Справа № 1-187/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

===============================================================================

23 березня 2011 року м.Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської областіскладі: головуючого - судді Рабець М.Д.

при секретарі - Щипакіній К.В.

з участю прокурора Кравчук Л.В.

потерпілої- Каранової І.Ю.

захисника -- ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Бровари в приміщенні суду кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, рошеденого. маючого дитину, офіційно не працюючого, проживаючою та зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_4. буд.№23-А. Київської області, нагород, інвалідності не маючою, раніше не судимого в силу ст.89 КК України,- у скоєні злочину, передбаченого ст. І85ч.З КК України,-

У скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Підсудний ОСОБА_2 вчинив таємне викрадення чужою майна (крадіжку) з проникненням в приміщення за таких обставин.

Судом визнано доведеним, що 07 січня 2011 року, близько 20 години підсудний ОСОБА_2 В В., перебуваючи в приміщенні ТЦ «Форум», що по вул.Короленко,.60 в м.Бровари. маючи умисел на таємне викрадення чужого майна з бутіка №13, що знаходиться на другому поверсі названого торгового закладу, субарендатором якого являється ОСОБА_3, з корисливих мотивів, підставив стіл та ставши на нього, переліз через ролет та проник до бутіка, звідки таємно викрав зі стелажів один комплект постільної білизни вартістю 110 грн., підодіяльник вартістю 49 грн., рушник вартістю 40 грн., спричинивши потерпілій ОСОБА_3 матеріального збитку на загальну суму 199 гривен, після чого з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Органом досудового слідства такі дії підсудного ОСОБА_2 кваліфіковано за ст.І85ч.З КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в приміщення.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 вину у вчиненні крадіжки за обставин викладених в обвинувальному висновку і описовій частині вироку визнав повністю, в скоєному розкаявся. Пояснив, що дійсно після припадку епілепсії, який стався на другому поверсі торгового центру «Форум» він з допомогою стола переліз через ролет в бутік звідки викрав комплект постільної білизни, підодіяльник, рушник з якими вийшов на вулицю. На слідуючий день зранку, він продав на ринку викрадене за 200 гривень, а вечором після роздумів пішов па місце крадіжки, щоб розрахуватись з потерпілою і був затриманий охороною, про все розповів. В скоєному щиро розкаюється. За себе повідомив, що раніше в минулому був судимий, відбував покарання умовно Проживає з батьками, колишня дружина проживає з дочкою в Росії, він їй допомагає матеріально. На даний час працює неофіційно та допомагає батькам, в яких є торгова точка на ринку «Троєщина». Завіряє суд що більше нічого подібного не вчинить. В скоєному чистосердечно розкаюється.

Покази підсудного ОСОБА_2 відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу, не оспорюються.

Відповідно до частини 3 ст.299 КПК України, суд за згодою всіх учасників судового розгляду визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються за виключенням документів, що характеризують особу підсудного. При цьому судом з'ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз'яснено, то у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Аналізуючи зібрані матеріали справи, суд приходить висновку, що ОСОБА_2 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з проникненням в приміщення, вартістю 199 гривень, що належало потерпілій ОСОБА_3 1.Ю., і такі його дії правильно кваліфіковано за ст.І85ч.З КК України тому він повинен нести кримінальну відповідальність за вказаною статтею.>

ОСОБА_4 №160 амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи від 09 лютого 2011 року ОСОБА_2 в період інкримінованих йому діянь і в даний час страждав і страждає на органічне ураження головного мозку, органічний астенічний розлад із судомними нападами (МКХ-10, F06,6). Ступінь виразності церебрастенічного синдрому, змін особистості у ОСОБА_2 такий, що в період інкримінованих йому дій і в теперішній час він в повній мірі МІГ та МОЖЕ усвідомлювати свої дії і керувати ними, рекомендується визнати його осудним. Примусових заходів медичного характеру, передбачених ст..94 КК України він не ПОТРЕБУЄ. В період інкримінованих йому діянь ОСОБА_2 у стані фізіологічного афекту та іншому емоційному стані, який би міг здійснити суттєвий вплив на свідомість та діяльність, не перебував.(а.с.76-77).

Обираючи покарання ОСОБА_2 суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст.185 ч.З КК України, що вказаний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, який по місцю проживання до скоєного характеризувався позитивно, однак, в минулому мав схильність до скоєння злочинів. *

Обставиною, що помякшує покарання підсудного, суд визнає його щире каяття та сприяння встановленню істини по справі, добровільне відшкодування завданих збитків, що передбачено п. 1 ч.І ст. 66 КК України.

Обтяжуючих покарання обставин передбачених ст. 67 КК України в діях ОСОБА_2 не встановлено. ^

Призначаючи вид і міру покарання підсудному ОСОБА_2 суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, сукупність всіх обставин його вчинення, пом'якшуючі обставини, дані про його особу, що він позитивно характеризується за місцем проживання, кається у вчиненому, його поведінка в суді свідчить, що він не є особою, яка твердо стала на шлях вчинення злочинів, значних наслідків від скоєного злочину не наступило, тому суд вважає, що його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, при призначенні покарання відповідно до ч.З ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі, при цьому вважає за необхідне звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покладенням на нього обовязків передбачених ст.76 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_2 та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речових доказів по справі немає.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у виді позбавлення волі строком на З(три) роки.

Звільнити засудженого ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.75 КК України з випробуванням, встановивши іспитовий сірок терміном в 2(два) роки, в період якого відповідно до ст.76 КК України зобовязати його не виїжджати за межі України на постійне місце проживання, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, періодично з'являтись для реєстрації в ці органи.

До вступу вироку в законну силу засудженому ОСОБА_2 залишити без зміни міру запобіжного заходу підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Вирок суду в частині встановлення фактичних обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, у звязку із тим, що вони ніким не оспорювалися - не може бути оскаржений учасниками судового розгляду.

В іншій частині вирок суду першої інстанції може бути оскаржений шляхом подачі апеляції до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 15-ти діб з моменту його проголошення.

Суддя /підпис/ ОСОБА_5