Справа № 11-747/11 01.12.2011 01.12.2011 28.12.2011
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11- 747/ 11 Головуючий 1- ї інстанції
Категорія: ч.1 ст. 125 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 грудня 2011 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого-судді Войтовського С.А.

суддів Значок І.С., Семенчука О.В.

при секретарі Бойко М.А.

за участю прокурора Якименко О.П.

виправданого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією потерпілого ОСОБА_5 на вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 07 вересня 2011 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, раніше судимого 09.07.2009 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі,

- визнано невинним і виправдано за ч. 1 ст. 125 КК України.

Згідно скарги ОСОБА_7, поданої до суду в порядку ст.27 КПК України, ОСОБА_3 обвинувачувався у скоєні злочину при наступних обставинах.

Вдень, 29.06.2008 року в с. Мар'янівка Арбузинського району Миколаївської області, поблизу домоволодіння № 38 по вул. Центральній, ОСОБА_3 наніс ОСОБА_5 удари ногою по зовнішній поверхні правого стегна та по тулубу, спричинивши тілесні ушкодження у виді крововиливів, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Виправдовуючи ОСОБА_3, суд послався на показання підсудного та його співмешканки - ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_3 тілесних ушкоджень Бакумі не спричиняв, а, навпроти, останній побив ОСОБА_3. Також суд послався на акт медичного освідування і висновок судово-медичної експертизи, вказавши, що не виключається те, що тілесні ушкодження Бакумі могли бути спричинені 27, а не 29 червня 2008 року.

При цьому, суд визнав неспроможними показання потерпілого ОСОБА_5 та його дружини ОСОБА_9, які вказували, що приїхали до ОСОБА_3 з`ясувати, чи дійсно він повідомляв правоохоронним органам про причетність Бакуми до підпалу контори дослідного господарства «Агрономія». ОСОБА_3 ніхто не бив, а він, вийшовши для розмови на вулицю, сам впав на землю та став перекочуватись, можливо демонструючи свою непричетність до неправдивого доносу.

В апеляції потерпілий ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_6 посилаються на незаконність постановленого вироку. Вважають, що ОСОБА_3 виправданий безпідставно, оскільки суд прийняв до уваги лише його показання та показання співмешканки - свідка ОСОБА_8 При цьому, суд не взяв до уваги показання потерпілого ОСОБА_5 та його дружини ОСОБА_5, яка була очевидцем події, а також дав невірну оцінку висновкам судово-медичної експертизи щодо наявності у потерпілого тілесних ушкоджень. Вказують, що висновки суду про можливість спричинення тілесних ушкоджень потерпілому 27.06.2008 року іншою особою, є припущенням та не відповідають матеріалам справи. Зазначають, що доводи потерпілого про спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_3 саме 29.06.2008 року підтверджується актом судово-медичного дослідження та висновком судово-медичної експертизи. Крім того, зазначають, що вказана обставина підтверджується також висновком спеціаліста від 27.06.2008 року, в якому відсутній опис тілесних ушкоджень, спричинених ОСОБА_10 29.06.2008 року. Посилаються і на те, що в ході судового розгляду справи були порушені норми кримінально-процесуального законодавства, зокрема, вказують на безпідставне не задоволення клопотання про відвід судді, порушення строків розгляду справи, необґрунтоване об'єднання вказаної справи приватного обвинувачення зі справою відносно ОСОБА_5 по обвинуваченню його за ч.1 ст. 122 КК України, не повне фіксування судового процесу технічними засобами. Апелянти просять вирок скасувати та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_3 винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та задовольнити цивільний позов.

Заслухавши доповідь судді; пояснення потерпілого ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6, які підтримали подану апеляцію; пояснення виправданого ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4, які просили залишити вирок суду без змін; думку прокурора, який вважав, що вирок підлягає скасуванню з мотивів наведених апелянтами і справа направленню на новий судовий розгляд; вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню, вирок суду скасуванню, а справа направленню прокурору для провадження досудового слідства, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.4 ст.334 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке предявлено підсудному і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання підсудного з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. Не допускається включення у вирок формулювань, які ставлять під сумнів невинність виправданого.

При розгляді справи вказані вимоги закону судом дотримані не були.

Виправдовуючи ОСОБА_3, суд допустився істотних протиріч стосовно оцінки доказів по справі.

Суд прийняв до уваги показання ОСОБА_3, його дружини ОСОБА_8, визнавши неспроможними показання ОСОБА_5 та його дружини ОСОБА_9

Також суд послався на акт медичного дослідження та висновок експерта ОСОБА_11, однак вийшов за межі своїх повноважень та дав їм вибіркову оцінку.

Згідно акту медичного дослідження та висновку експерта ОСОБА_11, при освідуванні Бакуми 03.07.2008 року у нього були наявні тілесні ушкодження у виді крововиливів тулуба і правого стегна. Однак, суд зробив висновок про те, що з вказаних документів вбачається, що 27.06.2008 року ОСОБА_5 було побито іншою особою. При цьому суд не дав оцінки консультативному висновку лікаря-спеціаліста ОСОБА_12, з якого вбачається, що 27.06.2008 року о 13 год.50 хв., на момент звернення Бакуми до лікаря, в нього вищевказаних тілесних ушкоджень не було. Суд не допитав лікаря-спеціаліста ОСОБА_12, а також експерта в порядку ст.311 КПК України, не з`ясував можливість виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого після 27.06.2008 року і до 03.07.2008 року, при необхідності при призначив додаткову експертизу, а вийшовши за межі своєї компетенції, зробив припущення про те, що виключити можливість заподіяння цих тілесних ушкоджень 27.06.2008 року, не можна.

Являються суперечливими й висновки суду стосовно того, що пояснення свідка ОСОБА_9 про заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень не прийняті до уваги. Мотивуючи таке рішення, суд вказав, що вона є зацікавленою особою, так як являється дружиною потерпілого. При цьому покази дружини ОСОБА_3 ОСОБА_8 суд визнав достовірними.

Також, виправдовуючи ОСОБА_3, суд допустився істотних протиріч стосовно підстав виправдання підсудного.

Оцінюючи докази по справі, суд зазначив, що вважає недоведеним факт заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень потерпілому 29 червня 2008 року; також судом зроблено висновок про відсутність в діях ОСОБА_3 вини у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України; крім того, зазначено і про те, що всі сумніви стосовно доказів по справі суд тлумачить на користь підсудного.

Таким чином, в мотивувальній частині вироку судом вказано як на відсутність в діях ОСОБА_3 складу злочину, так і на недоведеність його участі у вчиненні злочину, що є різними підставами виправдання.

В резолютивній частині вироку суд взагалі не зазначив на підставі якої кримінально-процесуальної норми закону виправдовує ОСОБА_3 за відсутністю події злочину, за відсутністю складу злочину, чи за недоведеністю участі у вчиненні злочину, вказавши лише на те, що суд визнає його невинним за ч.1 ст.125 КК України.

При цьому, вказана в резолютивній частині вироку підстава виправдання не повинна бути формальною, а повинна виходити з суті виправдання, бути логічним виразом і продовження аналізу даної підстави виправдання в мотивувальній частині.

Вказані вимоги закону судом не виконані.

Крім того, судом порушена процесуальна форма провадження по даній кримінальній справі.

Відповідно до вимог ст.111 КПК України, досудове слідство провадиться у всіх справах, за винятком справ про злочини, зазначені у частині 1 статті 27 і статті 425 КПК України, по яких досудове слідство провадиться у випадках, коли злочин вчинено неповнолітнім чи особою, яка через свої фізичні або психічні вади не може сама здійснювати своє право на захист, а також коли це визнає за необхідне прокурор чи суд.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно висновків амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 715 від 02.10.2009 року ОСОБА_3 страждає легкою розумовою відсталістю.

Даний діагноз був відомий суду, оскільки експертиза проводилась за ініціативою суду. Виявивши, що ОСОБА_3 є особою з розумовою відсталістю, незважаючи на наявність у підсудного психічних вад, суд першої інстанції, в порушення вимог ст.111 КПК України, не направив справу прокурору для провадження досудового слідства, а розглянув її по суті, що є порушення права на захист.

За таких обставин, в звязку з істотними порушеннями кримінально-процесуального закону, виправдувальний вирок суду залишатися в силі не може і підлягає скасуванню з направлення справи прокурору для провадження досудового слідства, оскільки вказані порушення перешкодили суду обєктивно, повно та всебічно розглянути справу і постановити законний та обґрунтований вирок.

Оскільки вирок суду скасовується з вищезазначених підстав, інші доводи апеляції щодо порушення судом норм КПК при розгляді справи, колегією суддів, не розглядаються.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію потерпілого ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 07 вересня 2011 року, яким ОСОБА_3 визнано невинним і виправдано за ч.1 ст.125 КК України скасувати.

Справу направити прокурору Арбузинського району Миколаївської області для провадження досудового слідства в порядку ст.111 КПК України.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_13 ОСОБА_14