У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Cудової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

головуючого-судді

Міщенка С.М.

суддів

Глоса Л.Ф., Кліменко М.Р.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 26 червня 2007 року кримінальну справу за
касаційними скаргами засуджених ОСОБА_1. і ОСОБА_2. та захисника ОСОБА_3. на
вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2006
року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 липня 2006
року.

Вироком Індустріального районного суду
м. Дніпропетровська від 15 березня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

громадянина України, раніше двічі судимого,

засуджено:
- за ч. 4 ст. 187 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

- за
ст. 198 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю цих злочинів ОСОБА_1. призначено остаточне покарання у виді 10 років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,

громадянку України, раніше не судиму,

засуджено:
- за ч.2 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі;

- за ч.
2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю цих злочинів ОСОБА_2. призначено остаточне покарання у виді 7 років
позбавлення волі.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_4,
судові рішення щодо якого в касаційному порядку не оскаржено.

Стягнуто в солідарному порядку зі
ОСОБА_1., ОСОБА_2. та ОСОБА_4 на користь потерпілих: ОСОБА_5. на відшкодування
матеріальної шкоди 911 грн. 40 коп., моральної - 20000 грн.; ОСОБА_6. -
матеріальної 513 грн., моральної - 5000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2. на користь ОСОБА_7.
на відшкодування матеріальної шкоди 40 грн., моральної - 10000 грн., а у разі
відсутності у неї майна чи заробітку постановлено стягнути завдану шкоду з її
матері - ОСОБА_8.

Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 21 липня 2006 року вирок щодо ОСОБА_2. змінено,
призначене покарання за ст. 187 ч. 2 КК України пом'якшено із застосуванням ст.
69 КК України до 5 років позбавлення волі і на підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів, передбачених ст. 187 ч. 2 та ст. 186 ч. 2 КК України, їй
остаточно визначено 5 років позбавлення волі. В решті цей вирок залишено без
зміни.

Згідно з вироком, ОСОБА_2. та ОСОБА_1.
визнано винними у вчиненні злочинів за таких обставин.

19 грудня 2004 року приблизно о 23 год.
30 хв. ОСОБА_2, за попередньою змовою
із особою, матеріали справи щодо якої виділені в окреме провадження, із
застосування насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров'я потерпілої
ОСОБА_7., відкрито заволоділи її мобільним телефоном у чохлі вартістю 520 грн.,
якого ОСОБА_1, усвідомлюючи, що його одержано злочинним шляхом, придбав у
ОСОБА_2 та зберігав при собі.

Крім того, ОСОБА_1 і ОСОБА_2, за
попередньою змовою із ОСОБА_4, 20 грудня 2004 року приблизно в 00 год. 45 хв.
вчинили розбійний напад на потерпілих ОСОБА_5. і ОСОБА_6., під час якого
Жданкін із застосуванням ножа заподіяв потерпілим тяжкі тілесні ушкодження,
після чого вони разом заволоділи майном ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на загальну суму
відповідно 1170 грн. та 948 грн.

У касаційних скаргах:

- засуджений ОСОБА_1 просить судові рішення змінити, перекваліфікувати його
дії на ч. 1 ст. 121 КК України, а покарання пом'якшити, посилаючись на те, що
нападів з метою заволодіння чужим майном він не вчиняв, а лише заподіяв
потерпілим тяжкі тілесні ушкодження;

- засуджена ОСОБА_2 просить судові рішення змінити, її дії щодо заволодіння
мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_7. перекваліфікувати на ч. 1 ст. 185 КК
України, а щодо обвинувачення у вчинені розбійних нападів скасувати і справу
закрити. При цьому засуджена посилається на те, що грабежу вона не вчиняла, а
після бійки із потерпілою таємно взяла телефон, не знаючи що він належить
останній, участі у розбійному нападі не брала, а захищала свого знайомого
ОСОБА_4, якого перед цим побили потерпілі ОСОБА_5 і ОСОБА_6;

- захисник ОСОБА_3. також просить судові рішення щодо засудженої ОСОБА_2.
змінити, справу щодо її засудження за ч. 2 ст. 187 КК України
закрити, а за ч. 2 ст. 186 КК України
призначене покарання пом'якшити із застосуванням ст. 75 КК України. При цьому
захисник посилається на відсутність попереднього змови ОСОБА_2. з ОСОБА_1 і
ОСОБА_4 на вчинення розбою щодо потерпілих ОСОБА_5 і ОСОБА_6.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає,
що касаційні скарги засуджених ОСОБА_1. і ОСОБА_2. та захисника ОСОБА_3.
задоволенню не підлягають.

Висновки суду про винність засуджених ОСОБА_1. і ОСОБА_2. у вчиненні
інкримінованих їм злочинів за обставин, встановлених судом і викладених у
вироку, підтверджені доказами, яким суд дав належну оцінку.

Правильність висновків суду була також предметом перевірки апеляційного
суду за доводами апеляцій засуджених, аналогічних з доводами касаційних скарг.
При цьому апеляційний суд обгрунтовано, відповідно до зібраних у справі та
досліджених судом доказів, визнав доводи апеляцій засуджених такими, що
спростовуються зібраними у справі доказами.

Зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_7 підтверджено, що її мобільним
телефоном заволоділи під час побиття, коли ОСОБА_2 утримувала її за волосся, а
ОСОБА_9 обшукувала кармани куртки. Цих обставин під час досудового слідства не
заперечувала сама ОСОБА_2. Тому підстав для перекваліфікації дій засудженої
щодо заволодіння майном потерпілої ОСОБА_7 на ч. 1 ст. 185 КК України колегія
суддів не вбачає.

Переконливими також є показання потерпілих ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про те, що дії
засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_4 і ОСОБА_2 під час нападу на них та заволодіння їх
майном були узгодженими. Оскільки показання потерпілих підтверджуються іншими
доказами, у тому числі показаннями засуджених під час досудового слідства, суди
першої та апеляційної інстанції дійшли обгрунтовпаного висновку про винність
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у вчиненні розбою, а не у заподіянні ОСОБА_1 тяжких тілесних
ушкоджень потерпілим на грунті особистих стосунків та непричетність ОСОБА_2 до
вчинення цього злочину.

Тому підстав для зміни вироку щодо засуджених ОСОБА_1, а також його
скасування щодо ОСОБА_2 за доводами касаційних скарг засуджених та захисника, у
колегії суддів немає.

З урахуванням встановлених у справі фактичних обставин злочинні дії
засудженого ОСОБА_1. вірно кваліфіковані судом за ч. 4 ст. 187 та ст. 198 КК
України, а ОСОБА_2. - за ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 187 КК України.

Перевіркою матеріалів справи касаційним
судом також встановлено, що органами досудового слідства, судами першої і
апеляційної інстанції порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б
тягнули скасування або зміну постановлених щодо засуджених ОСОБА_1 і ОСОБА_2
судових рішень, у справі не допущено.

Покарання засудженим призначено
відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчинених
злочинів, даних про їх особи та обставин, що пом'якшують і обтяжують покарання.
Підстав для звільнення ОСОБА_2 від покарання на підставі ст. 75 КК України, у
справі також немає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

у задоволенні касаційних скарг засуджених ОСОБА_1. і
ОСОБА_2. та захисника ОСОБА_3. -
відмовити.

СУДДІ :

Міщенко С.М.
Глос Л.Ф. Кліменко
М.Р.