АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2014 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

підозрюваної ОСОБА_10

слідчого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2014 року, якою продовжено строк тримання під вартою

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Дніпропетровська, громадянці України, раніше не судимій, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваній у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.1 ст.258-2 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2014 року було задоволено клопотання слідчого ОВС СВ СБУ в Дніпропетровській області ОСОБА_11 та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_10 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 258-2, ч. ст. 263 КК України до 22 жовтня 2014 року та визначено заставу у розмірі 182700 гривень.

Свої висновки слідчий суддя мотивує тим, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, ризики, які доведено наданими суду доказами у вигляді можливості переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і до цього часу, не зникли і не зменшились. Матеріалами досудового розслідування доведено той факт, що ОСОБА_10 спілкувалася з особами, що перебувають у розшуку і знаходяться в межах території дій незаконних утворень.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисники ОСОБА_10 адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2014 року про продовження ОСОБА_10 строку тримання під вартою та розміру визначеної застави і постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого ОВС СВ СБУ в Дніпропетровській області ОСОБА_11 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 258-2, ч. ст. 263 КК України, відмовити.

В обґрунтування своїх вимог, особи, які подали апеляційні скарги посилаються на те, що дана ухвала є необґрунтованою, винесена з порушенням норм КПК України. Крім того, підозрювана страждає хронічним захворюванням, має постійне місце проживання та роботи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи підозрюваної та її захисників, які підтримали вимоги апеляційної скарги, позицію прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пояснення слідчого, який вказав, що наявні при продовженні строку тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_10 ризики відпали, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Як вбачається із наданих до апеляційного суду матеріалів кримінального провадження, в провадженні слідчого ОВС СВ СБУ в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000066, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-2; ч.1 ст.263 КК України.

05 липня 2014 року ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень.

За ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2014 року було застосовано до підозрюваної за ч. 1 ст.263 КК України ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 серпня 2014 року.

Постановою заступника прокурора Дніпропетровської області від 15 серпня 2014 року продовжено строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження до 24 жовтня 2014 року.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Судове рішення стосовно продовження строку тримання під вартою має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України).

Відповідно до вимог ст. 199 КПК України під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ухвалою суду першої інстанції задоволено клопотання слідчого та продовжено строк тримання підозрюваної ОСОБА_10 під вартою до 22 жовтня 2014 року.

Апеляційним переглядом встановлено, що слідчий суддя не мотивовано дійшов до висновку про необхідність продовження тримання підозрюваної під вартою, матеріалами подання не підтверджено наявність ризиків, що ОСОБА_10 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливатиме на свідків, а також перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. Продовжуючи строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 , суд першої інстанції виходив з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Однак, колегія суддів вважає невірним висновок слідчого судді, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам у кримінальному провадженні, що підтвердили у судовому перегляді слідчий та прокурор .

Також, суд першої інстанції всупереч вимогам ч. 3 ст. 183 КПК України без обгрунтованого мотивування, без урахування наявних підстав та обставин, визначив щодо ОСОБА_10 заставу у розмірі ста п`ятдесяти розмірів мінімальних заробітних плат у кримінальному провадженні у розмірі 182700 гривень.

При цьому, колегія суддів погоджується, що оскільки відповідно до п. 55 рішення ЄСПЛ у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу, то доводи захисників про відсутність ризиків у даному кримінальному провадженні, які б виправдовували тримання їх підзахисної під вартою, є обґрунтованими. У поданому до суду клопотанні слідчого не вказано наявність доказів того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, визначених в клопотанні, не розглянуто можливість застосування до підозрюваної ОСОБА_10 інших (альтеративних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Отже, доводи апеляційної скарги та підстави, з яких захисники просять скасувати ухвалу суду, знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду і є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Колегія суддів враховує також існування ризиків, визначених у клопотанні слідчого, а також відповідно до вимог ст. 178 КПК України наявність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 258-2, ч.1 ст.263 КК України, за яке можливе покарання виключно у вигляді позбавлення волі до семи років, міцність соціальних зв`язків: ОСОБА_10 має постійне місце проживання, роботи. Підозрювана раніше не судима, має позитивні характеристики, що в сукупності з іншими обставинами дає підстави обрати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід, який буде достатнім для забезпечення наявних ризиків.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
З урахуванням перелічених обставин, оцінивши їх у сукупності, необхідних та достатніх для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів прийшла до висновку про доцільність обрання підозрюваній ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням на неї відповідних обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в інтересах підозрюваної ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2014 року, якою було задоволено клопотання слідчого в ОВС УСБ України в Дніпропетровській області щодо продовження строку тримання під вартою ОСОБА_10 скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області якою застосувати до ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 19.00 год. до 07.00 год. на строк до 22 жовтня 2014 року.

На підставі п.п.1,2,3,8 ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_10 наступні обов`язки:

прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду;

не відлучатися із населеного із населеного пункту, в якому вона зареєстрована без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Звільнити ОСОБА_10 з-під варти в залі суду.

Судді: