Справа №11-242 Головуючий
у І інстанції Василенко P.O.
ч.І Доповідач ЛяшукВ.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

З квітня
2007 року

Колегія суддів палати в кримінальних
справах апеляційного суду Житомирської області у складі:

головуючого Ляшука В.В.

суддів Ткаченка В.Л.

Заліщука М.С.

з участю

секретаря Каверіної В.В.

прокурора Селюченко І.І.

захисників ОСОБА_1.

ОСОБА_2.

засудженого ОСОБА_3.

потерпілого ОСОБА_4.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальну справу за апеляціями
захисників ОСОБА_1., ОСОБА_2. на вирок Коростишівського районного суду
Житомирської області від 25 січня 2007
року, яким засуджено

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженця та мешканця м. Коростишів, громадянина
України, раніше не судимого: за ст. 121 ч. 1 КК України на 5 років позбавлення
волі;

Міру
запобіжного заходу змінено з
підписки про невиїзд на взяття під варту.

Строк відбуття покарання визначено
рахувати з 25.01.2007 року.

Постановлено стягнути із засудженого на користь районного
фінансового управління Коростишівської райдержадміністрації 1432 гривні 86 коп.
заподіяної шкоди та на користь НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області
117 гривень 31 коп. судових витрат за проведення експертиз.

Питання про речові докази вирішено відповідно до положень ст. 81 КПК
України.

Згідно вироку, ОСОБА_3. засуджений за скоєння слідуючого злочину.

15 липня 2006 року близько 0 годин 30 хвилин він знаходячись в м.
Коростишеві в лісовому масиві поблизу пішохідного мосту через річку Тетерів
біля житлового масиву „Киричанка", перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, під час суперечки, на грунті особистих неприязних відносин, умисно
наніс один удар ножем в область грудей ОСОБА_4., заподіявши останньому тяжке
тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, у вигляді колото
- різаної рани передньої грудної клітини в 3-му міжребер'ї зліва по грудній
лінії, раневий канал якого йде зверху вниз і зліва на право з проникненням в
переднє середостіння з ушкодженням перикарду та передньої стінки правого
шлуночка, ускладнену розвитком тампонади серця /кровотеча в порожнину серцевої
сорочки/ та крововиливами в клітковину середостіння на підвісок перикарду.

В апеляції захисник ОСОБА_1. оспорює фактичні обставини скоєння його
підзахисним злочину та зазначає, що ОСОБА_3. перебував в стані необхідної
оборони та захищався від злочинних дій потерпілого ОСОБА_4. та його друзів
ОСОБА_5та ОСОБА_6, які розпочали бійку та нанесли кожен по декілька ударів
підсудному. В період побиття засуджений порахував, що його бажають позбавити
життя, а тому вийняв ніж та став втікати під час чого зіштовхнувся з потерпілим
та ненавмисно наніс йому удар ножем.

Просить вирок скасувати та постановити свій, визнати обставиною, що
пом'якшує покарання вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання,
викликаного неправомірними діями потерпілого, визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 124 КК України та при обранні міри покарання
застосувати ст. 69 КК України, звільнити від відбуття покарання з випробуванням
на підставі ст. 75 КК України.

Захисник ОСОБА_9. оспорює фактичні обставини скоєння злочину та зазначає,
що в обгрунтування вини засудженого у вироку наведено докази, які не
відповідають матеріалам кримінальної справи та протоколу судового засідання, а
зокрема це стосується показів потерпілого ОСОБА_4., свідків ОСОБА_6., ОСОБА_5.,
ОСОБА_7., ОСОБА_8..

Так, з показань цих осіб зафіксованих в протоколі судового засідання
вбачається, що дійсні обставини справи були слідуючими:

ОСОБА_4, ОСОБА_6, які перебували в стані алкогольного сп'яніння разом з
ОСОБА_5 підійшовши до групи відпочиваючих

серед яких був
засуджений ОСОБА_3. стали їх ображати, безпричинно, діючи спільно та узгоджено,
нанесли засудженому багаточисельні удари ногами та руками по різних частинах
тіла від яких останній залишився лежати на землі. Вставши через декілька
секунд, ОСОБА_3намагався втекти та зіштовхнувся з потерпілим заподіявши йому
ножове поранення.

Апелянт зазначає, що засуджений захищався від нападу трьох осіб, а тому
застосування ножа ним для захисту було необхідним та достатнім для негайного
припинення посягання.

З моменту нанесення засудженому останніх ударів пройшов незначний час, у
зв'язку з чим засуджений не міг усвідомлювати, що посягання вже закінчилось і
захищаючись ножем перебував в стані необхідної оборони.

Мало місце сильне душевне хвилювання засудженого, оскільки йому були
заподіяні тілесні ушкодження.

Просить вирок суду І інстанції скасувати, а справу закрити на підставі ст.
36 КК України та ст.6 ч.І п.2 КПК України.

Заслухавши доповідача, думку захисників, які підтримали свої апеляції,
засудженого про задоволення апеляцій захисників, міркування прокурора про
відсутність підстав для задоволення апеляцій, потерпілого, який просив
пом'якшити засудженому покарання, перевіривши матеріали справи відповідно до
вимог ст. 365 КПК України, судова колегія вважає, що апеляції не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_3. у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України грунтуються на досліджених в судовому
засіданні доказах.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи бійка між засудженим
ОСОБА_3, ОСОБА_4., ОСОБА_6.,
ОСОБА_5. виникла на грунті неприязних стосунків, які виникли під час
словесного конфлікту.

