Провадження № 1-в/359/12/2015
У Х В А Л А

Іменем України

15 січня 2015 р. Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

за участю представника БВК № 119 ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориспіль в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, про вирішення питання про застосування до нього ЗУ "Про амністію у 2014 році", -

встановив:
Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 31.07.2014 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, та на підставі ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.10.2014 року, вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 31.07.2014 року залишено без змін.

Згідно вищевказаного вироку засуджений відбуває покарання в Бориспільській ВК №119.

26.12.2014 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування до нього ст. 6 ЗУ "Про амністію у 2014 році".

Суд, заслухавши засудженого, який просив застосувати до нього амністію, та скоротити йому наполовину невідбуту частину покарання, думку представника адміністрації БВК, який поклався на розсуд суду, та думку прокурора, який клопотання не підтримав, дослідивши матеріали подання та особової справи в їх сукупності, вважає подання не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, КК України та цього Закону.

19 квітня 2014 року вступив в силу ЗУ "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року.

Згідно ст. 9 ЗУ "Про амністію в 2014 році" питання щодо застосування амністії вирішує суд за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Стаття 6 ЗУ "Про амністію у 2014 році" передбачено скорочення наполовину невідбутої частини покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.

Відповідно до ст. 11 ЗУ "Про амністію у 2014 році" особам, яким скорочується невідбута частина покарання, визначення нового строку покарання обчислюється з дня набрання чинності цим Законом, тобто з 19 квітня 2014 року.

Таким чином, з аналізу вищезазначених норм ЗУ "Про амністію у 2014 році" слідує, що ст. 6 цього Закону може бути застосована до осіб, що на день набрання чинності ЗУ "Про амністію у 2014 році", були засудженими і уже відбували покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Судом встановлено, що вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 31.07.2014 року, ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України (а.с.11-17). Даний вирок ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02.10.2014 року, - залишено без змін (а.с.18-22). Строк відбування покарання визначено відраховувати ОСОБА_4 з 31.07.2014 року (а.с.27).

Таким чином, вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 31.07.2014 року відносно ОСОБА_4 набрав законної сили 2 жовтня 2014 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 КПК України засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили. Отже, саме з 2 жовтня 2014 року ОСОБА_4 набув статусу засудженого.

Враховуючи вищевикладене, до ОСОБА_4 не може бути застосовано статтю 6 ЗУ "Про амністію у 2014 році", оскільки станом на день набуття ЗУ "Про амністію у 2014 році" законної сили, а саме 19.04.2014 року, він не був засудженим та не відбував покарання, так як відносно нього не існувало вироку, який набрав чинності.

На ОСОБА_4 не розповсюджується дія ст. 1 зазначеного Закону, оскільки, згідно до вироку, його засуджено за скоєння умисного тяжкого злочину, який передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність усіх підстав для відмови у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього амністії.

Керуючись ч. 2 ст. 43, ст. ст. 369-372, 376, 537, 539, КПК України, ст. ст. 12, 86, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, ст. ст. 1, 6, 9, 11 Законом України "Про амністію у 2014 році", ст. 1 Закону України "Про застосування амністії в Україні",
постановив:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про вирішення питання про застосування відносно нього ЗУ "Про амністію у 2014 році" відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня проголошення до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя: ОСОБА_1