Єдиний унікальний номер 725/7567/14-к
Номер провадження 1-кп/725/295/14
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.03.2015 року.Першотравневий районний суд м. Чернівці

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю прокурора ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Чернівці матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у самовільному залишенні військової частини, яке вчинив при наступних обставинах:

Так, 08 квітня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 призваний на військову службу за мобілізацією та в складі команди направлений до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), де наказом командира військової частини №69 від 08.04.2014 року зарахований до списків частини та поставлений на всі види забезпечення.

17 листопада 2014 року молодший лейтенант ОСОБА_3 , через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до своїх службових обов`язків, всупереч наведених вимог законодавства, з метою тимчасово ухилитись від військової служби, біля 08.00 год. самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_2 та вибув до місця проживання в АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд.

01 грудня 2014 року молодший лейтенант ОСОБА_3 добровільно прибув до військової частини НОМЕР_2 та продовжив проходження військової служби.

Таким чином, командир взводу старший офіцер 2-ї батареї гаубічно-артилерійського дивізіону в/частини НОМЕР_2 молодший лейтенант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем мобілізованим на особливий період, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до своїх службових обов`язків, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від військової служби, біля 08.00 год. 17 листопада 2014 року самовільно залишив територію в/частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) та незаконно вибув до місця постійного проживання в с.Топорівці Новоселицького району Чернівецької області, де проводив час на власний розсуд до 01 грудня 2014 року, тобто більше 10 діб, чим скоїв самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад десять діб але не більше місяця, тобто, вчинив кримінальне правопорушення,передбачене ч. 2 ст. 407 КК України.

26 грудня 2014 року між старшим прокурором військової прокуратури Чернівецького гарнізону ОСОБА_2 та підозрюваним ОСОБА_3 було укладено угоду про визнання винуватості.

У підготовчому судовому засіданні прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 просили суд відмовити у затвердженні угоди, у зв`язку із тим, що обвинувачений ОСОБА_3 , згідно указу Президента України, підлягає демобілізації, а отже з об`єктивних причин не зможе виконати умови угоди в частині призначеного покарання у вигляді службового обмеження. Просили призначити справу до судового розгляду.

Заслухавши думку прокурора та обвинуваченого, дослідивши матеріали обвинувального акту та умови угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку, що у її затвердженні слід відмовити, виходячи з наступних підстав:

Статтею 314 КПК України передбачено право суду у підготовчому судовому засіданні затвердити угоду або відмовити у її затвердженні.

При цьому, як визначено ч.7 ст.474 КПК, суд відмовляє у затвердженні годи, якщо існує очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Так, з положень угоди про визнання винуватості, укладеної 26 грудня 2014 року між прокурором військової прокуратури Чернівецького гарнізону та підозрюваним ОСОБА_3 , вбачається, що сторони дійшли згоди на призначення підозрюваному ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.407 КК України у виді 6 (шести) місяців службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням 10% грошового забезпечення у дохід держави.

Згідно указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 року, у період з 18 березня по 1 травня 2015 року проводитиметься звільнення в запас (демобілізація) військовослужбовців, які були призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303 "Про часткову мобілізацію.

Згідно матеріалів обвинувального акту, ОСОБА_3 08 квітня 2014 року призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_1 за мобілізацією та в складі команди направлений до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), де наказом командира військової частини №69 від 08.04.2014 року зарахований до списків частини та поставлений на всі види забезпечення.

Таким чином, оскільки підозрюваний ОСОБА_3 може бути звільнений в запас на підставі зазначеного вище указу Президента України, а визначене умовами угоди покарання застосовується лише до військовослужбовців, він не зможе з об`єктивних причин виконувати умови угоди в частині призначеного покарання.

У зв`язку із цим, суд приходить до висновку, що у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 26 грудня 2014 року між старшим прокурором військової прокуратури Чернівецького гарнізону ОСОБА_2 та підозрюваним ОСОБА_3 , слід відмовити, а справу призначити до судового розгляду у загальному порядку.

Керуючись ст.314-316 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
У затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 26 грудня 2014 року між старшим прокурором військової прокуратури Чернівецького гарнізону ОСОБА_2 та підозрюваним ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1