Категорія:ч.2 ст.286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 лютого 2015 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду від 12 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Затурці Локачинського району Волинської області, мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, непрацюючий, пенсіонер, раніше не судимий,
засуджений за ч.2 ст.286 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;
- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь законного представника ОСОБА_9 в інтересах малолітньої потерпілої ОСОБА_10 100 000 грн. на відшкодування спричиненої моральної шкоди та 3 500 грн. витрат на правову допомогу, а всього на загальну суму 103 500 грн.
Вироком вирішено також долю речових доказів.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, Апеляційний суд Волинської області, -
В С Т А Н О В И В:
Згідно вироку суду ОСОБА_8 визнаний винним і засуджений за те, що 02 липня 2014 року, близько 16 години 10 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Опель», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по пр. Волі в напрямку вул. Шевченка, напроти готелю «Україна», що розміщений по вул. Словацького, 2 в м. Луцьку, порушив п.п.2.3 (б), 12.3, 18.4 Правил дорожнього руху, проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, відволікся від її спостереження, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не надав дорогу пішоходу з дитячим візком, який здійснював перехід проїзної частини по пішохідному переходу, та здійснив наїзд на дитячий візок. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди малолітня потерпіла ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тяжкі тілесні ушкодження.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій, просить вирок суду скасувати в частині цивільного позову про стягнення моральної шкоди і в цій частині в позові відмовити. Також скасувати вирок в частині покладених на нього згідно ст.76 КК України обов`язків, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. Посилається на те, що вирок суду в частині стягнення моральної шкоди взагалі нічим не вмотивований. Не враховано його вік, майновий стан, що власник транспортного засобу застрахував свою цивільну відповідальність. Покладення на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, позбавить його можливості лікуватися за кордоном. Він потребує стороннього догляду і має намір щоб його з дружиною доглядала донька, яка проживає за кордоном.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційної скарги, представника потерпілої та прокурора, які апеляційну скаргу заперечили, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.
Висновок суду про вчинення ОСОБА_8 злочину, при вказаних у вироку обставинах, ґрунтується на доказах, досліджених в судовому засіданні, яким суд дав відповідну юридичну оцінку, і в поданій апеляційній скарзі не заперечується.
Кваліфікація судом дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України є правильною і також не оспорюється.
Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Ці вимоги закону судом в повній мірі дотримані.
Зокрема, враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також дані про особу обвинуваченого, що він вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується, частково відшкодував потерпілому шкоду.
Враховано судом також і вік обвинуваченого і його сімейний стан.
За таких обставин суд прийшов до правильного висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому обґрунтовано звільнив його на підставі ст.75 КК України від відбування основного покарання з випробуванням та поклав на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України.
Встановлення обвинуваченому ОСОБА_8 іспитового строку та покладення на нього вказаних у вироку обов`язків дасть можливість кримінально-виконавчій інспекції здійснювати за ним належний контроль та забезпечить виконання рішень судів в частині вирішення цивільних позовів.
Призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Законних підстав для скасування чи зміни вироку в частині призначеного покарання, покладення обов`язків, передбачених ст.76 КК України, по обставинах, викладених в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.
Колегія суддів також дійшла висновку, що доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що пред`явлений до нього цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди вирішений неправильно є не обґрунтованими.
Цивільний позов ОСОБА_9 в інтересах малолітньої ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_8 в частині стягнення моральної шкоди розглянутий згідно вимог діючого законодавства.
Стягнута з обвинуваченого ОСОБА_8 в користь ОСОБА_9 в інтересах малолітньої ОСОБА_10 на відшкодування спричиненої моральної шкоди сума в розмірі 100 000 грн. відповідає характеру та ступеню понесених потерпілою фізичних та моральних страждань і підстав вважати її завищеною немає.
Законних підстав для зміни чи скасування вироку по обставинах, викладених в апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду від 12 грудня 2014 року щодо нього без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4