справа № 1 - 175/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2007
року

Рівненський
районний суд Рівненської області

в особі
головуючої судді Кушнір
Н.В.

при
секретарі Данчук
Л.А.

з участю
прокурора Ідрісова P.M.

представника
ССД Паньковець Н.М.

КМСН Довгальця
О.В.

законного
представника ОСОБА_1

захисника
адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рівному
кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця сБуща Здолбунівського
району Рівненської області, фактично проживаючого по АДРЕСА_1 зареєстрованого в
сБуща Здолбунівського району Рівненської області, з повною середньою освітою,
неодруженого, непрацюючого, судимості не має

у скоєнні
злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.296 КК України,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м.Здолбунова Рівненської
області, зареєстрованого по АДРЕСА_2, фактично проживаючого по АДРЕСА_3
українця, громадянина України, учня 9 класу Мізоцької спеціальної
загальноосвітньої школи-інтернату, неодруженого, не судимого,

у скоєнні
злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

встановив:

01 березня 2007 року приблизно о 22 год.
00 хв.ОСОБА_4, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_4 діючи в групі з ОСОБА_3
з мотивів явної неповаги до суспільства, проявивши особливу зухвалість, яка
виразилась в нанесенні ним 3 - 4-х ударів ногами по нижній частині тулубу
ОСОБА_5, що тривало протягом 4-хвилин, внаслідок чого заподіяли тілесні
ушкодження у вигляді крововиливу з садном в лівій навколоочній ділянці,
крововиливу з садном на правій вушній раковині, по одному крововиливу в правій
підочній ділянці, в міжбрівній ділянці, на переніссі, в правій завушній
ділянці, в ділянці нижньої щелепи зліва, в потиличній ділянці зліва, на
передній поверхні шиї зліва, на передній поверхні грудної клітки зліва, на
слизовій оболонці верхньої губи зліва, які відносяться до легких тілесних
ушкоджень.

Після цього ОСОБА_3,
перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, маючи намір на відкрите викрадення
чужого майна, там же, застосувавши

насильство,
яке виразилось в нанесенні декількох ударів руками та ногами по голові ОСОБА_6,
що спричинило отримання нею легких тілесних ушкоджень у вигляді крововиливу в
підщелепній ділянці справа, крововиливу на лівому плечі та садна на тильній
поверхні правої кисті, внаслідок чого відкрито викрав мобільний телефон марки "Samsung
Х-481" вартістю 480 грн., в якому знаходився стартовий пакет оператора
мобільного зв»язку "Life" вартістю 50
грн., в якому на рахунку знаходились гроші в сумі 5 гривень, шкіряний гаманець
вартістю 50 грн., в якому знаходились гроші в сумі 50 грн., студентський
квиток, виданий на прізвище ОСОБА_6,
три ключі від квартири, а всього на загальну суму 635 грн.

Підсудний ОСОБА_3 свою
вину в інкримінованим йому злочинах визнав частково та підтвердив встановлені
судом обставини.

По суті справи показав, що 01 березня 2007 року він разом
зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 та її синомОСОБА_4поїхали в смт.Квасилів
Рівненського району, щоб відвідати матір ОСОБА_7 - ОСОБА_8. Знаходячись в
квартирі всі, окрім ОСОБА_4, вживали спиртні напої. Приблизно о 21 год. вони всі вийшли
з квартири ОСОБА_8 та направилися на зупинку громадського транспорту № 1 в
смт.Квасилів Рівненського району. По дорозі до зупинки між ОСОБА_3 та ОСОБА_7
виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_3,
розізлившись, почав йти трохи скоріше і таким чином рухався на відстані
приблизно 15 м. попереду. В цей час він помітив, як йому назустріч рухаються
даоє невідомих перехожих: жінка та чоловік. Пройшовши повз них декілька метрів,
ОСОБА_3
повернувся назад та, наздогнавши даних осіб, почав наносити чоловіку удари
руками та наніс не менше 5 ударів по голові останнього, внаслідок чого він впав
на поверхню землі. Після чого ОСОБА_3 підняв
його за одяг та наніс йому ще один удар рукою по голові. В цей момент до ОСОБА_3 підбіг ОСОБА_4,
який також почав наносити удари невідомому. Після чого ОСОБА_3 помітив, що в
жінки, яка йшла разом з невідомим чоловіком і стояла неподалік, в руках
знаходиться мобільний телефон. Підійшовши до неї, він штовхнув її в плече, внаслідок
чого вона впала на узбіччя дороги, а він забрав телефон, щоб вона нікому не
телефонувала. Після чого до нього підійшлаОСОБА_7 та її син, якому він дав викрадений мобільний телефон та
сказав іти додому. Взявши телефон, ОСОБА_4 пішов в напрямку м. Здолбунів-2.
Через деякий час ОСОБА_3 та
ОСОБА_7 поїхали додому, де Ігор детально роздивився мобільний телефон, який в
подальшому залишив на користуванняОСОБА_4.

