НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/9208/14-к
Провадження № 1-кп/0182/234/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.02.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження № 0004570 стосовно:

· ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополя, Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , гр.. України, українця, не одруженого, не працюючого, відповідно до ст.. 89 КК України раніше не судимого

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України -

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 , 09.11.2014 року, приблизно о 17.00., прийшов до території домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить його матері ОСОБА_6 , якої на той час не було вдома. Так як у ОСОБА_3 був відсутній ключ від вхідних дверей будинку він через кватирку у вікні, яка не була замкнена заліз в приміщення будинку . Під час знаходження в приміщенні будинку у обвинуваченого виник умисел на таємне заволодіння чужим майном, а саме ноутбуком який належав співмешканцю матері ОСОБА_7 .Реалізуючи свій злочинний намір, скориставшись відсутністю власника, обвинувачений шляхом вільного доступу, з корисливих спонукань, діючи навмисно, таємно, викрав ноутбук «НР-620», вартістю 3000 грн. чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_7 на вказану суму. Викраденим ноутбуком розпорядився на власний розсуд.

Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) .

До даного висновку суд прийшов аналізуючи наступні докази по справі.

В судовому засіданні обвинувачений свою провину визнав повністю і суду пояснив , що дійсно 09.11.2014 року, прийшов до матері , але її не було дома , т.я. ключа у нього не було , а на вулиці було холодно він через кватирку заліз в приміщення будинку. Він мав доступ до будинку , але на той час так сталося , що ключа не було. Він побув дома , а потім побачив ноутбук співмешканця матері і вирішив його викрасти. Взяв ноутбук і пішов. Ноутбук потім повернув. Кається в скоєному.

Враховуючи, що ОСОБА_3 повністю визнав свою вину в інкримінованих йому органом досудового розслідування діяннях, передбаченому ч. 1 ст. 185 КК України, і у суду відсутні будь-які сумніви добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за недоцільне дослідження інших доказів по справі, які ніким не оспорюються , крім тих, що характеризують особу обвинуваченого.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, встановлених по справі всіх пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості. Стосовно відомостей про особу обвинуваченого, то зокрема, як встановлено у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 відповідно до ст.. 89 КК України є несудимим , за місцем проживання характеризується позитивно, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

До обставини, що пом`якшують покарання, слід віднести визнання вини .

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого , відповідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що покарання ОСОБА_3 має бути обрано в межах санкції статті за якою кваліфіковано його дії з приміненням ст.. 75, 76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено ,т.я. викрадене майно повернено власнику.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374, 376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_8 - визнати винуватим в скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання згідно санкції даної статті у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ст.. 76 ч.1 п.п.2.)3) зобов`язати засуджену в період випробувального терміну не залишати межі держави без дозволу кримінально виконавчої інспекції та повідомляти інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільні позови не заявлено.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Головуючий :