Справа № 1-196/12
Провадження № 1/1015/850/12
В И Р О К

іменем України

17.02.2012 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Омельченко М.М.

при секретарі Калиновській Н.В.

за участю прокурора Алфьорової Г.В.

представника потерпілого ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, що має середню освіту, не одруженої, не працюючої, раніше не судимої, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3,

-у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

встановив:

07.03.2003 року близько 07 години неповнолітня ОСОБА_3 за попередньою змовою з неповнолітніми ОСОБА_4 та ОСОБА_5, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи його, скористалися відсутністю власника земельної ділянки та сторонніх осіб поблизу, шляхом розбиття віконної шибки таємно проникли до будинку ОСОБА_6, розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, СТ «Радист», лінія №9, будинок №4, з якого таємно викрали розкладачку вартістю 90 грн., алюмінієвий бідон ємністю 20 л вартістю 80 грн., алюмінієвий бідон ємністю 10 л вартістю 40 грн., алюмінієву каструлю ємністю 10 л вартістю 40 грн., алюмінієву каструлю ємністю 5 л вартістю 20 грн., дві алюмінієві каструлі ємністю 2 л вартістю по 15 грн. кожна, алюмінієву миску ємністю 10 л вартістю 40 грн., алюмінієву миску ємністю 5 л вартістю 20 грн., алюмінієвий друшляк вартістю 10 грн., алюмінієві карнизи довжиною 2 м вартістю 39 грн. за 1 м, морозильну камеру з холодильника вартістю 300 грн., 10 алюмінієвих ложок вартістю по 1 грн. кожна, 10 алюмінієвих вилок вартістю по 1 грн. кожна, після чого з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 768 грн.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, 07.03.2003 року близько 07 години 30 хвилин неповнолітня ОСОБА_3 за попередньою змовою з неповнолітніми ОСОБА_4 та ОСОБА_5, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи його, скористалися відсутністю власника земельної ділянки та сторонніх осіб поблизу, шляхом зняття віконної шибки таємно проникли до будинку ОСОБА_8, розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, СТ «Радист», лінія №9, будинок №2, з якого таємно викрали алюмінієву розкладачку вартістю 25 грн., алюмінієвий електрочайник вартістю 95,8 грн., алюмінієвий чайник вартістю 78 грн., алюмінієву каструлю ємністю 3,5 л вартістю 25,75 грн., алюмінієву каструлю ємністю 2 л вартістю 18,45 грн., алюмінієву каструлю ємністю 1,5 л вартістю 15,40 грн., алюмінієву каструлю ємністю 1 л вартістю 11,75 грн., залізну поліровану каструлю з кришкою вартістю 68,1 грн., алюмінієвий черпак вартістю 10 грн., чавунний казан ємністю 5 л вартістю 31 грн., чавунний казан ємністю 1,8 л вартістю 23,95 грн., алюмінієву сковорідку з ручкою вартістю 30 грн., трубчатий алюмінієвий карниз з пластиковими кріпленнями вартістю 29 грн., два трубчаті алюмінієві подвійні карнизи вартістю 78 грн., дві картини вартістю по 50 грн. кожна, випаровував до холодильника «Дніпро-2» вартістю 270 грн., дві ємкості з алюмінію вартістю 50 грн. кожна, два настінні бра вартістю по 50 грн. кожне, два настінні металеві бра вартістю по 90 грн. кожне, настінну композицію в кашпо із штучних шовкових квітів вартістю 250 грн., композицію із штучних квітів у пласкій вазі з прозорого скла вартістю 50 грн., годинник у вигляді будиночку вартістю 10 грн., фарфорову білу вазу з червоними квітами вартістю 15 грн., пластиковий набір для спецій вартістю 10 грн., скатертину з клейонки на нетканій основі розміром 2,5м?1,5м вартістю 35 грн., комплект з 4 мініатюр ручної вишивки розміром 10?15см та три вишивки розміром 20см?25см на суму 350 грн., після чого з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 2021,95 грн.

Допитана в судовому засіданні підсудна ОСОБА_3 вину у предявленому їй обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України визнала повністю та суду пояснила, що в ніч 06.03.2003 року на 07.03.2003 року вона та ОСОБА_4 ночувала у своєї подруги ОСОБА_9 07.03.2003 року близько 06 години ранку хтось з дівчат запропонував піти на дачний масив садового товариства «Радист» в м. Боярка та викрасти там щось. Після цього дівчата пішли до 9 лінії садового товариства, ОСОБА_5 зайшла на територію земельної ділянки будинку №4, взяла драбину, яку приставила до стіни будинку, потім розбила цеглиною шибку вікна на другому поверсі і через розбите вікно залізла до будинку. Після неї також і вона залізла до будинку, а за нею і ОСОБА_4 В будинку вони роздивилися і почали складати алюмінієвий посуд до кульків та сумок, які знайшли в будинку. Потім вилізли через розбите раніше вікно та залишили кульки з викраденим біля паркану, оскільки ОСОБА_5 запропонувала залізти ще до одного будинку по сусідству, на що вона з ОСОБА_4 погодилися. Вони відігнули ключами цвяхи на шибці вікна та вийняли її, таким чином проникли до сусіднього будинку під №2. В будинку вони також шукали вироби з кольорових металів, які знайшовши складали до пакетів. Знайшовши на кухні пляшку мартіні та вина, вона відкрили їх і скуштували, однак їм не сподобалося і вони порозливали спиртне по підлозі будинку. Потім вирішили зайти в кімнату, яка була зачинена, тому з допомогою лопати та сокири зламали двері. Забравши викрадені речі дівчата покинули будинок, забрали речі раніше залишені під парканом сусіднього будинку та розподіливши їх між собою пішли вздовж 9 лінії садового товариства в напрямку пункту прийому металобрухту. По дорозі незнайомий чоловік зупинив ОСОБА_4 та почав розпитувати звідки у неї металобрухт. В цей час ОСОБА_3 із ОСОБА_9 пішли далі, здали металобрухт кольорових металів. Скільки за нього отримали коштів ОСОБА_3 вже не пригадує, оскільки минуло багато часу. Згодом від ОСОБА_4 ОСОБА_3 дізналася, що ту затримали працівники міліції, яким вона розповіла про обставини вчиненої ними крадіжки. У вчиненому підсудна розкаялася, просила її суворо не карати, не позбавляти волі, відшкодувала потерпілому ОСОБА_8 завдану її діями шкоду.

Окрім визнання підсудною ОСОБА_3 вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, її вина підтверджується також сукупністю інших доказів, які були досліджені в судовому засіданні, а саме:

- показами представника потерпілого ОСОБА_1, яка суду пояснила, що являється донькою потерпілого ОСОБА_8, у власності якого перебуває будинок №2, розташований на 9 лінії СТ «Радист» в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області. До подій, що відбулися, вони були на дачі в двадцятих числах січня 2003 року. 07.03.2003 року близько 11 години 30 хвилин їм на домашній телефон зателефонувала сусідка по садовому товариству ОСОБА_10 та повідомила, що дачний будинок пограбували. Її чоловік поїхав до дільничного інспектора міліції, який обслуговує територію, де знаходиться будинок, після чого з інспектором поїхав до будинку, де виявили відірвану металеву сітку паркану, розбите вікно, всередині будинку був безлад, зокрема розлите спиртне на підлозі, поламані двері в одну з кімнат. Також виявили зникнення великої кількості виробів з кольорового металу, карнизів, картин, випаровувача до холодильника «Дніпро-2», настінних бра, настінної композиції, композицію із штучних квітів у скляній вазі, годинника, фарфорової білої вази з квітами, ручних вишивок. Представник потерпілого вважала, що підсудна заслуговує покарання згідно закону, відмовилася від позову про відшкодування 1904,95 грн. завданої матеріальної та моральної шкоди у звязку з проведеним підсудною відшкодуванням;