Підсудний ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у скоєному визнав
повністю, підтвердивши встановлені судом обставини і показання підсудного ОСОБА_3.

По суті справи додатково показав, що повернувшись від
потерпілих, ОСОБА_3
підійшов до ОСОБА_4 та щось дав йому в руку, після чого наказав йти додому.
Йшовши по дорозі ОСОБА_3 зупинився, щоб подивитися, що знаходиться у нього в
руках. Після чого побачив в руках мобільний телефон марки „Самсунг"
коричневого кольору та грошову купюру номіналом 50 гривень. Звідки ОСОБА_3 взяв
дані гроші та мобільний телефон ОСОБА_4 не знав, оскільки він не бачив, щоб під
час бійки Ігор щось у когось забирав. Після чого ОСОБА_4, сівши па маршрутне
таксі, поїхав додому. Вийшовши, підсудний по дорозі додому викинув стартовий
пакет, який знаходився в мобільному телефоні. Приблизно через 40 хв. додому
прийшла мати та вітчим, якому ОСОБА_4 віддав купюру у 50 гривень, а мобільний
телефон заховав під матрацом в своїй кімнаті.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина
підсудних у скоєному повністю доведена.

У зв"язку з тим, що учасники судового розгляду фактично не оспорюють
фактичні обставини справи, суд вважає за можливе визнати дослідження доказів
щодо цих обставин недоцільним. При цьому дані факти вважаються дослідженими та
встановленими в судовому засіданні, оскільки сторони вважають, що фактичні
обставини справи доведені наявними у справі доказами, які не потребують
дослідження у ході судового розгляду

справи.
При цьому суд переконався у тому, що підсудні правильно розуміють зміст всіх
обставин справи, які б підлягали б доказуванню і ним не заперечуються та
сумнівів у добровільності та істинності їх позиції немає. Підсудним
роз"яснено, що вони при відмові від дослідження доказів щодо фактичних
обставин справи будуть позбавлені можливості оспорювати їх в апеляційному
порядку. Усвідомивши це, підсудні настояли на істинності своєї позиції у
визнанні вини і викладених обставинах справи.

Крім визнання підсудними своєї вини, їх вина у скоєному підтверджується
зібраними по справі доказами, дослідженими судом.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_5 показав / а.с.30-31 /, що 01
березня 2007 року приблизно о 22 год.
він разом зі своєю дружиною ОСОБА_6 на автомобілі таксі поверталися з
м.Рівне в смт.Квасилів Рівненського району. Під'їхавши до першої зупинки в
смт.Квасилів, вони вийшли з таксі та почали йти по дорозі в напрямку будинку
АДРЕСА_4. Пройшовши приблизно половину дороги, вони зустріли раніше невідомого
їм підсудного ОСОБА_3, повз якого пройшли. Через якусь мить він відчув удар
ззаду по голові, від якого відразу впав на асфальт. Після чого помітив, як
спереду підбіг ще один невідомий чоловік, який разом з першим почали наносити
удари ногами по голові ОСОБА_5 Скільки саме було ударів, потерпілий не
пам'ятає. Дана бійка тривала протягом 3-5 хвилин. Під час нанесення ударів
ОСОБА_5неодноразово намагався піднятися, але не зміг, оскільки його постійно
били ногами. Через деякий час ОСОБА_3
відійшов та на нетривалий час підійшов до дружини ОСОБА_5, але через мить він
знову повернувся і вони продовжили наносити удари ОСОБА_5В цей час під»хали
люди, які завезли їх додому.

Потерпіла
ОСОБА_6 підтвердила показання потерпілого ОСОБА_5 і додатково показала, що під
час бійки до неї підбігла невідома жінка, яка йшла назустріч разом з
підсудними, яка почала щось кричати та хапати рукам за одяг. В цей момент вона
відчула, як невідома жінка схопилась за сумку, на що потерпіла подумала, що
вона хоче її викрасти. В цей час підійшов ОСОБА_3та наніс
їй один удар кулаком в обличчя, від якого вона впала на асфальт, після чого він
вирвав з її рук сумку, в якій знаходились різні речі, а саме: 1) мобільний
телефон марки „Самсунг Х-481" кольору бронзи, який вона придбала за 590
гривень, в якому знаходився стартовий пакет оператора мобільного зв'язку
„Лайф", який коштує 25 грн., в якому на рахунку грошей не було; 2)
шкіряний гаманець коричневого кольору вартістю 50 грн., в якому знаходились
гроші в сумі 50 гривень однією купюрою; 3) студентський квиток, виданий на її
прізвище, відновлення якого коштує 70 грн.; 4) три ключі від врізного замка
вхідних дверей в квартиру, відновлення яких коштує по 5 грн. за кожен на
загальну суму 15 грн. Після чого вона помітила, що сумка лежить поряд з нею.
Коли вона нахилилися за сумкою, то відчула ще один сильний удар рукою в
обличчя, від якого вона знову впала на асфальт та втратила свідомість.
Отямившись, помітила, як поряд стоїть автомобіль сріблястого кольору, біля
якого були її троюрідні братиОСОБА_9та ОСОБА_10, які в подальшому відвезли їх
додому.

