Справа № 372/33/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/598/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 20 16.07.2015

УХВАЛА
Іменем України
16 липня 2015 р. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі : ОСОБА_5 ,
з участю прокурора : ОСОБА_6 ,
потерпілого: ОСОБА_7 ,
обвинувачених: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,
та їх захисників - адвокатів: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 09 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Обухів Київської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,-

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі із конфіскацією майна.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Київ, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 53000 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди та 7000 грн. в якості відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Вироком вирішено долю речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:

Як зазначено у вироку, 21.11.2014 року близько 00 год. 50 хв., ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , після спільного вжиття спиртних напоїв, були запрошеними ОСОБА_7 до квартири за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_3 , де продовжили на кухні вживати спиртні напої. Під час вжиття спиртних напоїв, ОСОБА_9 , з метою таємного викрадення чужого майна, вийшов з кухні до кімнати квартири, де оглядаючи меблі та особисті речі ОСОБА_7 та членів його сім`ї, почав шукати цінні речі, на що ОСОБА_7 , пройшовши до кімнати, зробив йому зауваження з приводу неправомірних дій останнього. Не реагуючи на зауваження власника квартири, ОСОБА_9 , продовжуючи свої злочинні дії та з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, умисно, з метою заволодіння майном останнього, здійснив на нього напад, в ході якого наніс один удар кулаком в обличчя, а після падіння ОСОБА_13 на підлогу, наніс йому ще два удари по тулубу. Після того, як ОСОБА_7 намагався піднятись з підлоги, ОСОБА_8 ,підтримуючи злочинні дії ОСОБА_9 , підбіг до потерпілого та наніс йому один удар кулаком в обличчя, внаслідок чого, останній знову впав на підлогу та втратив свідомість.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №132 від 10.12.2014 року у ОСОБА_7 , 1952 року народження, виявлено тілесні ушкодження у вигляді крововиливу навколо лівого ока та струсу головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призводять до короткочасного розладу здоров`я.

Упевнившись, що ОСОБА_7 втратив можливість чинити опір, оскільки перебував без свідомості, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , реалізовуючи свій злочинний умисел та продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на заволодіння чужим майном, викрали з його квартири грошові кошти в сумі 2 000 доларів США, що відповідно курсу Національного банку України станом на 21.11.2014 вартість 1 долара США становить 15,096 грн., а всього на суму 30 192 грн.; 350 Євро, що відповідно курсу Національного банку України станом на 21.11.2014 вартість 1 ЄВРО становить 18,929 грн., а всього на загальну суму 6 625,15 грн.; 19 000 гривень; чоловічу обручку з золота 585 проби вагою 3 грами, вартістю 800 грн. за один грам на суму 2 400 грн.; жіночу обручку з золота 585 проби вагою 5 грамів, вартістю 800 грн. за один грам на суму 4000 грн., а також жіночу біжутерію, старі наручні годинники, барсетки, гаманці, одяг, сигарети та інші речі, що не представляють для потерпілого матеріальної цінності, а всього на загальну суму 62 217,15 грн., чим завдали останньому матеріальної шкоди.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 , просить вирок щодо ОСОБА_9 скасувати, оскільки він є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим та постановити ухвали, якою закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги захисник вказує, що з показів потерпілого та обвинувачених жодної заздалегідь спланованої домовленості про спільне вчинення злочину не було, все відбулося спонтанно на підставі «сварки» між потерпілим та ОСОБА_9 і виключно після того як потерпілий виявив відсутність своїх речей, тобто після вчинення ОСОБА_9 крадіжки. Тому, на думку апелянта, в діях обвинувачених відсутній склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона складу злочину, а самому суспільно небезпечному діянню яке інкримінують обвинуваченим дана невірна кримінально-правова оцінка в результаті чого відбулось не вірна кваліфікація їх дій, яка повинна бути усунута, оскільки дії ОСОБА_9 містять інший склад злочину, а саме ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 125 КК України.

Крім того ОСОБА_10 , вважає, що цивільний позов потерпілого задоволенню не підлягає, оскільки все викрадене майно повернуто останньому. Наявність у потерпілого грошових коштів, окрім тих, що були вилучені працівниками міліції та повернуті останньому не доведена. Якщо й залишилися кошти, що належать потерпілому то зараз вони перебувають у працівників міліції, що затримували обвинувачених.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 просить вирок щодо нього переглянути та винести законне рішення, оскільки при ухваленні вироку щодо нього судом першої інстанції не було взято до уваги його щире каяття.

В апеляційній скарзі з доповненням ОСОБА_8 просить вирок щодо нього та ОСОБА_9 скасувати в зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, що вплинули на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність. Відповідно до ч. 2 ст. 408 КПК України застосувати до ОСОБА_8 та Кравченка статті закону України про кримінальну відповідальну про менш тяжке кримінальне правопорушення.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги ОСОБА_8 , вказує що у вироку взагалі немає даних стосовно того, що судом встановлено попередня змова, як ознака ч. 2 ст. 187 КК України, між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а тому його дії необхідно кваліфікувати за ст. 185 КК України, та призначати покарання з урахуванням ст. 66 КК України та застосувати до нього ст. 75 КК України. Також, на думку обвинуваченого, слідством не встановлено та не допитані всі учасники події 24.11.2014 року, а саме працівники ППС, які приймали участь у затриманні його та ОСОБА_9 та були на місці події.

