Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
11-595/11: Кримінальні справи (до 01.01.2019); Злочини проти життя та здоров'я особи.
Надіслано судом: 16.07.2015. Зареєстровано: 17.07.2015. Забезпечено надання загального доступу: 27.07.2015.
Дата набрання законної сили: 08.09.2011
Номер судового провадження: не визначено
Номер кримінального провадження в ЄРДР: не визначено
Справа № 11-595/11 Головуючий у І інстанції Короїд Ю.М. Категорія - ст.140 ч1 КК Доповідач Антипець В. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіАнтипець В. М. суддів: Баглая І.П., Шахової О.Г.

з участю прокурора Борчаковського М. Б.

потерпілого ОСОБА_1

його представника адвоката Підгорної Л. С.

захисника адвоката Рибіцького В.М.

засудженого ОСОБА_2 .

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією потерпілого ОСОБА_1 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 червня 2011 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Тячів Закарпатської області, громадянин України, з вищою освітою, начальник хірургічного відділення 9 госпіталю військової частини НОМЕР_1 в смт. Десна, житель АДРЕСА_1 , одружений, який має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий.

Засуджений: за ч. 1 ст. 140 КК на два роки позбавлення волі.

На підставі ст. 49 КК України звільнений від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до відповідальності.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_2 на користь держави судові витрати 4873 грн. 43 коп..

Питання речових доказів вирішене у відповідності до вимог ст. 81 КПК України.

Як встановив суд, ОСОБА_2 , будучи начальником хірургічного відділення військової частини НОМЕР_1 , виконуючи обов`язки чергового ургентного хірурга, маючи першу кваліфікаційну категорію лікаря-хірурга, 16 квітня 2007 року, приблизно о 20 годині 40 хвилин, при огляді постраждалого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, громадянина ОСОБА_3 , який був доставлений до приймального відділення військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , не провів в повному обсязі діагностичні дослідження потерпілого, не визначив джерел та обсяги крововтрати, не провів адекватну інфузійну терапію для профілактики можливих ускладнень політравми, не провів оперативне втручання для усунення у постраждалого джерел кровотечі, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді настання смерті ОСОБА_3 .

В апеляції потерпілий ОСОБА_1 просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій засудженого та м`якістю призначеного покарання, постановити новий вирок, яким дії ОСОБА_2 кваліфікувати за ч. 2 ст. 425 КК України та призначити максимальну міру покарання, передбачену санкцією даної статті.

На думку потерпілого ОСОБА_2 був наділений повноваженням військового лікаря, займав високу посаду в медичному закладі військової частини, мав військове звання майора, належним чином не надав його синові медичної допомоги, через що той помер а тому повинен відповідати за недбале ставлення до військової служби, яке спричинило тяжкі наслідки смерть людини.

Заслухавши доповідача, думку потерпілого ОСОБА_1 та його представника адвоката Підгорної Л. С., які підтримали апеляцію, засудженого ОСОБА_2 та його захисника Рибіцького В.М., які заперечували проти апеляції потерпілого, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає апеляцію потерпілого залишити без задоволення.

Як убачається з матеріалів кримінальної справи, 16 квітня 2007 року, близько 19 години, у с. Виповзів Козелецького району Чернігівської області, під час дорожньо-транспортної пригоди постраждав ОСОБА_3 , якого каретою швидкої допомоги було доставлено у військовий госпіталь селища міського типу Десна. По зовнішньому виду хворого одразу було видно, що у нього складний перелом колінного суглобу та нижньої третини правої стегнової кістки.

Засуджений ОСОБА_2 як ургентний хірург начальник хірургічного відділення госпіталю, був викликаний у приймальне відділення і незважаючи на те, що були відомі обставини отримання тілесних ушкоджень, не побачив у ОСОБА_3 наявних трав живота, не визначив джерел та обсяги крововтрати, не провів адекватну інфузійну терапію для профілактики можливих ускладнень політравми, внаслідок чого постраждалий помер від розвитку крововтрати та шоку.

Висновки комісійної судово-медичної експертизи показали, що збереження життя ОСОБА_3 , незважаючи на тяжку сполучену травму та недоліки надання медичної допомоги на догоспітальному етапі, було можливим при умові надання йому кваліфікованої медичної допомоги в умовах 9-го військового госпіталю. Недоліки надання медичної допомоги черговим хірургом ОСОБА_2 є ведучими з комплексу факторів, які привели до настання смерті постраждалого ОСОБА_3 .

Неналежне виконання професійних обов`язків медичним працівником внаслідок недбалого чи несумлінного до них ставлення, яке спричинило тяжкі наслідки смерть хворого, утворює склад злочину, передбаченого частиною 1 ст. 140 КК України.

Доводи апеляції потерпілого, що засуджений ОСОБА_2 при наданні медичної допомоги діяв як військовослужбовець, який займав високу посаду в медичному закладі військової частини НОМЕР_1 , мав звання майора, не заслуговують на увагу.

Родовим об`єктом військових злочинів є встановлений законодавством порядок несення або проходженням військової служби. Майор військової служби, засуджений ОСОБА_2 по відношенню до хворого ОСОБА_3 несумлінно виконав свої обов`язки як черговий хірург лікувального закладу військової частини, а не як військовослужбовець.

Неналежне виконання обов`язків лікаря та невиконання або неналежне виконання військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами положеннями, наказами командування, нетотожні поняття.

Хворий ОСОБА_4 , ніякого відношення до військової служби не мав, не перебував у підпорядкуванні засудженого, в приймальне відділення госпіталю в/ч НОМЕР_1 смт. Десна був доставлений каретою швидкої допомоги по причині близькості місця травмування до лікувального закладу.

Отже, суд першої інстанції правильно перекваліфікував дії ОСОБА_2 з ч.1 ст. 425 КК України на ч.1 ст. 140 КК України.

Вирок суду є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцією потерпілого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 червня 2011 року щодо ОСОБА_2 без зміни.

СУДДІ:

АНТИПЕЦЬ В. М. БАГЛАЙ І.П. ШАХОВА О.Г.

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...