Справа № 11 - 140 Головуючий
у 1 інстанції Валевач М.М.
Категорія ст. 190 ч. 2 КК Доповідач Акуленко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2007 р. Колегія суддів судової палати в
кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

головуючого Щербакова О.С.

суддів Акуленко С .О., Оседача
М.М.

з участю
прокурора Томилко
МП.

захисника ОСОБА_2

адвоката ОСОБА_3

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляціями
засудженого ОСОБА_1 та адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого на вирок
Новозаводського районного суду від 07 грудня 2006 року,

Цим вироком
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

народження, уродженець м. Шевченко,

Мангишлацької
області, Республіки Казахстан, проживаючого АДРЕСА_1, росіянин, громадянин
України, освіта середньо-спеціальна, не одружений, не працюючий, раніше судимий
22.051998 року Славутицьким міським судом за ст. 142 ч. 2, 140 ч. 2, 42 КК
України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна;
07.08.2001 року Славутицьким міським судом за ст. 140 ч. 2, 141 ч. 2, 42, 43 КК
України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 18.04.2006 року Нікопольським
міським судом Дніпропетровської області за ст. 184 ч. З, 186 ч. 2, 70, 75, 76
КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,

засуджений
за ст. 190 ч. 2 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі, за ст. 262 ч.
1 КК України 3 роки позбавлення волі, за ст. 263 ч. 1 КК України 2 роки
позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК
України за сукупністю злочинів визначено покарання шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді 3
років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим за вироком Нікопольського міськрайсуду
від 18.04.2006 р.,
ОСОБА_1 призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

За ст. 190 ч. 2 КК України призначено покарання 2 роки
позбавлення-волі.

На підставі ст. 71 КК України, частково приєднана невідбута частина покарання
за попереднім вироком Нікопольського міськрайсуду від 18.04.2006 року - 2
місяці позбавлення волі і остаточно призначено ОСОБА_1 покарання у вигляді 5
років 2 місяців позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 700 грн. спричинених матеріальних
збитків. На користь держави судові витрати в сумі 116 грн. 24 коп.

Доля речових
доказів вирішена у відповідності до ст. 81 КПК України.

ОСОБА_1 визнано винним і засуджено за те, що 01 жовтня 2004 року, приблизно
о 15-й годині, він знаходячись на території центрального ринку смт. Сосниця,
Чернігівської області, шляхом обману, заволодів шкіряною курткою та грошима і
сумі 10 грн., які знаходилися в кишені куртки, яка належала неповнолітньому
ОСОБА_5, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на суму 440 грн.

06 жовтня 2004 року, в денний час, в смт. Сосниця,
Чернігівської області, ОСОБА_1, перебуваючи у свого знайомого ОСОБА_6, який
мекає по АДРЕСА_2і скориставшись відсутністю господаря, на веранді будинку,
таємно викрав обріз нарізної армійської гвинтівки зразку 1891/1930 року
конструкції Мосіна калібру 7,62 мм., що є вогнепальною зброєю і придатний для
проведення пострілів та стрічку з 18 патронами калібру 7,62 мм., які є
боєприпасами - патронами до нарізної стрілкової зброї системи Мосіна всіх модифікацій,
гвинтівки СВД і кулеметів ПК калібру 7,62 мм., шість з яких придатні для
проведення пострілів.

06
жовтня 2004 року, в денний час, ОСОБА_1, знаходячись в смт. Сосниця,
Чернігівської області придбав обріз нарізної армійської гвинтівки зразку
1891/1930 року конструкції Мосіна калібру 7,62 мм. та стрічку з 18 патронами
калібру 7,62 мм., які в подальшому зберігав при собі і переніс за місцем свого
тимчасового мешкання, за адресою: АДРЕСА_3де без дозволу господаря ОСОБА_7
незаконно зберігав в сараї. 07.04.2004 року о 11.30 год. під час проведення
огляду сараю, працівниками міліції було виявлено та вилучено: обріз нарізної
армійської гвинтівки зразку 1891/1930 року конструкції Мосіна калібру 7,62 мм.,
що є вогнепальною зброєю і придатний для проведення пострілів та стрічку з 18
патронами калібру 7,62 мм., які є боєприпасами - патронами до нарізної
стрілкової зброї системи Мосіна всіх модифікацій, гвинтівки СВД і

кулеметів ПК калібру 7,62 мм., шість з яких
придатні для проведення пострілів.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 21 травня 2006
року, приблизно о 14 год.,
ОСОБА_1, знаходячись біля лісосмуги на автошляху
„Чернігів-Славутич", на відстані близько одного кілометра від м. Славутич,
Київської області, шляхом обману заволодів мобільним телефоном марки „Сіменс
СХ-70", який належав ОСОБА_4, чим спричинив останньому матеріальної шкоди
на суму 700 грн.

02 червня 2006 року, приблизно о 2.30 год.
ОСОБА_1, знаходячись в залі очікування залізничного вокзалу ст. Чернігів
підійшов до ОСОБА_8 і представившись співробітником міліції, шляхом обману
заволодів мобільним телефоном марки „Соні Еріксон К 300 І", чим спричинив
потерпілому матеріальну шкоду на суму 684 грн.

На вирок суду
подані апеляції:

- адвокатом
ОСОБА_3, в якій вона вказує, що не знайшло свого

підтвердження обвинувачення в частині заволодіння
шкіряною курткою

потерпшого ОСОБА_5,
мобільним телефоном „Сіменс СХ-70", який

належав ОСОБА_4 та телефоном „Соні Еріксон К 300 І",
який належав

потерпілому ОСОБА_8, оскільки з показів засудженого
вбачається, що

умислу на заволодіння цим майном у нього не було. Куртку
він хотів

повернути, але потерпілий в обумовлене місце не прийшов.
Категорично

заперечував свою причетність до заволодіння телефоном
„Сіменс" і

показував, що його не було в тому місці, на яке вказував потерпілий.

Телефон „Соні Еріксон" взяв у потерпшого, щоб
подзвонити, а потім пограти

в ігри. Увесь час був на очах потерпілого, а коли сів в
електричку, двері

зачинилися і він не встиг віддати телефон. Крім цього
вважає, що в діях

ОСОБА_1відсутній склад злочину, передбачений ст. 262 ч. 1
КК України,

оскільки гвинтівку він не крав, а йому її дала донька
господаря ОСОБА_9.

Тому апелянт просить вирок скасувати частково і за ст.
ст. 262 ч. 1 та 190 ч.

2 КК України його виправдати за вказаними епізодами, а
провадження по

справі за цими статтями закрити за відсутністю складу
злочину та

недоведеністю;

- засудженим
ОСОБА_1, який вважає, що в процесі досудового та

судового слідства була допущена необ'єктивність і
односторонність розгляду

справи, тому вважає постановлений вирок незаконним.

Заслухавши
доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_1, його адвоката ОСОБА_3, захисника
ОСОБА_2, які підтримали подані апеляції і просили їх задовольнити, вирок
скасувати і виправдати ОСОБА_1за всіма статтями, оскільки він даних злочинів не
вчиняв, думку прокурора, який вважав вирок суду законним та обґрунтованим, а
апеляції безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню, перевіривши
матеріали кримінальної справи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні
злочинів, передбачених ст. ст. 190 ч. 2, 262 ч. 1, 263 ч. 1 КК України
відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними по справі та
перевіреними в судовому засіданні доказами, і є обґрунтованим.

Допитаний в судовому засіданні засуджений ОСОБА_1 фактично визнав свою вину
і показав, що в жовтні 2004 року в смт. Сосниця у незнайомого хлопця взяв
поносити куртку, але повернути її не зміг, оскільки він на зустріч не прийшов.
Зброю він не крав, а йому дала її дочка ОСОБА_6 -ОСОБА_10. Дану зброю він
сховав в сараї ОСОБА_7. В ніч на 02.06.2006 року на вокзалі ст. Чернігів він
попросив у хлопця телефон, щоб зателефонувати. Взявши телефон пообіцяв його
повернути, але не зміг. Телефон у ОСОБА_4 не забирав і взагалі з ним не
зустрічався.

Не дивлячись на таку позицію засудженої, її вина в інкримінованих їй
злочинах, за які її засуджено підтверджується показами потерпілих, свідків та
іншими матеріалами справи.