- копією постанови від 15.06.2004 року про виділення матеріалів кримінальної справи в окреме провадження та порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_3 (а.с. 1-2); постановою від 15.06.2004 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 КК України (а.с.3); копією заяви ОСОБА_8 від 07.03.2003 року на імя начальника Києво-Святошинського РВ з проханням прийняти міри до невідомих йому осіб, які проникли до його дачного будинку, звідки викрали належне йому майно (а.с. 7); копією заяви ОСОБА_6 від 07.03.2003 року на імя начальника Києво-Святошинського РВ з проханням прийняти міри до невідомих йому осіб, які проникли до його дачного будинку, звідки викрали належне йому майно (а.с. 8); копією заяви ОСОБА_8 щодо переліку викраденого майна (а.с. 9); копіями протоколів огляду місця події від 07.03.2003 року та 19.03.2003 року (а.с.10-12, 13-15); копією довідки Києво-Святошинського РВ щодо вартості викраденого майна (а.с. 28, 29, 30); копією довідки МПП «Кристина» щодо вартості викраденого майна (а.с. 31); копією постанови від 07.07.2003 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_11 за ст.ст. 198, 396 КК України (а.с. 38); копіями протоколів огляду речових доказів (а.с. 38-41, 42); копіями постанов про приєднання до справи речових доказів (а.с. 43, 44); копією протоколу очної ставки від 30.04.2004 року, проведеної між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 65-67); копією постанови від 30.04.2004 року про закриття кримінального переслідування відносно ОСОБА_12 (а.с. 68); копією вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.08.2004 року (а.с. 95-97).

Суд визнає, що підсудна ОСОБА_3 та представник потерпілого ОСОБА_1 давали суду правдиві та послідовні покази, що відповідають фактичним обставинам справи.

Оцінюючи в сукупності всі докази, зібрані по справі та досліджені в ході судового розгляду, суд приходить до переконання, що досудовим слідством дії ОСОБА_3 було помилково кваліфіковано і за епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення, і за епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення, вчинене повторно.

З такою кваліфікацією суд погодитися не може, оскільки дачний будинок не можна вважати приміщенням, так як він призначений для тимчасового проживанні людей, а тому являється житлом.

Суд визнає, що вина підсудної ОСОБА_3 у вчиненні злочинів доведена повністю, його дії кваліфікуються судом:

-за епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло;

-за епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу підсудної.

Призначаючи покарання підсудній ОСОБА_3 суд враховує, що злочин за ч. 3 ст. 185 КК України відноситься до тяжких злочинів, підсудна раніше не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставинами, що помякшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та вчинення злочину неповнолітньою, обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, а тому, з урахуванням викладеного, ставлення підсудної до вчиненого, вважає можливим призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції відповідної статті з випробуванням, оскільки приходить до висновку, що виправлення та перевиховання підсудної можливе без ізоляції від суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 КПК України постановляючи вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Вирішуючи питання про заявлений у справі цивільний позов, суд враховує, що вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.08.2004 року позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 задоволено частково, з врахуванням повернутого потерпілому майна, та стягнуто з ОСОБА_13 та ОСОБА_5 солідарно 427 грн., тому підлягають задоволенню вимоги потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з підсудної ОСОБА_3 213,5 грн. завданої матеріальної шкоди.

Відповідно до положень ст. 205 ЦПК України підставою для закриття провадження у справі є відмова позивач від позову, якщо така відмова прийнята судом.

З огляду на те, що представник потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_1 відмовилася від заявленого позову і її відмова була прийнята судом, провадження по цивільному позову підлягає закриттю.

Долю речових доказів суд вирішує згідно ст. ст. 81, 330 КПК України.

Судові витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324, 328 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч 3 ст. 185 КК України і призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обовязки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично зявлятись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_3 у виді підписки про невиїзд, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 (АДРЕСА_1) 213,5 гривень матеріальної шкоди.

Провадження по цивільному позову потерпілого ОСОБА_8 закрити.

Речові докази у справі: індивідуальне майно потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_8, передане їм під розписку залишити у розпорядженні ОСОБА_6 та ОСОБА_8 відповідно (а.с. 43, 44).

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 15 діб з часу його проголошення прокурором, потерпілими, представником потерпілого, захисником, а засудженою в той же строк, з часу отримання нею копії вироку.

Суддя Омельченко М.М.