Справа № 190/399/15-к
Провадження №1-в/190/50/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2015 року м. П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника установи ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконферензв`язку клопотання

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровськ, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 1) 02.03.1987 р. Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ст.. 229-6 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі з застосуванням ст. 46-1 КК Уукраїни з відстрочкою виконання вироку на 2 роки, 2) 04.10.1989 р. тим же судом за ст. 140 ч. 2, 81 ч. 3, 42 КК України до 4 років позбавлення волі, 3) 20.12.1995 р. тим же судом за ст. 229-6 ч. 1, 140 ч. 3, 42 КК України до 3 років позбавлення волі, 4) 26.11.1998 р. тим же судом за ст. 140 ч. 3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 5) 15.09.2005 р. тим же судом за ст. 309 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі, 6) 14.08.2009 р. тим же судом за ст. 309 ч. 2, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, 7) 05.10.2011 р. тим же судом за ст. 307 ч. 2 КК України до 6 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком від 14.08.2009 р. і призначено 6 років 6 місяців позбавлення волі, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в:
11.03.2015 р. ОСОБА_5 звернувся до П`ятихатського районного суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання з застосуванням положень ст. 81 КК України.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 , допитаний в режимі відеоконференцзв`язку, клопотання підтримав, обґрунтовуючи його тим, що він відбуває покарання в П`ятихатській ВК-122, хворіє на цироз печінки і рак горла. Стан здоров`я постійно погіршується, що заважає відбувати покарання. За час відбуття покарання має стягнення, але не настільки серйозні, щоб через них не звільняти його умовно-достроково, враховуючи стан здоров`я.

Представник установи ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання, пославшись на те, що ОСОБА_5 неодноразово судимий, у тому числі за тяжкі злочини. За час відбування покарання в установі характеризується негативно, має ряд стягнень, які не зняті і не погашені у встановленому законом порядку, заохочень не має. На виробництві не працює, залучається до робіт по благоустрою території, але відноситься до таких робіт посередньо і вважає, що це принижує його гідність. Правильних висновків для себе не робить, тому не довів своє виправлення.

Вислухавши думку прокурора, який заперечив проти задоволення клопотання, представника установи, пояснення засудженого, вивчивши матеріали особової справи ОСОБА_5 суд дійшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5 за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.10.2011 р. засуджений за ст. 307 ч. 2 КК України до 6 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком від 14.08.2009 р. і призначено 6 років 6 місяців позбавлення волі. З 15.11.2010 р. ОСОБА_5 перебуває в місцях позбавлення волі.

Згідно характеристики під час утримання в Дніпропетровському СІ-3 характеризувався як злісний порушник режиму утримання, мав стягнення і не мав жодного заохочення.

З 12.02.2012 р. по теперішній час відбуває покарання в П`ятихатській ВК-122, де також характеризується негативно. Має ряд стягнень, які не зняті і не погашені у встановленому порядку, заохочень не має. На виробництві не працює, але залучається до робіт по благоустрою території установи, та відноситься до таких робіт посередньо і вважає, що це принижує його гідність. У спілкуванні з представниками установи не ввічливий, вступає в суперечки та намагається відстоювати свою точку зору щодо незгоди з встановленими законодавством умовами виконання та відбування покарання. На заходи виховного характеру реагує формально, вірних висновків для себе не робить, соціально-корисної активності у житті установи та відділення приймати не бажає, у спілкуванні із засудженими веде себе зверхньо та підортримує стоунки із засудженими негативної спрямованості. Участі у програмах диференційованого виховного впливу приймати не бажає з власних переконань. Провину у вчиненому злочині визнає, але не до кінця усвідомлює суспільну небезпеку скоєного. Готовності до самокерованої, правослухняної поведінки в умовах обмеженої ізоляції та нагляду не виказує. Рішенням комісії П`ятихатської ВК-122 від 13.02.2014 р. ОСОБА_5 було відмовлено в умовно-достроковому звільненні як такому, що не став на шлях виправлення.

Відповідно до ст. 81 КК України особам, які відбувають покарання, у тому числі у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким - є заохочувальними нормами кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки мають на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення або заміни не відбутої частини покарання більш м`яким визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

З виписки з історії хвороби № 2348, медичного висновку, виписного епікризу № 2212-10 слідує, що ОСОБА_5 станом на грудень 2009 р. березень 2010 р. хворіє на язву 12-персної кишки, гепатит В.С, наркоманія, цироз печінки, асцит. Підтверджень того, чи хворіє ОСОБА_5 на будь-які тяжкі хвороби, які би перешкоджали відбуванню покарання, в теперішній час суду не надано. Протягом відбування покарання ОСОБА_5 за медичною допомогою не звертався, курси лікування не проходив. Суд зазначає, що ті хвороби, на які посилається засуджений, були відомі до ухвалення Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська вироку 05.10.2011 р..

Крім того, суд вказує на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання визначене статтею 81 КК України і не передбачає звільнення від покарання за хворобою. Питання звільнення від покарання за хворобою вирішуються відповідно до ст. 84 цього Кодексу, мають інші підстави і наслідки для такого звільнення.

Суд вважає, що поведінка засудженого свідчить про відсутність позитивної динаміки у його поведінці, оскільки заохочення відсутні, на виробництві в установі не працює, відбуває покарання за тяжкий злочин, не довів своє виправлення, з чим погодився засуджений в судовому засіданні, вказуючи на те, що відбуваючи покарання протягом 4-х років в умовах ізоляції неможливо не вчиняти правопорушення і не бути притягнутим до дисциплінарної відповідальності за їх вчинення, що не може свідчити про його виправлення.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий-суддя