Дії засудженого були обопільними з діями ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5і носили
взаємний характер. Спочатку ОСОБА_3першим намагався вдарити потерпілого
/штовхав, махав руками/, у відповідь на, що ОСОБА_4наніс йому два удари руками
та відійшов.

В послідуючому засуджений став битись з ОСОБА_6 при цьому вони обмінювались
ударами, що стверджується висновками судово медичних експертиз відповідно до
яких в обох було виявлено тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості.

Посилання апелянтів на перебування підзахисного в стані необхідної оборони
під час застосування ножа є безпідставними та

не відповідають фактичним обставинам, суд 1 інстанції обгрунтовано прийшов
до висновку, що ОСОБА_3умисно наніс удар ножем потерпілому.

Так, з показів потерпілого та свідків ОСОБА_6, ОСОБА_5у судовому засіданні,
вбачається, що засуджений використав ножа вже після закінчення бійки, коли
відпали підстави для захисту.

Про те, що засуджений усвідомлював, що бійка закінчилась, а не сумлінно
помилявся, щодо її кінцевого моменту знову ж свідчать покази потерпілого
ОСОБА_4, який повідомив, що після бійки вони стали відходити, засуджений став
їх наздоганяти, підбігав мовчки та наніс удар ножем.

Свідок ОСОБА_5 підтвердив ці обставини пояснивши, що коли засуджений біг то
потерпілий відходив назад, що спростовує доводи апелянтів про необережне
заподіяння ножового поранення внаслідок зіткнення.

Спростовує доводи апелянтів в своїх показах також і свідок ОСОБА_6, який
показав, що після бійки вони відійшли на 8 метрів та стали обтрушуватись і в
цей час до потерпілого підбіг засуджений вдарив його ножем, розвернувся та
побіг до кладки звідки пригнув у воду.

Наявність умислу у засудженого ОСОБА_3на заподіяння ножового поранення
потерпілому ОСОБА_4у підтверджується також висновком судово - медичної
експертизи з якої вбачається, що потерпілому було нанесено удар в життєво
важливий орган, в область серця при цьому утворення цього ушкодження внаслідок
наштовхування є малоймовірним.

Колегія суддів вважає, що обставини встановлені судом І інстанції на
підставі показів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відповідають дійсності, оскільки
вони співпадають між собою та є послідовними.

Разом з тим, покази засудженого ОСОБА_3в суді містять суттєві протиріччя з
його показами на досудовому слідстві є непослідовними та не відповідають іншим
доказам.

Так, у суді, від повідомив, що вийняв ножа бо відчув, що його вдарили
металевою трубою, та з необережності заподіяв ушкодження потерпілому
зіштовхнувшись з ним, хоча в першому поясненні, невдовзі після вчинення
злочину, повідомляв, що намагався захистити іншу особу на ім'я
„Олександр", а тому вийняв ножа та вдарив ним у груди одного з молодих
людей /а.с. 15/, при допиті в якості підозрюваного засуджений вже повідомляв інші

обставини, а зокрема пояснив, що застосував ножа рятуючи своє життя,
оскільки його вдарили предметом схожим на викрутку /а.с. 32/.

Про те, доводи засудженого про нанесення йому удару викруткою чи металевою
трубою нічим об'єктивно не підтверджуються, а навпаки спростовуються.

Так, зокрема, згідно з висновком судово - медичної експертизи тілесні
ушкодження виявлені у ОСОБА_3. відносяться до категорії легких без
короткочасного розладу здоров'я утворились від дії тупого твердого предмету не
залишившого яких - небуть характерних та специфічних ознак дозволяючих їх
ідентифікувати.

Суд І інстанції всебічно і повно дослідивши всі надані докази піддав
критичній оцінці покази засудженого ОСОБА_3. і спростував його доводи про
необережне заподіяння тілесного ушкодження в стані необхідної оборони та
прийшов до обгрунтованого висновку про доведеність вини засудженого в умисному
заподіянні тяжкого тілесного ушкодження.

Прийшовши до висновку, що засуджений ОСОБА_3. заподіяв тяжке тілесне
ушкодження потерпілому не в стані необхідної оборони, оскільки в бійці, яка
виникла між засудженим потерпілим, свідками ОСОБА_6., ОСОБА_5.
протиправними були дії усих учасників і при цьому не було встановлено те, що
дії останніх раптово вийшли за межі попередньо вчинених ними дій з метою
заподіяння засудженому тяжкої шкоди суд І інстанції обгрунтовано не прийняв до
уваги доводи апелянтів про заподіяння тілесних ушкоджень засудженим в стані
сильного душевного хвилювання.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду І
інстанції, щодо кваліфікації дій ОСОБА_3. за ч.І ст. 121 КК України, а також
вважає, що міра покарання йому обрана відповідно до вимог ст. 65 КК України у
мінімальних межах, передбачених санкцією інкримінованої статті, з урахуванням
ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи засудженого, який вчинив злочин в
стані алкогольного сп'яніння, раніше не судимий, характеризується позитивно та
відшкодував заподіяну шкоду.

Підстав для пом'якшення засудженому призначеного покарання, в тому числі
застосування ст.ст. 69, 75 КК України колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляції захисників ОСОБА_1., ОСОБА_2. залишити без задоволення, а вирок
Коростишівського районного суду від 25 січня 2007 року щодо ОСОБА_3 -без змін.