Справа № 453/1196/13-к
№ провадження 1-кп/453/90/13
ВИРОК

іменем України

21.10.2013 року
м. Сколе

Сколівський районний суд Львівської
області у складі:

головуючого - судді Брони
А.Л.,

при секретарі
Трембач М.М.,

з участю прокурора
Максимів О.Г.,

обвинуваченого ОСОБА_1,

його захисника-адвоката
ОСОБА_2,

потерпілого
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні кримінальне провадження
№ 00000464 про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
смт. Східниця Дрогобицького
району Львівської області, жителя
АДРЕСА_1, українця, громадянина України,
з середньою освітою, неодруженого,
непрацюючого, судимого 20.09.2011 року
Сколівським районним судом Львівської
області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3
років 6 місяців позбавлення волі з
іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185
КК України,

встановив:

ОСОБА_1, будучи раніше судимий за
крадіжку, 16.07.2013 року приблизно о
04 годині в с. Орява Сколівського
району Львівської області маючи умисел
на таємне викрадення чужого майна,
переконавшись, що його ніхто не бачить,
шляхом вільного доступу викрав з
господарського приміщення, власником
якого є ОСОБА_3, два металеві ланцюги
загальною вартістю 404,60 гривень та два
штирі загальною вартістю 64 гривні,
заподіявши ОСОБА_3 шкоду в розмірі 468,60
гривень, чим вчинив кримінальне
правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185
КК України.

У судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_1 після роз'яснення йому змісту
ч. 3 ст. 349 КПК України та
переконання суду у відсутності
сумнівів щодо добровільності позиції
обвинуваченого, вину визнав повністю
та пояснив, що 16.07.2013 року приблизно
о 04 годині, з метою вчинення крадіжки
чужого майна, підійшов до
господарської будівлі ОСОБА_3 та
побачивши через незачинені двері два
металевих ланцюги з двома штирями,
частина яких знаходилась на подвір`ї,
друга частина - у господарській
будівлі, і, переконавшись, що поблизу
нікого немає, їх викрав. На даний час
він кається у скоєному, просить його
суворо не карати, обіцяє виправитись та
у подальшому такого більше не вчиняти.

Ураховуючи те, що ОСОБА_1 свою вину у
вчиненому кримінальному
правопорушенні визнав повністю, інші
учасники процесу не оспорюють фактичні
обставини справи і судом встановлено,
що обвинувачений правильно розуміє
зміст цих обставин, відсутні будь-які
сумніви у добровільності та істинності
його позиції, заслухавши думку
учасників судового розгляду, які не
заперечували проти розгляду
кримінального провадження в порядку,
передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та
роз'яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК
України про наслідки застосування
обмеженого дослідження доказів, а саме
про позбавлення їх у такому випадку
права подальшого оспорювання цих
обставин провадження в апеляційному
порядку, суд визнає недоцільним
дослідження інших доказів відносно тих
обставин провадження, які ніким не
оспорюються.

На підставі вищенаведеного, суд,
допитавши обвинуваченого та
дослідивши матеріали кримінального
провадження, прийшов до висновку, що
вина обвинуваченого ОСОБА_1 у вчинені
ним кримінального правопорушення при
обставинах, викладених в
обвинувальному акті, доведена у
судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого
ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185
КК України, як таємне викрадення чужого
майна, вчинене повторно.

Досудовим слідством безпідставно
зазначена, як обтяжуюча покарання
обвинуваченого ОСОБА_1 обставина -
вчинення злочину повторно, оскільки ця
обставина передбачена ч. 2 ст. 185 КК
України як ознака злочину, що впливає
на його правову кваліфікацію, а тому
відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України не
може бути врахована судом при
призначенні покарання як обставина, що
його обтяжує.

Признаючи покарання обвинуваченому
ОСОБА_1 суд враховує ступінь тяжкості
вчиненого ним злочину, який відповідно
до ст. 12 КК України є злочином середньої
тяжкості, особу обвинуваченого, котрий
визнав свою провину, позитивно
характеризується за місцем проживання,
на обліку в психоневрологічному та
наркологічному диспансері не
перебуває, проживає разом з матір`ю
похилого віку та здійснює за нею
догляд, обставини, які суд визнає як
пом`якшуючі, зокрема, щире каяття та
активне сприяння розкриттю злочину,
добровільне відшкодування завданих
збитків, відсутність обтяжуючих
покарання обставин, незначний розмір
завданої шкоди, тому з урахуванням
наведеного і загальних засад
призначення покарання, аналізуючи
матеріали досудового слідства в
сукупності із поясненнями
обвинуваченого, а також думку
потерпілого ОСОБА_3, який просить суд
суворо не карати обвинуваченого та не
позбавляти його волі, суд вважає, що
встановлені в судовому засіданні
декілька пом`якшуючих обставин істотно
знижують ступінь тяжкості вчиненого
підсудним злочину та пом`якшують
покарання, а тому є підстави відповідно
до ст. 69 КК України перейти до іншого
більш м'якого виду покарання
обвинуваченому ОСОБА_1, не зазначеного
в санкції ч. 2 ст. 185 КК України, у виді
штрафу, яке є необхідним і достатнім
для його виправлення та попередження
вчинення ним нових злочинів.

Оскільки вироком Сколівського
районного суду Львівської області від
20.09.2011 року ОСОБА_1 засуджений за
ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців
позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК
України звільнений від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим
строком 2 роки, покарання йому слід
обрати за правилами ст.ст. 71, 72 КК
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України,
основні покарання у виді штрафу, при
призначенні їх за сукупністю вироків,
складанню з іншими видами покарання не
підлягають, тому покарання за вироком
від 20.09.2011 року Сколівського районного
суду Львівської області відносно
ОСОБА_1 слід виконувати самостійно.

Речові докази: два металеві ланцюги з
двома штирями та поліетиленовий мішок,
які знаходяться на зберіганні ОСОБА_3
слід залишити у його власності.

Цивільний позов у кримінальному
провадженні не заявлено.

Процесуальних витрат по справі немає.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України,
суд

засудив:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і
призначити покарання із застосуванням
ст. 69 КК України - у виді штрафу в
розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ст.71, ч. 3 ст. 72 КК України,
вирок Сколівського районного суду
Львівської області від 20.09.2011 року, яким
ОСОБА_1 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК
України до 3 років 6 місяців позбавлення
волі, на підставі ст. 75 КК України
звільнений від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 2
роки, та вирок Сколівського районного
суду Львівської області від 21.10.2013 року,
яким ОСОБА_1 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК
України до штрафу в розмірі 850 (вісімсот
п`ятдесят) гривень - виконувати
самостійно.

Речові докази: два металеві ланцюги з
двома штирями та поліетиленовий мішок,
які знаходяться на зберіганні ОСОБА_3 -
залишити у його власності.

Копію вироку негайно, після його
проголошення, вручити засудженому та
прокурору.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не скасовано, набирає
законної сили після ухвалення рішення
судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до
апеляційного суду Львівської області
протягом тридцяти днів з моменту його
проголошення, або з моменту вручення
копії вироку засудженому, який
перебуває під вартою через Сколівський
районний суд Львівської області з
підстав, передбачених ст. 394 КПК
України.

Суддя