АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 10-222
Головуючий по 1-й інстанції Любицький В.О.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2011 року м.Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава справу за апеляцією громадянина ОСОБА_2 на постанову Семенівського районного суду Полтавської області від 20 травня 2011 року, -

встановила:

Цією постановою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_2 на його затримання 22 липня 2008 року.

В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що ОСОБА_2 22 липня 2008 року відповідно до норм кримінально-процесуального закону не затримувався.

В апеляції скаржник просить постанову суду скасувати, визнати його затримання незаконним та винести з цього приводу окрему ухвалу. При цьому він вважає, що факт затримання підтверджується протоколом огляду місця події від 22 липня 2008 року, постановою про порушення кримінальної справи від 7 серпня 2008 року та ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 5 квітня 2011 року, якою вирок щодо нього скасований, а справа повернута прокурору на додаткове розслідування.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який вважав, що провадження по справі необхідно закрити, оскільки ОСОБА_2 не затримувався відповідно до норм КПК України, перевіривши наявні матеріали та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

За змістом кримінально-процесуального закону (ст.106 КПК України), суть затримання підозрюваного полягає в тому, що це захід процесуального примусу, який є тимчасовим. Затримана особа на короткий строк поміщається в спеціальне приміщення для тримання затриманих (ізолятор тимчасового тримання, гауптвахта) і, отже, позбавляється волі. Затримання підозрюваного є допустимим лише після порушення кримінальної справи. При цьому затримання підозрюваного, порядок якого регламентовано КПК, треба відрізняти від фізичного, адміністративно-правового та інших видів затримання громадян.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, в період з 18год. 10хв. до 22 год. 45хв. 22 липня 2008 року прокурор-криміналіст прокуратури Полтавської області проводив огляд місця події за участі ОСОБА_2, про що склав відповідний протокол. При цьому жодних даних про затримання ОСОБА_2 в порядку ст.106 КПК України та обмеження його права на вільне пересування матеріали справи не містять, відсутній і протокол затримання.

Більше того, на час оскаржуваних дій, тобто 22 липня 2008 року, кримінальна справа щодо ОСОБА_2 не була порушена, а затримання підозрюваного є допустимим лише після порушення кримінальної справи.

Враховуючи викладене, оскільки відсутній предмет оскарження, колегія суддів приходить до висновку, що постанову суду необхідно скасувати, а провадження по справі закрити.

Разом з тим, відповідно до ст.236 КПК України дії прокурора при проведенні ним досудового слідства або окремих слідчих дій у справі можуть бути оскаржені вищестоящому прокуророві, який їх розв'язує в порядку і в строки, що передбачені статтями 234 і 235 цього Кодексу або до суду.

Скарги на дії прокурора розглядаються судом першої інстанції при попередньому розгляді справи або при розгляді її по суті, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію громадянина ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Семенівського районного суду Полтавської області від 20 травня 2011 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_2 на його затримання 22 липня 2008 року - скасувати, а провадження по справі закрити.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: