ВИРОК

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ Справа
№1-57/2008 рік

06
березня 2008 року Малинський районний
суд Житомирської області в складі

головуючої судді Збицької
К.Д.

з
участю секретаря Гузікової
І.І.

захисника
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Малині кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки селища
Чоповичі Малинського району Житомирської області, українки, громадянки
України, з професійно-технічною освітою,
заміжньої, яка має одну
неповнолітню дитину 1999 року народження, не працює, проживає АДРЕСА_1, не
судимої

за
ст. 125 ч.2 Кримінального кодексу України

встановив
:

2 вересня
2007 року біля 17-ї години
АДРЕСА_2, де проживає ОСОБА_3, під час сварки її сусідка ОСОБА_2 умисно нанесла удар по голові
ОСОБА_3 каменем, а затим палицею, чим заподіяла потерпілій легкі тілесні
ушкодження з короткочасним розладом здоров'я у виді забійної рани лобної
ділянки.

У судовому засіданні підсудна своєї вини не
визнала. Не заперечуючи того факту, що
між нею та потерпілою тривалий час існують неприязні відносини, часто виникають
сварки, а також того дня біля 18-ї години потерпіла ОСОБА_3 зачіпала її, запитувала
скільки вона буде кидати каміння в її вікна та ображала, стверджує, що вона її
не била. Просить виправдати її.

Не дивлячись на заперечення вини підсудною її винуватість підтверджується
наступними дослідженими судом доказами.

Потерпіла
ОСОБА_3 показала, що майже два роки між нею та сусідкою ОСОБА_2 виникають з
різного приводу сварки. Їй кидають каміння на дах, у вікна будинку і вона
вважає, що це робить підсудна, яка також часто ображає її, висловлює на її
адресу нецензурні слова. Того дня біля
17-ї години вона сиділа на лавці біля свого двору, очікуючи повернення з
пасовища корови. ОСОБА_2 проїхала мимо на велосипеді. З свого двору стала
показувати їй дулі, ображати, потім підійшла до неї. Пересвідчившись, що
поблизу нікого немає, вдарила каменем по голові, вихопила з рук палицю, за
допомогою якої вона ходить, стала наносити
удари по різних частинах тіла, по голові. Вона втратила свідомість.
Отямившись, побачила, що весь одяг в крові, з голови юшила кров. Добралася до
сусідки ОСОБА_4, яку попросила зателефонувати сину в село Владівку. Син завіз
її до лікарні в місто Малин, де вона знаходилась майже два тижні.

З
показань сина потерпілої свідка ОСОБА_5 він перебував у матері 2 вересня
минулого року приблизно до 17-ї години, допомагав по господарству. Тільки-но
він приїхав додому, йому в село Владівку зателефонувала сусідка матері ОСОБА_4
та повідомила, що матір побита. Біля 18-ї години він знову приїхав до неї та
побачив, що мати сидить на лавці, голова розбита, весь одяг в крові. Пояснила,
що її побила сусідка ОСОБА_6. Так вони в школі називали ОСОБА_2, з якою він
навчався, що визнала в суді і підсудна. Він попросив сусідку ОСОБА_7 попоратися
по господарству, а сам автомобілем завіз матір спочатку в Чоповицьку

2.

дільничну
лікарню, а оскільки там лікаря хірурга не було, то повіз в Малинську
районну лікарню, де її госпіталізували, після чого поїхав у відділення міліції
повідомити про цю подію. В той же час до міліції надійшло повідомлення з
лікарні про те, що в лікарню з тілесними ушкодженнями доставлено матір. Після
побиття мати стала гірше себе почувати, змушені були забрати її корову.

Свідок
ОСОБА_8 показала, що племінник ОСОБА_5 на початку вересня забігав до неї
позичити гроші на бензин, щоб відвезти в Малинську лікарню свою матір, яку
побила сусідка. Вона підходила до автомобіля і бачила, що вся ліва сторона
обличчя ОСОБА_3 була окровавлена. ОСОБА_3 сказала їй, що побила сусідка
ОСОБА_2. Їй також відомо, що між сестрою та підсудною весь час виникають сварки
і вона особисто просила матір підсудної
вплинути на неї.

Згідно висновку
судово-медичного експерта № 94 від 29 лютого 2008 року, зробленого на підставі
результатів судово-медичного обстеження, викладених в акті №352 від
20.09.2007р., у ОСОБА_3 1937 року
народження згідно записів медичної картки малося тілесне ушкодження у вигляді
забійної рани лобної ділянки, яке по своїй категорії відноситься до легкого
ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров'я і могло виникнути від дії
твердого тупого предмету (а.с.21-22).
Інших ушкоджень у потерпілої не виявлено.

З
дослідницької частини акту №352
судово-медичного дослідження видно, що
ОСОБА_3 знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні
МРТМО з 2 по 14 вересня 2007 року (а.с.6).

