Справа № 361/6144/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/274/15 Доповідач у 2 інстанції Свінціцька
Категорія 18 10.03.2015

УХВАЛА
Іменем України
10 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження №0001848 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертиз в сумі 491 (чотириста дев`яносто одна) гривня 92 (дев`яносто дві) копійки.

Вироком також вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у таємному викраденні чужого майна, за наступних обставин.

01 червня 2014 року, близько 23 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу гаражного приміщення № НОМЕР_1 , що по АДРЕСА_2 , побачив двох чоловіків у камуфляжній формі, які котили металеву бочку синього кольору з вмістом бензину марки «А-92», об`ємом 200 л. Коли останні побачили обвинуваченого, то залишили бочку, а самі сіли до автомобіля та з місця пригоди втекли.

Підійшовши до металевої бочки, ОСОБА_7 , окрім такої, виявив на місці бензопилу марки «Кедр», дві пластикові каністри, об`ємом 20 л кожна, з вмістом бензину марки «А-92» та три пластикові каністри, об`ємом 10 л кожна, з вмістом бензину «А-92».

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 незаконно та таємно заволодів металевою бочкою синього кольору, об`ємом 200 л, з вмістом 200 л бензину марки «А-92» на суму 607 гривень 60 копійок, трьома пластиковими каністрами об`ємом по 10 л кожна, з вмістом бензину марки «А-92» на суму 455 гривень 70 копійок, а також бензопилою марки «Кедр», вартістю 500 гривень, що належить потерпілій ОСОБА_9 , заподіявши останній матеріальну шкоду на загальну суму 4601 гривня 30 копійок.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2014 року відносно ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 в суді і вичерпані можливості їх отримання.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції однобічно та поверхово розглянув справу, проігнорував докази істотного порушення вимог кримінального процесуального закону під час проведення досудового розслідування, дав неправильну оцінку здобутим по справі доказам, в основу вироку поклав припущення, внаслідок чого ухвалив вирок, що суперечить дійсним обставинам справи. Не погоджуючись з кваліфікацією, захисник вказує, що обвинувачений ОСОБА_7 вільного доступу до гаражного приміщення № НОМЕР_1 , де знаходились речі потерпілої і звідки вони були викрадені невідомими особами, не мав, в це гаражне приміщення не проникав і речі потерпілої з гаражного приміщення не викрадав, а тому, дій, зазначених у диспозиції ч. 1 ст. 185 КК України, не робив.

Сторона захисту вважає, що всі слідчі дії слідчий проводив під час досудового розслідування з грубим порушенням процесуального порядку, що є недопустимим, і тому, не може бути використано як належні докази у провадженні. Також на думку захисника, суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні клопотання сторони захисту про відібрання зразків та про залучення експерта для проведення повторної експертизи рідини, яка була в бочці та каністрах потерпілої. Вважає, що вина ОСОБА_7 не доведена досудовим слідством та не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, думку сторін кримінального провадження: обвинуваченого, який підтримав подану захисником апеляційну скаргу, прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає до задоволення, обговоривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

При перевірці матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_7 судом апеляційної інстанції встановлено, що наявний у кримінальному провадженні обвинувальний акт не містить посилань про те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Так, згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

До того ж, відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див. : рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини» № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Як встановлено колегією суддів, матеріали кримінального провадження містять обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , який не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень закону.

Зі змісту вказаного обвинувального акту вбачається, що в ньому вказані лише ті обставини, які були встановлені в ході досудового розслідування, жодних даних про те, що зазначеній особі висунуто обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення, немає.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів звертає увагу на те, що розгляд кримінального провадження за відсутності висунутого обвинувачення, порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист, а ухвалене судове рішення за таких обставин, підлягає скасуванню, у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
За таких обставин, вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню.
Відповідно до положень ч.1 ст.412 КПК України та ст.9 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання для виконання вимог ст. 314 КПК України.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 - скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

_______________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4