Справа № 536/2475/14-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2015 року. Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці кримінальне провадження №536/2475/14-к про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , прож. АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 368 КК України (в редакції Закону №221-VII (221-18) від 18.04.2013 року),

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого

АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України(в редакції Закону №221-VII (221-18) від 18.04.2013 року),

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні у 2011 році кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції Закону №221-VII (221-18) від 18.04.2013 року), тобто в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, для себе неправомірної вигоди у значному розмірі за вчинення в інтересах того, хто дає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні у 2011 році кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції Закону №221-VII (221-18) від 18.04.2013 року), тобто у пособництві в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, для себе неправомірної вигоди у значному розмірі за вчинення в інтересах того, хто дає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища.

На підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 липня 2014 року вказане кримінальне провадження №0000557 щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 направлено до Кременчуцького районного суду Полтавської області.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважав можливим призначити судовий розгляд за обвинувальним актом, так як процесуальних перешкод для цього не вбачає, заявив клопотання про виклик у судове засідання свідків.

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_4 , заперечували проти призначення судового розгляду, вважають необхідним повернути обвинувальний акт прокурору в зв`язку з невідповідністю вимогам Конституції України та Кримінально процесуального кодексу України, одночасно були заявлені клопотання про виклик свідків та про тимчасовий доступ до речей і документів.

Вислухавши думки учасників судового провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення прокурору обвинувального акта, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

За змістом ст. 291 КПК України обвинувальний акт поряд з іншими обов`язковими відомостями має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Складений слідчим та затверджений прокурором обвинувальний акт не відповідає в повній мірі вимогам ст. 291 КПК України в цій частині.

Так, ст. 7 КПК України передбачено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: 1) верховенство права; 2) законність.

Згідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий та прокурор зобов`язані неухильно додержуватись вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Таким чином принципи верховенства права та принцип законності, як головні засади здійснення кримінального провадження, передбачають застосування норм Конституції України, яка має найвищу юридичну силу, при цьому норми Конституції є нормами прямої дії.

Згідно Рішення Конституційного Суду від 19.04.2000 року № 6-рп/2000 у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення положень ст. 58 Конституції України, ст.ст. 6, 81 Кримінального кодексу України (справа про зворотну дію кримінального закону в часі) положення ст. 58 Конституції України з урахуванням вимог п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України треба розуміти так, що виключно законами України визначаються діяння, які є злочинами, та встановлюється кримінальна відповідальність за їх вчинення. Такі закони мають зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують кримінальну відповідальність особи.

Однак в даному випадку Законом України від 18.04.2013 року № 221-VII було запроваджено іншу значно ширшу об`єктивну сторону інкримінованого злочину, а саме: замість діяння «одержання хабара» було введено кримінальну відповідальність за діяння «одержання неправомірної вигоди», та передбачено новий вид додаткового покарання, тобто, починаючи з 18.05.2013 року законодавцем визначається новий склад злочину та збільшується обсяг кримінальної відповідальності, яких не існувало на час зазначеної в обвинувальному акті події злочину, що мала місце у період приблизно з серпня 2011 року по 18 жовтня 2011 року.

Наведене протирічить вимогам ст. 58 Конституції України та не потребує допиту обвинувачених по суті обвинувачення, вислуховування свідків та дослідження доказів.

Разом з цим викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінальних правопорушень мають практично тотожний зміст, що і в обвинуваченні у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_6 , дії якого були кваліфіковані за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України, тобто пособництво в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, хабара у значному розмірі за виконання в інтересах того, хто дає хабар будь-якої дії із використанням службового становища, а ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.3 ст. 368 КК України, тобто одержання службовою особою, яка займає відповідальне становище, хабара у значному розмірі за виконання в інтересах того, хто дає хабар будь-якої дії із використанням службового становища, за винятком зміненої правової кваліфікації у новій редакції за ч.4 ст. 368 КК України.

Як вбачається з доданої до кримінального провадження постанови Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 серпня 2013 року, залишеної без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2013 року вказана кримінальна справа за наслідками судового розгляду на підставі ст.. 281 КПК України (в редакції 1960 року) була направлена до Генеральної прокуратури України для проведення додаткового розслідування. Цими судами було установлено, що ОСОБА_5 пред`явлене неконкретне обвинувачення, залишилися нез`ясованими ті обставини справи, без встановлення яких неможливо постановлення вироку у справі, досудове слідство проведене неповно і фактично нез`ясованою залишилися об`єктивна сторона складу злочину, який ставиться йому в провину. Досудове слідство проведено не повно та не всебічно і щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки не була перевірена висунута ним версія з наступною правовою оцінкою скоєного. Судом при цьому було конкретно вказано органу досудового розслідування які слідчі дії слід провести та які обставини слід встановити, усунути недоліки та прогалини досудового слідства.

Відповідно до роз`яснення абзацу 4 пункту 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 11 лютого 2005 року Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування вказівки судді (суду) є обов`язковими для органу дізнання, слідчого та прокурора. Якщо останні не дослідили обставин, зазначених у постанові (ухвалі) про повернення справи на додаткове розслідування, проведені дізнання чи досудове слідство можуть бути визнані однобічними і неповними, що є підставою для скасування вироку.

Згідно пункту 8 Розділу ХІ Перехідних положень КПК України допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається у порядку, що діяв до набрання ним чинності.

З огляду на цю норму Закону вказівки суду для органу досудового розслідування є обов`язковими для виконання, проте вони були залишені поза увагою.

На наявність цих порушень Кримінально процесуального кодексу України вказує і ухвала Кременчуцького районного суду від 6 серпня 2014 року, яка залишена без змін ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області від 18 вересня 2014 року.

Зважаючи на вказані засади кримінального провадження, викладені вище обставини кримінального провадження, суд приймає рішення повернути прокурору обвинувальний акт через невідповідність вказаного процесуального документу вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

В силу статті 315 КПК України суд не може вирішувати питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, у зв`язку з чим заявлені клопотання учасників судового провадження про виклик свідків, про тимчасовий доступ до речей і документів суд залишає без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 115, 291, 314, 372, пунктами 8, 11, 12 розділу ХІ КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Повернути обвинувальний акт №0000557 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 368 КК України (в редакції Закону №221-VII (221-18) від 18.04.2013 року), ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції Закону №221-VII (221-18) від 18.04.2013 року), старшому прокурору Другого відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 .

Ухвала про повернення обвинувального акта може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1