Крім того у вироку нема підтверджень того, що цивільний позов потерпілого підлягає задоволенню. Потерпілий не довів, те що у нього взагалі були такі кошти, які він вважає зниклими та в чому у потерпілого настала моральна шкода.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_14 та його захисника адвоката ОСОБА_11 , які просили задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_14 , захисника адвоката ОСОБА_10 , в підтримку своєї апеляційної скарги та апеляційної скарги ОСОБА_9 , потерпілого, який просив вирішити питання щодо апеляційних скарг на розсуд суду, прокурора який просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду щодо доведеності вини обвинувачених у зазначених у вироку злочинних діях підтверджуються всією сукупністю досліджених судом доказів, які належним чином наведені у вироку, не викликають сумнівів у своїй достовірності, а скоєне ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 187 КК України правильно кваліфіковано.

Що стосується твердження в апеляційних скаргах адвоката ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 про перекваліфікацію його дій з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 125 КК України та обвинуваченого ОСОБА_8 про перекваліфікацію дій на ст. 185 КК України з застосуванням ст. 75 КК України є безпідставним та необґрунтованим.

Крім того посилань в апеляційних скаргах про відсутність у діях обвинувачених, попередньої змови то дане посилання підтверджується тільки показаннями самих обвинувачених і спростовується матеріалами кримінального провадження, а саме:

-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, з якого вбачається, що 20.11.2014 року близько 23 год. 30 хв. ОСОБА_7 за місцем його проживання невідомі особи нанесли тілесні ушкодження та заволоділи його майном;

-протоколом огляду місця події від 21.11.2014 року, а саме де виявили розкидані речі та ОСОБА_7 вказав які речі та звідки викрадені;

-протоколом огляду місця події від 21.11.2014 року, а саме огляду особистих речей ОСОБА_9 та ОСОБА_8 відразу після затримання, де в особистих речах вказаних осіб виявлена частина викрадених коштів та речей з квартири потерпілого;

-показами потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив, що ОСОБА_9 вдарив його рукою в ліву частину обличчя від чого він впав на підлогу задки, коли він намагався кричати то хтось з обвинувачених закривав йому рота. Потім йому з заду ще хтось із хлопців наніс удар по голові від чого він втратив свідомість, коли прийшов до тями то знаходився на підлозі в іншій кімнаті;

-показами експерта ОСОБА_15 , що ним було проведено експертизу тілесних ушкоджень в ОСОБА_7 на підставі наданої слідчим медичної документації.

Суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку покази потерпілого ОСОБА_7 , який показав, що після нанесення йому удару ОСОБА_9 , котрий знаходився спереду його, він, також отримав удар ззаду, який наніс, на його думку, ОСОБА_8 , оскільки більше нікого на місці події не було.

Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ретельно дослідив докази, що мали значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винних, врахував сукупність всіх обставин вчиненого діяння, а також те, що умисел ОСОБА_9 та ОСОБА_8 був направлений саме на заволодіння майном потерпілого, із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я останнього, притому за попередньою змовою групою осіб. Притому за попередню змову свідчить послідовність і характер дій ОСОБА_9 та ОСОБА_16 , котрі діяли синхронно, підтримуючи діями один одного, при цьому проміжок часу для даної кваліфікуючої ознаки між домовленістю та діями не має значення, внаслідок чого твердження обвинувачених та їх захисників в апеляційних скаргах про відсутність зазначеної кваліфікуючої ознаки є безпідставними.

А тому, кваліфікація дій обвинувачених за ч.2 ст.187 КК України, як це вказав суд першої інстанції, є правильною та відповідає матеріалам кримінального провадження.

Також, колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги ОСОБА_8 про те, що судом не були допитані всі учасники події 24.11.2014 року, а саме працівники ППС, оскільки як вбачається з матеріалів провадження судом було допитано працівника ОСОБА_17 , який є працівником патрульної постової служби Обухівського РВ та пояснив, що в листопаді 2014 року, точної дати він не пам`ятає, ним були затримані двоє підозрюваних, як потім було встановлено ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Дані особи були в стані алкогольного сп`яніння, вели себе зухвало, намагалися втекти. Коли на місце приїхала оперативно слідча група та провели їх огляд то виявила в одязі вказаних осіб грошові кошти та ювелірні вироби. Всі речі оглядалися та вилучалися слідчим при понятих, що саме було виявлено було йому не відомо. Через деяких час на вулицю вийшов потерпілий, він був побитий.

Крім того, що стосується посилання в апеляційних скаргах про задоволення цивільного позову, то судом обґрунтовано задоволено заподіяну матеріальну та моральну шкоду, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, а тому і в цій частині апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

Посилання апелянтів на те, що викрадені винними кошти привласнили працівники міліції при затриманні ОСОБА_9 та ОСОБА_16 не підтверджується наявними в провадженні доказами, тому колегія суддів розцінює їх як захисну позицію.

Призначаючи покарання, суд згідно з ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Як вбачається із вироку, за відсутності пом`якшуючих покарання обставин обтяжуючою покарання обставиною суд визнав скоєння злочину ОСОБА_9 та ОСОБА_16 в стані алкогольного сп`яніння, врахував їх посередні характеристики за місцем проживання, думку потерпілого, який просив суд призначити покарання в межах санкції інкримінованого злочину, взяв до уваги стан здоров`я ОСОБА_9 , а також те, що останній раніше неодноразово судимий.

За наведених обставин призначене за особливо тяжкий злочин в межах санкції ч. 2 ст. 187 КК України мінімальне покарання у виді позбавлення волі щодо ОСОБА_16 та близьке до мінімального покарання щодо ОСОБА_9 , колегія суддів не вважає явно несправедливим через суворість в контексті ст. 414 КПК України, а тому апеляційні скарги обвинувачених та захисника в цій частині також залишає без задоволення.

Порушень норм кримінального процесуального закону які б могли бути підставою для скасування чи зміни вироку колегія суддів не вбачає, а тому апеляційні скарги в частині скасування вироку та закриття провадження у справі також залишає без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 415, 419, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинувачених та захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Обухівського районного суду Київської області від 09 квітня 2015 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 залишити без змін.

Судді: