АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №642/8695/14-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/790/848/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.309 КК України

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2015 р. м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 9 лютого 2015 р., -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2014 р. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України, частково приєднана невідбута частина покарання за вироком суду від 25 вересня 2003 р. та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання 1 рік та 7 місяців позбавлення волі з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі.

9 грудня 2014 р. до Ленінського районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого про застосування до нього ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнення його від призначеного покарання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 9 лютого 2015 р. ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання, з посиланням на те, що амністія не може бути застосована до осіб, засуджених за ст.187 КК України.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що покарання, яке призначене вироком суду від 25 вересня 2003 р. він відбув та був умовно-достроково звільнений, вчинений ним новий злочин, передбачений ч.1 ст.309 КК України не є тяжким, тому у суду були всі підстави для застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році».

З наведених підстав обвинувачений просить ухвалу районного суду скасувати та звільнити його від покарання по зазначеному закону.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши засудженого, який підтримав апеляційну скаргу та просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році», а також думку прокурора, який вважав ухвалу районного суду законною та обґрунтованою, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали кримінального провадження та особову справу засудженого, колегія суддів прийшла до наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» № 392/96-ВР від 1 жовтня 1996 р., амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

19 квітня 2014 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2014 році» №1185-VI від 8 квітня 2014 р., до якого 6 травня 2014 р. Законом України №1246-VII були внесено зміни.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 р.» від 8 квітня 2014 р., скорочується наполовину не відбута частина покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі ст. ст.1-5 цього Закону.

Разом з тим, згідно з п.«б» ч.1 ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році», амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також до осіб, які раніше звільнялися з місць позбавлення волі умовно-достроково та знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Окрім цього, амністія, відповідно до п. «є» ч.1 ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році», також не може бути застосована до осіб, яких засуджено за ст.187 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та матеріалів особової справи, ОСОБА_7 був засуджений: 25 вересня 2003 р. за ч.4 ст.187, ч.5 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна та звільнений 11 липня 2013 р. умовно-достроково на невідбуту частину покарання 1 рік 6 місяців 11 днів, а також 29 жовтня 2014 р. за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком суду від 25 вересня 2003 р. та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання 1 рік та 7 місяців позбавлення волі з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі. Злочин, передбачений ч.1 ст. 309 КК України, за який ОСОБА_7 був засуджений 29 жовтня 2014 р. за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі, він скоїв 16 вересня 2014 року, тобто через 5 місяців і 8 днів після ухвалення Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 року.

За змістом ст.12 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 року та ст.5 Закону України « Про застосування амністії в Україні» від 1 жовтня 1996 року, дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочин до дня набрання чинності цим законом і не поширюється на осіб, за злочини, скоєні після набрання чинності Законом про амністію.

Відповідно, зазначені статті Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 року та Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 1 жовтня 1996 року унеможливлюють застосування до ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Оскільки Ленінський районний суд м. Харкова підставою відмови ОСОБА_7 у застосуванні до нього амністії помилково посилався на його попередню судимість за ст.187 КК України, тому ухвала суду від 9 лютого 2015 року, з урахуванням вищезазначеного підлягає зміні.

Інших порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були підставою для скасування судового рішення, матеріали кримінального провадження не містять, тому підстави для скасування ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 9 лютого 2015 р. відсутні.

Керуючись ст.ст. 407, 419 КПК України, ст.ст.1,5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 1 жовтня 1996 р., ст.1,12 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 р., колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського суду м. Харкова від 9 лютого 2015 р. про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 щодо застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали підставу незастосування до ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Вважати, що клопотання ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України « Про амністію у 2014 році» не підлягає задоволенню на підставі ст.12 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 року та ст.5 Закону України» Про застосування амністії в Україні» від 1 жовтня 1996 року.

В іншій частині ухвалу районного суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді