Ухвала

іменем України 20 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_7.,

суддів ОСОБА_8, ОСОБА_9.,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області 18 лютого 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001141,

встановила :

вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 листопада 2014 року

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та жителя АДРЕСА_1,

засуджено за:

- ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_1 остаточно визначено покарання 4 роки позбавлення волі.

Вирішено питання про судові витрати у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області 18 лютого 2015 року цей вирок залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 26 квітня 2014 року о 8 годині, перебуваючи у квартирі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, шляхом вільного доступу, таємно викрав ноутбук марки "Asus X 550 CC" вартістю 5000 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_2 матеріальну шкоду на вказану суму.

2 серпня 2014 року приблизно о 18 годині ОСОБА_1, знаходячись по АДРЕСА_2, за допомогою фізичної сили відігнув накладну планку замка складського приміщення, проник у нього та намагався таємно викрасти майно фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на загальну суму 3770 грн., але злочинний умисел до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий охоронцем у складському приміщенні.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду. повідомляє, що не погоджувався на скорочений порядок розгляду справи, в якій він обвинувачується у вчиненні двох злочинів. Наголошує, що визнав вину у викраденні ноутбуку і щиро розкаявся, однак не погоджується з обвинуваченням про вчинення закінченого замаху на крадіжку майна ОСОБА_3 Зазначає, що не оспорює свою присутність на складах, куди зайшов через незачинені двері, але заперечує, що проникав туди зламуючи їх. Повідомляє, що суд апеляційної інстанції не дослідив обставини незаконного застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому його ухвала підлягає скасуванню

Перевіривши доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з'ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз'яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Із судових рішень вбачається, що при розгляді справи в межах пред'явленого обвинувачення, ОСОБА_1 повністю визнав свою вину по епізоду крадіжки майна ОСОБА_2, та як і інші учасники судового провадження не заперечували, щоб суд розглянув кримінальне провадження по цьому епізоду в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Що стосується епізоду вчинення замаху на крадіжку майна ОСОБА_3, то суд дослідив докази обвинувачення: допитав засудженого, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, потерпілого ОСОБА_3

Суд оцінив у сукупності показання потерпілого, свідків, висновки експертиз та інші досліджені у судовому засіданні докази, які є взаємоузгодженими, належними та допустимими і дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Як убачається з ухвали апеляційного суду, в апеляції на вирок засуджений ставив лише питання про пом'якшення призначеного покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Залишаючи без зміни вирок суду, апеляційний суд зазначив, що покарання засудженому ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, даних про особу винного, обставин, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Викладене спростовує доводи скарги засудженого про те, що апеляційним судом допущені істотні порушення кримінального процесуального закону.

Апеляційний розгляд проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Інших доводів, які були б підставами для зміни чи скасування судового рішення, у касаційній скарзі засудженого не наведено.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області 18 лютого 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9