Свідок ОСОБА_7 / а.с.32-33 / підтвердила показання
підсудних по суті справи і додатково показала, що, прийшовши додому, помітила,
що в руках сина знаходиться мобільний телефон марки „Самсунг".

Згідно показань свідкаОСОБА_11
/ а.с.38 / ввечері 1 березня 2007 року його рідний брат ОСОБА_4,
матиОСОБА_7 та вітчим ОСОБА_3повернулися
додому приблизно о 22 год.,
мати та вітчим перебували в стані алкогольного сп'яніння. У вітчима на руці
ОСОБА_11 помітив
подряпини, які характерні при нанесенні ударів, але ніхто нічого конкретно не
розповідав. 03 березня 2007 року молодший брат ОСОБА_4 показав мобільний
телефон марки „Самсунг" та при цьому повідомив, що при необхідності,
свідок може ним користуватися. Про те, звідки в ОСОБА_4 даний телефон, ОСОБА_11
не розпитував.

Про обставини справи підсудні підтвердили у своїх явках з каяттям / а.с.20,
23 відповідно /.

Протоколом огляду зафіксоване місця події / а.с.16-17 /, телефону / а.с.26,
44 /, який був визнаний речовим доказом / а.с.45 /.

Наявність і тяжкість тілесних ушкоджень у потерпілих підтверджується
висновками судово-медичної експертизи № 525/Е-656 від 22.03.07р. / а.с.62 / та
№ 526/Е-658 від 22.03.07р./а.с.68/.

Між підсудними та потерпілими були проведені очні ставки, під час яких вони
підтвердили свої показання / а.с.41, 42-43 /.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3
таОСОБА_4, групою осіб, вчинили грубе порушення громадського порядку з мотивів
явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, а ОСОБА_3, крім того,
відкрито, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи
здоров»я потерпілого, заволодів чужим майном, тому дії ОСОБА_3 суд кваліфікує
за 4.296, ч.2 ст.186 КК України, а дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.296 КК
України.

При обранні виду та визначенні міри покарання підсудним,
принципу складання призначених покарань, суд враховує, що злочини, в яких вони
обвинувачуються, згідно ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості та
тяжким, ОСОБА_3 працездатний,
але не працевлаштований, судимості не має, але належних висновків для себе не
зробив і знову скоїв умисний корисливий злочин, по місцю проживання
характеризуються позитивно, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з приводу
психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, ОСОБА_4 є
неповнолітнім, сирота.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3, є
вчинення злочину у стані алкогольного сп»яніння.

Обставинами, що пом»якшують покарання підсудного, є з»явлення з зізнанням,
щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що
обтяжують покарання ОСОБА_4, судом не встановлено. Обставинами, що пом»якшують
покарання підсудного є з»явлення з зізнанням, щире каяття, скоєння злочину
неповнолітнім.

За таких умов, суд вважає за можливе звільнити підсудного ОСОБА_4 від
покарання, оскільки визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої
бездоганної поведінки неповнолітній для досягнення мети виправлення,
попередження вчинення нових злочинів на момент винесення вироку не потребує
застосування покарання. Суд вважає за можливе застосувати до нього примусові
заходи виховного характеру.

При обранні виду та міри примусового заходу виховного характеру суд
враховує, що неповнолітній є сиротою, оскільки батько помер, а мати позбавлена
батьківських права, виховується у сім"ї бабусі, яка не займається його
вихованням та утриманням, не має на нього позитивний вплив, раніше скоював
суспільно-небезпечні діяння та правопорушення.

За таких умов суд вважає за можливе застосувати відносно нього примусовий
захід виховного характеру у вигляді направлення неповнолітнього до спеціальної
навчально-виховної установи для дітей і підлітків.

На підставі ст.75 КПК України з підсудного ОСОБА_3 підлягає стягненню вартість проведеної
судово-товарознавчої експертизи.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.323, 324, 335 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_4 визнати
винними у скоєнні злочину, передбаченому ч.2 ст.296 КК України та призначити
покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст.105 КК України ОСОБА_4 звільнити від
покарання, застосувавши примусовий захід виховного характеру у вигляді
направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для
дітей і підлітків строком на три роки.

ОСОБА_3 визнати
винними у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.296, ч.2 ст. 186 КК України та
призначити покарання

за ч.2 ст.296 КК
України у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

за ч.2 ст.186 КК
України у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст.70 КК України остаточне покарання
визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді
позбавлення волі строком на чотири роки.

Строк покарання засудженому ОСОБА_3рахувати
з 13 березня 2007 року, зарахувавши в строк перебування під вартою його
затримання по підозрі у вчиненні злочину з 10 по 12 березня 2007 року.

Запобіжний захід підсудним до вступу вироку в законну
силу залишити попередній -тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_3 в
прибуток держави 120 грн. 31 коп. за проведення судово-товарознавчої
експертизи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через
Рівненський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення, а
засудженими в той же строк з моменту отримання його копії.