Номер провадження: 11-кп/785/452/15
Номер справи місцевого суду: 521/6963/13-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.04.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

адвоката: ОСОБА_7 ,

обвинуваченої: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційні скарги прокурора та адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 30.01.2015 р., яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка Республіки Молдова, Слободзєйського району, смт. Слободзєя, громадянка Республіки Молдова, молдованка, з середньою освітою, не працююча, одружена, та маючі на утримані 4-х неповнолітніх дітей, раніше не судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча: АДРЕСА_2 ,

засуджена за ч. 1 ст. 119 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки;

міра запобіжного заходу тримання під вартою.
ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду ОСОБА_8 засуджена за те, що 02.03.2013 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у кімнаті будинку АДРЕСА_2 , де вона проживала спільно зі своїм співмешканцем ОСОБА_9 , під час сварки з останнім, діючи необережно, не передбачаючи та не бажаючи настання його смерті, підняла з підлоги ніж та тримала його в руці направленим лезом у напрямку потерпілого. Внаслідок різкого випаду ОСОБА_9 в сторону ОСОБА_8 , ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження в область грудної клітини у вигляді проникаючої колото-різаної рани грудної клітини зліва з наскрізним ушкодженням грудини, з пошкодженням лівої легені, з крововиливом в ліву плевральну порожнину та помер на місці від отриманих тілесних ушкоджень.

На вирок суду подав апеляційну скаргу прокурор, просить скасувати вирок про визнання ОСОБА_8 винної в скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винною в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років.

Також вирок суду оскаржує адвокат ОСОБА_7 , діючий в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , та просить вирок суду змінити, в частині призначеного покарання, в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, так як судом першої інстанції не були враховані вимоги ст. ст.65,66, 67 КК України, що в сукупності давало можливість застосувати ст.ст.69,75 КК України та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який в повному об`ємі підтримав апеляційну скаргу та вважає, що суд безпідставно перекваліфікував правопорушення вчинене ОСОБА_8 на ч. 1 ст. 119 КК України, просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винною в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років; адвоката, який вважає апеляцію прокурора немотивованою, просить задовольнити його апеляцію та звільнити ОСОБА_8 від покарання, застосувавши вимоги ст.ст.69, 75 КК України; обвинувачену ОСОБА_8 , яка вважає, що суд вірно перекваліфікував її дії на ч.1 ст.119 КК України, так як вона не передбачала та не бажала смерті ОСОБА_9 , підтримала апеляцію адвоката та вважає, що покарання призначене їй занадто сурове; перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги прокурора та адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягають за наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої в межах апеляційної скарги.

Як передбачено в ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом згідно вимог ст.94 КПК України.

Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності та давши їм належну оцінку, суд обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення та відповідно кваліфікував дії останньої за ч.1 ст.119 КК України.

Перекваліфіковуючи дії ОСОБА_8 з ч.1 ст. 115 КК України на ч.1 ст. 119 КК України, суд зазначив, що доводи органів досудового слідства о наявності в діях обвинуваченої умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_9 не знайшли свого підтвердження впродовж судового слідства, а винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, які підтверджені дослідженими та оціненими в судовому засіданні доказами: показами обвинуваченої ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_10 , дослідженими письмовими доказами, висновком судово-медичної експертизи (а.с.94-97).

Також колегія суддів не може не погодитися з доводами суду першої інстанції про те, що ОСОБА_8 знаходилася у фактичних шлюбних відносинах, між ними не було неприязні, конфлікт виник спонтанно, кухонний ніж виявився в її руках випадково, удар був один та відразу після нанесення потерпілому тілесних пошкоджень, вона прийняла міри, щоб запобігти настанню для пнього шкідливих тяжких наслідків: повідомила про скоєне ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , визвали швидку допомогу та міліцію, дала органу досудового слідства покази про обставини злочину.

Дії ОСОБА_8 суд першої інстанції вірно розцінив як необережну форму вини, а саме - злочинну недбалість, оскільки, відштовхнувши ОСОБА_9 на диван та піднявши з підлоги ніж і тримаючи його в руках лезом у бік ОСОБА_9 , обвинувачена повинна була і могла передбачити його різкий випад в її бік та можливість заподіяння ушкодження та як результат настання тяжких наслідків.

Доводи прокурора, викладені ним в апеляційній скарзі, про необхідність призначення додаткової судово-медичної експертизи, для вияснення питання щодо встановлення фактичних обставин скоєння злочину, а саме: чи ОСОБА_8 був здійснений удар ножем, чи ОСОБА_9 самостійно наштовхнувся на ніж, не відповідає вимогам ч.3 ст.404 КПК України, яка зобов`язує суд апеляційної інстанції повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції неповністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувались судом першої інстанції, виключно, якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суду першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Як свідчить журнал судового засідання (а.с. 104 105) при досліджені письмових доказів по справі булі оголошені висновки судово-медичної експертизи (а.с.94-97). Однак у прокурора, як учасника кримінального провадження в судовому засіданні суду першої інстанції, не виникли питання по проведеній експертизі, яка все таки має відповідь на доводи його апеляційної скарги, та не надав суду доповнень, як сторона обвинувачення.

Інші доводи прокурора про наявність в діях обвинуваченої умислу на вбивство, колегія суддів вважає безпідставними, надуманими та такими які не ґрунтуються на матеріалами кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно послався на положення ст.62 Конституції України, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, а також на вимоги ст.17 КПК України, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Врахувавши обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, суд першої інстанції обрав обвинуваченій ОСОБА_8 міру покарання з дотриманням вимог ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, щире каяття у скоєному злочині даних про особу обвинуваченої: першу судимість, позитивні характеристики, сімейний стан, що в неї на утримані 4-х неповнолітніх дітей, а також обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння,

Все вищезазначене дозволило суду першої інстанції призначити обвинуваченій ОСОБА_8 достатнє покарання передбачене санкцією ч.1 ст.119 КК України.

На думку колегії суддів покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, характеру і ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення й даними про особу винної та є необхідним для виправлення останньої та запобігання новим кримінальним правопорушенням.

Колегія суддів не знаходить підстав для застосування ст.75 КК України та для призначення ОСОБА_8 більш м`якого покарання, а тому приходить до висновку, що апеляція адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

З урахуванням вищевказаного, керуючись 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора та адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 30.01.2015 р., яким ОСОБА_8 засуджена за ч. 1 ст. 119 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали суду.

Колегія суддів апеляційного
суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4