В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.07.2015 року Тростянецький районний суд Сумської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тростянець кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000542 від 01.10.2014 р., по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Донецьк, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-12.09.2013 року Тростянецьким районним судом Сумської області за ч.1 ст.289 КК України дос 3 років обмеження волі з іспитовим строком 3 роки;

- 04.09.2014 року Тростянецьким районним судом Сумської області за ч.1 ст.185 КК України до 3 років 1 місяця обмеження волі;

- 14.10.2014 року Тростянецьким районним судом Сумської області за ч.2 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців обмеження волі

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України,
В С Т А Н О В И В :
28 травня 2014 року, у денний час в с.Боромля Тростянецького району Сумської області на зернотоку ТДВ «Маяк», ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_5 зерно пшениці вагою 200 кг. При цьому, між потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 існувала усна домовленість про те, що ОСОБА_4 повинен був продати зазначене зерно, а отримані гроші віддати потерпілому.
Продавши зерно пшениці на мельниці в с.Боромля Тростянецького району Сумської області, ОСОБА_4 повернув ОСОБА_5 гроші в сумі 60 грн., пообіцявши, що решту проверне ввечері того ж дня. Але, ОСОБА_4 , маючи корисливий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, порушив усну домовленість з ОСОБА_5 , обернувши решту грошей, отриманих за зерно, на свою користь, не маючи на меті повернути їх потерпілому. Так, своїми діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_5 майнової шкоди, відповідно до довідки ТДВ «Маяк», на суму 340 грн.
Не зупинившись на вчиненому та продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 на початку серпня 2014 року у невстановлений слідством та судом день, перебуваючи за адресою по АДРЕСА_2 , попросив у ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Nokia Х1-01», пояснивши, що він потрібен для здійснення дзвінка. Після цього повернув вказаний телефон ОСОБА_6 . Через деякий час ОСОБА_4 знову попросив у ОСОБА_6 її мобільний телефон для того, щоб поїхати з ним у м.Тростянець та там здійснити з нього дзвінок, при тому пообіцяв, що поверне його ввечері того ж дня. ОСОБА_6 у свою чергу погодилася дати ОСОБА_4 свій мобільний телефон. У цей час у ОСОБА_4 виник корисливий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, а саме мобільним телефоном, належним ОСОБА_6 . Так, перебуваючи в м.Тростянець Сумської області ОСОБА_4 обернув отриманий шляхом обману та зловживання довірою мобільний телефон, належний ОСОБА_6 , на свою користь, продавши його за 50 грн. в м.Тростянець невстановленій слідством особі. Відповідно до висновку товарознавчої експертизи №406 від 07.10.2014 року встановлено, що ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_6 майнових збитків на суму 265,04 грн.
Вчиняючи вказані злочинні дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій то бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю та показав, що дійсно 28 травня 2014 року він домовився із ОСОБА_5 , що продасть отриманих від ОСОБА_5 200 кг зерна, та гроші йому віддасть, однак після продажу на мельницю вказаного зерна він витратив отримані кошти на транспортні витрати, а ОСОБА_5 віддав 60 грн. Решту коштів він ОСОБА_7 не повернув, та відшкодовували збитки потерпілому його рідні. З приводу другого епізоду обвинувачений пояснив, що він у серпні 2014 р. взяв у знайомої ОСОБА_6 її мобільний телефон Нокіа, із якого здійснював дзвінки, потім знову попросив вказаний телефон у потерпілої, щоб поїхати до м.Тростянець у справах, однак вже в м.Тростянці він продав цей телефон таксисту за 50 грн., а збитки потерпілій згодом відшкодовували його рідні. Обвинувачений розкаюється у скоєних злочинах, просить врахувати те, що він сприяв слідству, та потерпілі не мають до нього будь-яких матеріальних претензій.
Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, про слухання справи були повідомлені належним чином, надали до суду письмові заяви, де просять справу слухати у їх відсутності, претензій до обвинуваченого не мають, просять ОСОБА_4 суворо не карати.
Таким чином, заслухавши пояснення обвинуваченого, судом встановлено, що обвинувачений повністю визнає свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенню, погоджується із кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор у судовому засіданні не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, тобто обставини справи ніким не оспорюються.
З урахуванням думки обвинуваченого, прокурора, які вважають за можливе не досліджувати докази, з`ясувавши, що учасники провадження правильно розуміють зміст вказаних обставин, та відсутні сумніви у добровільності їхніх позицій, роз`яснивши учасникам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, суд постановив ухвалу, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України про визнання недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень доведена повністю, а дії ОСОБА_4 суд кваліфікує:
- за ч.1 ст.190 КК України, так як він своїми умисними протиправними діями вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство);
- за ч.2 ст.190 КК України, так як він своїми умисними протиправними діями вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий,судимості в установленому законом порядку не зняті і не погашені, не працевлаштований, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Приймаючи до уваги конкретні обставини справи, ступені тяжкості скоєних кримінальних правопорушень ОСОБА_4 , особу винного, який має не зняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості, на шлях виправлення не став, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому, яке полягає в умовах обмеження волі, і таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, остаточну міру покарання необхідно визначити відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів.

При призначенні остаточної міри покарання суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 засуджений вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 14.10.2014 року за ч.2 ст.185 КК України, і на підставі ч.1 ст.71 КК України остаточна міра покарання визначена у виді 3 років 6 місяців обмеження волі. За таких обставин суд призначає остаточне покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Крім того, необхідно зарахувати покарання, відбуте частково за попереднім вироком: час перебування під вартою обвинуваченого із 14.10.2014 р. по час прибуття до Конотопського ВЦ №130 Сумської області 29.11.2014 р. за правилами складання покарань, передбаченими ст..72 КК України, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні обмеження волі, та із 30.11.2014 року - по день набрання вироком законної сили.

Речові докази у справі відсутні. Цивільний позов не заявлено.
З обвинуваченого підлягають стягненню процесуальні витрати на користь держави за проведення товарознавчої експертизи у розмірі 98,28 грн.
Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався, та у суду відсутні підстави для його обрання на даний час.
На підставі викладеного та керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368, 370, 371, ч.2,3 ст.373, ст.374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України і за цим законом призначити йому покарання :

за ч.1 ст.190 КК України у виді обмеження волі строком на один рік;

за ч.2 ст.190 КК України у виді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 14.10.2014 року, та остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді обмеження волі строком на три роки шість місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати із дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання остаточно призначеного за цим вироком, відбуте частково покарання за попереднім вироком - час перебування під вартою із 14.10.2014 р. по час прибуття до Конотопського ВЦ №130 Сумської області 29.11.2014 р., із розрахунку що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні обмеження волі, - та час відбуття ним покарання у виді обмеження волі у Конотопському ВЦ №130 Сумської області із 30.11.2014 р. по день набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи на суму 98 грн. 28 коп.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку суду після його проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1