В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2012 Справа №1-741/11

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Базана Л.Т.

при секретарі Сеник В.Г.

з участю прокурора Клим М.М.

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2 району Тернопільської області, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженої, непрацюючої, жительки м.Тернополя, вул.Крушельницької, 15/1, раніше судимої:

1). 27 травня 1993 року Тернопільським міським судом за ч.2 ст.140 КК України (в редакції 1960 року) на 2 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна, на підставі ст.14 КК України (в редакції 1960 року) застосовано примусове лікування від алкоголізму, звільненої 23 вересня 1995 року по відбуттю строку покарання;

2). 30 жовтня 1997 року Тернопільським міським судом за ч.2 ст.140 КК України (в редакції 1960 року) на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, ч.3 ст.193 КК України (в редакції 1960 року) на 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.42 КК України (в редакції 1960 року) шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ст.14 КК України (в редакції 1960 року) застосовано примусове лікування від алкоголізму, згідно Указу Президента України «Про помилування» від 20 квітня 2001 року основне покарання скорочено до 4 років позбавлення волі, звільненої 25 липня 2001 року по відбуттю строку покарання;

3). 07 серпня 2002 року Тернопільським міським судом за ч.1 ст.115 КК України на 8 років позбавлення волі, ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено 8 років позбавлення волі, звільнену від відбування покарання за постановою Збаразького районного суду Тернопільської області від 26 лютого 2008 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 11 місяців 4 дні,

- за ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудна ОСОБА_2, будучи раніше судимою за вчинення умисних корисливих злочинів, на шлях виправлення та перевиховання не стала, а знову вчинила умисний корисливий злочин, що мав місце за наступних обставин.

Так, у підсудної ОСОБА_2, коли вона 10 травня 2011 року близько 10 год. 20 хв. перебувала на території залізничного вокзалу ст.Тернопіль та помітила на одній із лавок на пероні потерпілого ОСОБА_3, який спав, а біля нього на землі без нагляду його господарську сумку, виник злочинний намір, направлений на її викрадення, реалізовуючи який вона тоді ж і в тому ж місці, підійшла до вказаного потерпілого, підсіла біля нього на лавку та скориставшись тим, що він спить, а також, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала сумку останнього з його особистими речами, а саме: трьома молитовниками, предметами особистої гігієни, ліками, трьома парами чоловічих штанів, двома чоловічими футболками, светром чоловічим білого кольору, чорною шапкою, шкарпетками чоловічими і трусами, які для потерпілого цінності в матеріальному вигляді не становлять та грошовими коштами в сумі 110 грн. (2 купюри номіналом по 50 грн. та одна 10 грн.) і з викраденим майном з місця скоєння злочину втекла, чим спричинила потерпілому ОСОБА_3 матеріальну шкоду на суму 110 грн.

Допитана як підсудна ОСОБА_2 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України визнала повністю, щиро розкаялась та показала, що 10 травня 2011 року близько 10 год. 20 хв. вона перебувала на території залізничного вокзалу ст.Тернопіль, де помітила, що на одній із лавок на пероні спить незнайомий їй чоловік, як на даний час вона знає потерпілий ОСОБА_3, а біля нього на землі без нагляду знаходиться його господарська сумка. Тоді в неї виник злочинний намір, направлений на її викрадення, для чого вона тоді ж і в тому ж місці, переконавшись за її діями ніхто не спостерігає, підійшла до потерпілого, підсіла біля нього та скориставшись тим, що він спить, таємно викрала сумку останнього з особистими речами та пішла з місця скоєння злочину. В подальшому того ж дня близько 12 год. 20 хв., коли вона ще знаходилась на залізничному вокзалі ст.Тернопіль, до неї підійшли працівники міліції, які представились та запросили її у лінійний відділ ЛВ УМВСУ на Львівській залізниці, де в присутності понятих провели її особистий огляд, під час якого вона зізналась у тому, що викрала сумку. Під час огляду даної сумки було встановлено, що в ній знаходились три молитовники, предмети особистої гігієни, ліки, три пари чоловічих штанів, дві чоловічі футболки, светр чоловічий білого кольору, чорна шапка, шкарпетки чоловічі, труси та грошові кошти в сумі 110 грн. (2 купюри номіналом по 50 грн. та одна 10 грн.).

Підсудна ОСОБА_2, визнавши свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину за ч.2 ст.185 КК України, повністю погодилася зі всіма зібраними в процесі досудового слідства доказами, що її підтверджують, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, зясувавши думку учасників процесу щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.299 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, зясувавши при цьому, чи правильно розуміє підсудна та інші учасники зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз'яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність вини підсудної ОСОБА_2 у вчиненні злочину та кваліфікує її дії за ч.2 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання підсудній ОСОБА_2, суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, фактичні обставини справи, особу винної, яка раніше неодноразово судима за вчинення аналогічних злочинів, за місцем проживання негативно не характеризується, ніде не працює, хворіє хронічним алкоголізмом 2 клінічної ступені, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність її особи та схильність до протиправної поведінки, та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що помякшують покарання, суд відносить повне визнання підсудною вини, щире каяття та добровільне повне відшкодування завданої злочином шкоди.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_2 неможливе без її ізоляції від суспільства, а тому вважає, що їй слід призначити покарання у межах санкції статті обвинувачення у виді арешту, оскільки саме таке покарання буде необхідне і достатнє для виправлення ОСОБА_2 та попередження нових злочинів.

Речові докази у справі: три молитовники, предмети особистої гігієни, ліки, три пари чоловічих штанів, дві чоловічі футболки, светр чоловічий білого кольору, чорну шапку, шкарпетки чоловічі, труси та грошові кошти в сумі 110 грн. (2 купюри номіналом по 50 грн. та одна 10 грн.), що повернуті потерпілому ОСОБА_3 слід залишити у розпорядженні останнього.

До вступу вироку в законну силу обраний раніше щодо ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді взяття під варту необхідно залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити їй за даним злочином покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

Речові докази у справі: три молитовники, предмети особистої гігієни, ліки, три пари чоловічих штанів, дві чоловічі футболки, светр чоловічий білого кольору, чорну шапку, шкарпетки чоловічі, труси та грошові кошти в сумі 110 грн. (2 купюри номіналом по 50 грн. та одна 10 грн.), що повернуті потерпілому ОСОБА_3 залишити у розпорядженні останнього.

Раніше обраний ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді взяття під варту залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування призначеного ОСОБА_2 судом покарання рахувати з 06 березня 2012 року.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий суддяОСОБА_4