівка Сахновщинського району Харківської області вчинив крадіжку його майна, а саме 110 кг б/в металевих виробів на загальну суму 269,5 грн.

На цей вирок засуджений подав апеляційну скаргу, в якій порушував питання про зміну вироку районного суду у зв'язку з неправильним застосуванням закону, вважаючи за необхідне перекваліфікувати його дії за цей злочин на ч. 2 ст. 185 КК України. При цьому звертав увагу і на невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 12 серпня 2014 року засудженому ОСОБА_2 було відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

В касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу та змінити постановлений щодо нього вирок. Вказує на неправильну кваліфікацію злочину, за який його засуджено, а саме на відсутність в його діях кваліфікуючої ознаки «проникнення», а також просить застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році».

На касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 прокурор подав заперечення, в якому просить залишити постановлені судові рішення без зміни через необґрунтованість вимог касаційної скарги.

Заслухавши доповідача, доводи захисника засудженого на підтримку поданої останнім касаційної скарги з підстав, викладених у ній, доводи прокурора на часткову підтримку касаційної скарги засудженого в частині мотивів відмови у відкритті апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи касаційної скарги засудженого, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 419 КПК України ухвала апеляційного суду повинна містити мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що апеляційним судом не було дотримано вимог ст. 419 КПК України при відмові у відкритті апеляційного провадження.

Мотивуючи своє рішення про відмову у відкритті за апеляційною скаргою засудженого апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що він оскаржує в апеляційній скарзі фактичні обставини кримінального провадження, тоді як провадження в суді першої інстанції розглядалося в порядку ст. 349 КПК України, і ці обставини ОСОБА_2 були визнані повністю і ніким не оскаржувались.

Разом з тим, апеляційний суд, перевіряючи доводи апеляційної скарги засудженого, припустився помилки щодо визначення підстав, з яких засуджений має право оскаржити постановлений щодо нього за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України вирок.

Із змісту апеляційної скарги засудженого убачається, що він не заперечував фактичні обставини, які були встановлені судом, а, з наведенням відповідних доводів, вказував на неправильне застосування кримінального закону, а саме, на неправильну кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою «проникнення».

Інші, викладені у апеляційній скарзі засудженого доводи, залишені апеляційним судом поза увагою.

Виходячи із наведеного, ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження підлягає скасуванню з призначенням нового апеляційного розгляду, під час якого необхідно усунути вказані недоліки та у відповідності до вимог кримінального та кримінального процесуального законів постановити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 436-438 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 12 серпня 2014 року скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_4 ОСОБА_6