Так допитані на досудовому слідстві потерпілі ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 89),
ОСОБА_4, ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 59), а ОСОБА_4 і в судовому засіданні,
стверджували, що саме ОСОБА_1 забрав у них речі, які обіцяв повернути, але
цього не зробив.

Дані потерпілим ОСОБА_8 покази, він підтвердив підчас проведення очної
ставки з ОСОБА_1 ( т. 1 а.с. 88). Під час цієї слідчої дії ОСОБА_1 погодився, з
тим, що забрав у ОСОБА_8 мобільний телефон.

Згідно заяви ОСОБА_5
від 07.10.2004 р. (т. 2 а.с. 76) оформлено звернення потерпілого до міліції
про скоєний відносно нього злочин.

Протоколом добровільної видачі від 07.10.2004 р. (т.2
а.с. 80) підтверджений факт видачі працівникам міліції ОСОБА_11 шкіряної куртки
чорного кольору, яка належала ОСОБА_5.
З пояснень ОСОБА_11 вбачається,
що дану куртку йому дав поносити ОСОБА_1.

Потерпілий ОСОБА_4 на досудовому слідстві впізнав ОСОБА_1, як чоловіка який
забрав у нього шляхом обману мобільний телефон „Сіменс СХ-70" (т.2 а.с.
158)

Обставини вчинення злочину потерпілий ОСОБА_4 підтвердив підчас проведення
очної ставки з ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 211)

Згідно протоколу огляду, вбачається, що під час огляду
житла та інших приміщень ОСОБА_7 було виявлено та вилучено обріз нарізної
армійської гвинтівки та патрони до неї (т. 2 а.с. 6).

Висновком балістичної експертизи встановлено, що вилучена у господарстві
ОСОБА_7 зброя та патрони - є вогнепальною зброєю, придатною до стрільби (т. 2
а.с. 21-23).

Свідок
ОСОБА_6 показав, що 04.10.2004 р. на горищі свого будинку знайшов обріз
гвинтівки та кулеметну стрічку, які сховав на кріслі в будинку.

05.10.2004
р. до його
доньки ОСОБА_10прийшли знайомі ОСОБА_12разом з ОСОБА_1ом, якому він розповів
про знахідку та показав її. ОСОБА_1 просив віддати зброю, але він відмовився.
Наступного дня він виявив зникнення зброї. Стверджував, що дочка не могла
віддати ОСОБА_1у гвинтівку.

Давши оцінку зазначеним доказам, суд обґрунтовано визнав показання
потерпілих та свідків достовірними. Вони підтверджуються іншими доказами по
справі і даних про те, що потерпілі або свідки могли обмовити ОСОБА_1 немає.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд дійшов обгрунтованого висновку
про те, що ОСОБА_1 заволодів майном ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_8., шляхом обману, вчинивши повторно, а
також викрав, незаконно придбав, носив та зберігав зброю та бойові припаси без
відповідного дозволу і його дії правильно кваліфіковані за ст. ст. 190 ч. 2,
262 ч. 1,263 ч. 1КК України.

Перевіркою матеріалів справи не виявлено даних, які могли
б свідчити про формальне розслідування або необ'єктивний чи однобічний розгляд
справи в суді і штучне створення доказів винності ОСОБА_1у вчиненні злочинів,
або про можливу фальсифікацію доказів у справі. Не встановлено й інших порушень
вимог кримінально-процесуального закону, які згідно із законом тягнуть
скасування вироку.

За викладених обставин доводи наведені у апеляціях на обгрунтування того,
що ОСОБА_1 не вчиняв ніяких злочинів, є безпідставними, а тому апеляції
задоволенню не підлягають.

Покарання, яке призначено засудженому ОСОБА_1 відповідає характеру і
ступеню тяжкості вчинених ним злочинів, даним, що характеризують його особу, та
всім обставинам справи і є справедливим.

Керуючись ст.
365, 366, 377 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляції
засудженого ОСОБА_1 та адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого залишити без
задоволення, а вирок Новозаводського районного суду від 07 грудня 2006 року,
щодо засудження ОСОБА_1- без змін.