За
клопотанням підсудної та її захисника судом були допитані свідки ОСОБА_9 та
ОСОБА_10, які показали, що ОСОБА_3 конфліктує з усіма сусідами, в тому числі і
з підсудною. Щодо подій 2 вересня минулого року свідку ОСОБА_10 нічого не відомо.

Свідок
ОСОБА_9, яка, як вона стверджує, у вечірній час того дня перебувала у
підсудної, показала, що між 17-ю та 18-ю годинами підсудна виходила з дому.
Повернулась схвильована, скаржилась, що тітка ОСОБА_3 знову чіпляється до неї,
обзиває її та її дитину.

Судом
оглянутий відмовний матеріал №1254 за 2007-й рік Малинського МРВ УМВС України в
Житомирській області по матеріалах перевірки по телефонному повідомленню
чергової медсестри Малинського МРТМО та письмової заяви ОСОБА_2. В зазначених
матеріалах мається рапорт про отримання телефонного повідомлення (а.с.2), а
також письмова заява ОСОБА_2 від 05.09.2007р. про те, що 2 вересня 2007 року
ОСОБА_3 влаштувала сварку, обзивала її та погрожувала фізичною розправою
(а.с.5).

10
вересня 2007 року дільничним інспектором винесена постанова про відмову у
порушення кримінальної справи та з приводу тілесних ушкоджень рекомендовано
ОСОБА_3 звернутися до суду (а.с.5).

Не
дивлячись на те, що очевидців спричинення підсудною тілесних ушкоджень
потерпілій немає, суд визнає доведеною її вину з таких підстав.

Сам факт
виникнення конфлікту у вечірній час 2 вересня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2
ніким не оспорюється. Підстав для підозри щодо участі в цій конфліктній
ситуації та причетності до заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень іншими
особами немає. Відсутні докази і того, що потерпіла отримала тілесні ушкодження
внаслідок падіння, можливість чого не виключає судово-медичний експерт.

Потерпіла,
звертаючись за допомогою, зразу ж повідомила як сина, так і ОСОБА_8, що її
побила сусідка ОСОБА_2.

3.

Суд
вважає, що підсудна з метою уникнути відповідальності за вчинені нею дії, 5
вересня 2007 року звернулася із заявою до міліції щодо погроз фізичної розправи
з боку ОСОБА_3 та заперечує свою вину у спричиненні їй тілесних ушкоджень у
суді. При цьому суд враховує, що
підсудна є молодою фізично здоровою жінкою 1972 року народження, а
потерпіла 1937 року народження є жінкою похилого віку і реально створювати
загрозу для фізичної розправи з підсудною не може.

Аналізуючи
досліджені докази суд визнає доведеною винуватість ОСОБА_2. в
умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний
розлад здоров'я, та кваліфікує її дії за
ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України

Призначаючи
покарання, суд враховує, що підсудна раніше до кримінальної відповідальності не
притягувалася, вперше вчинила злочин,
який класифікується як злочин невеликої тяжкості. Вона не працює. Має дитину
1999 року народження. У виникненні між підсудною та потерпілою конфліктів
мається вина як підсудної, так і потерпілої, щодо якої застосовувались офіційні
застереження постановами від 2 травня та 16 листопада 2007 року
(а.с.26,27). Як підсудна, так і
потерпіла характеризуються за місцем проживання позитивно.

Обставин, які б відповідно до ст.66 КК України пом'якшували
покарання, судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання за п.6 ч.1 ст.67 цього Кодексу є вчинення злочину щодо особи похилого
віку.

Виходячи
з наведеного суд находить за необхідне й достатнє для виправлення підсудної та
попередження вчинення нею нових злочинів призначити мінімальне покарання в межах санкції ч.2 ст.125
Кримінального кодексу України у виді
громадських робіт.

Потерпілою
як цивільним позивачем заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальних
збитків у розмірі 137грн.98коп. та моральної шкоди в розмірі 5000грн.

Суд
визнає, що позов в частині відшкодування витрат на придбання ліків в період
стаціонарного лікування за власний кошт у сумі 137грн.98коп., які підтверджені
довідкою лікаря (а.с.9), підлягає
задоволенню у повному обсязі.

При визначенні
розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує ступінь та характер страждань,
яких зазнала потерпіла внаслідок винних дій підсудної, а саме
фізичного болю, нервового стресу, обмеження можливості самостійного ведення
підсобного господарства, і визначає його
в сумі 1000 гривень.

Керуючись
ст.ст.323,324,327 Кримінально-процесуального кодексу України,

засудив
:

визнати винною
ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України та
призначити сто п'ятдесят годин громадських робіт.

Строк відбуття
покарання обчислювати з моменту приведення вироку у виконання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної
сили обрати підписку про невиїзд.

Стягнути із
засудженої ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_3 137грн.98коп. на відшкодування
матеріальних збитків та 1000 гривень на відшкодування моральної шкоди, всього
1137 (одну тисячу сто тридцять сім) гривень 98 коп.

На вирок суду може бути подана апеляція
до апеляційного суду Житомирської
області через Малинський районний суд протягом п'ятнадцяти діб з моменту його
проголошення.

Головуюча