Код суду 233 Справа № 233/1146/15-к
Вирок
Іменем України
18 березня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоне Озеро Долинського району Кіровоградської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, одруженого, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 на посаді електрозварювальника-коваля відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу матеріально-технічного забезпечення, у військовому званні «рядовий» зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України, -
Відповідно до обвинувального акту від 16 березня 2015 року, досудовим розслідуванням встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення, а саме - 28 травня 2014 року солдат ОСОБА_5 на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за мобілізацією на особливий період у військову частину польова пошта В НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) та наказом командира цієї військової частини призначений на посаду електрозварювальника-коваля відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу матеріально-технічного забезпечення. Надалі солдат ОСОБА_5 у складі окремих підрозділів військової частини польова пошта НОМЕР_1 направлений для подальшого виконання обов`язків військової служби за місцем дислокації її базового табору у АДРЕСА_1 на території безпосереднього проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях. На початку вересня 2014 року ОСОБА_5 переведено для подальшого проходження військової служби на 3-й блок-пост, дислокований в районі АДРЕСА_2 . Відповідно до вимог ст.ст. 19, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_5 як військовослужбовець зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань доручених йому за посадою, показувати приклад дисциплінованості, скромності і витримки, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників), поводитися самому з гідністю і честю, не допускати і стримувати інших від негідних вчинків, солдат ОСОБА_5 свято і непорушно додержуватись Конституції та законів України, стримувати військовослужбовців від протиправних дій, дорожити честю і гідністю військовослужбовця та поважати честь і гідність кожної гідності.
Разом з тим, в один із днів на початку вересня 2014 року солдат ОСОБА_5 вступив з іншими військовослужбовцями військової частини польова пошта НОМЕР_1 , зокрема, тимчасово виконуючим обов`язки начальника 3 блок-посту майором ОСОБА_6 , командиром відділення солдатом ОСОБА_7 та добровольцем не військовослужбовцем ОСОБА_8 у злочинну змову, спрямовану на незаконне позбавлення волі мешканця м. Костянтинівка Донецької області ОСОБА_9 , з метою залякування останнього та отримання від нього інформації про можливе знайомство з представниками незаконних військових формувань.
Для реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_5 разом з вказаними військовослужбовцями та ОСОБА_8 розробили план дій щодо незаконного позбавлення волі ОСОБА_9 та розподілили між собою ролі. Зокрема, ОСОБА_6 , як ТВО начальника 3 блок-поста командир по відношенню до солдатів ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , повинен був забезпечити можливість безперешкодного залишення вказаними військовослужбовцями блок-посту з ввіреною їм зброєю та відвезти їх разом ОСОБА_8 на автомобілі марки «ВАЗ 2106» за місцем проживання ОСОБА_9 , яке повинен був вказати ОСОБА_8 . Після прибуття за місцем проживання потерпілого ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 повинні були перевірити обстановку на території домоволодіння ОСОБА_9 та з`ясувати можливість позбавити його волі без відома інших осіб, про що повідомити ОСОБА_6 з ОСОБА_8 . Після цього, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 повинні були незаконно проникнути на територію домоволодіння ОСОБА_9 , протиправно позбавити його волі та отримати інформацію про можливе знайомство з представниками незаконних військових формувань, а ОСОБА_8 і ОСОБА_5 залишитись біля автомобіля та спостерігати за оточуючою обстановкою з метою попередження спільників про можливе викриття їх злочинних дій. На виконання свого злочинного плану 19 вересня 2014 року близько 20 год. 30 хв. ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , маючи ввірену їм зброю автомати АК47 та ножі, на автомобілі марки «ВАЗ 2106» без державного номерного знаку під керуванням ОСОБА_6 прибули до вказаного ОСОБА_8 домоволодіння ОСОБА_9 по АДРЕСА_3 . З метою приховування власних облич від впізнання, ОСОБА_6 , а також ОСОБА_5 та ОСОБА_7 одягнули на голову «блаклави» з прорізами в ділянках очей та роту.
Діючи відповідно до розробленого плану, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 , використовуючи вищевказаний ніж прорізали отвір в капроновій сітці над металевим парканом домоволодіння ОСОБА_9 та незаконно проникли на його територію з метою перевірки обстановки та з`ясування можливості незаконно позбавити останнього волі без відома інших осіб. У свою чергу ОСОБА_6 та ОСОБА_8 залишились біля вказаного автомобіля, очікуючи сигналу до початку дій. Перебуваючи на території домоволодіння за вище вказаною адресою, ОСОБА_5 і ОСОБА_7 побачили, що ОСОБА_9 перебуває в будинку разом зі своєю сім`єю, про що ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 . У свою чергу ОСОБА_7 незаконно увійшов до будинку ОСОБА_9 , погрожуючи ввіреною йому зброєю автоматом АК 47 позбавив можливості потерпілого втекти та викликати допомогу, а також висунув вимогу видати наявну зброю, на виконання якої ОСОБА_9 надав належну йому мисливську рушницю ТОЗ-34.
Діючи відповідно до розробленого плану, ОСОБА_6 незаконно проник до домоволодіння ОСОБА_9 та приєднався до ОСОБА_7 , а ОСОБА_5 та ОСОБА_8 залишились біля автомобіля з метою спостерігання за оточуючою обстановкою та попередження спільників про можливе викриття їх злочинних дій та в разі необхідності прийти на допомогу останнім.
Перебуваючи у вказаному будинку, у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник злочинний намір на незаконне заволодіння майном ОСОБА_9 , реалізуючи який ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 , не повідомляючи при цьому ОСОБА_5 , заволоділи мисливською рушницею ТОЗ-34, фотокамерою «Canon» EOS 1100D, ноутбуком «ASUS» серії «R701S», наручним годинником марки «EPOS 3401.132.24.15.25» та висунули вимогу про передачу їм грошових коштів у значному розмірі.
На виконання вказаної незаконної вимоги ОСОБА_9 , побоюючись фізичної розправи або застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я як себе так і членів родини своєї, а також через пошкодження належного майна передав ОСОБА_6 належних йому, ОСОБА_9 , 20 тисяч гривень. Не погоджуючись із розміром суми переданих грошей, ОСОБА_6 відмовився їх отримувати та розраховуючи залякати ОСОБА_9 , з метою отримання більшої суми, висунув вимогу останньому сісти разом з ним і ОСОБА_7 у належний потерпілому автомобіль та виїхати з території домоволодіння для подальшого здійснення морального та психологічного тиску.
Підкорившись незаконній вимозі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_9 сів разом з ними у належний йому автомобіль марки «Мерседес Бенц», д.н.з. НОМЕР_3 , який знаходився на подвір`ї домоволодіння за вказаною адресою. Перебуваючи у вказаному автомобілі ОСОБА_7 з метою залякування ОСОБА_9 здійснив одиночний постріл із ввіреного йому автомату АК-47 у напрямку вікна будинку потерпілого. Після цього ОСОБА_6 дав вказівку ОСОБА_9 їхати по вулицям м. Костянтинівки навколо будинку останнього. В свою чергу ОСОБА_5 і ОСОБА_8 , почувши постріл та побачивши, що з подвір`я домоволодіння виїжджає вказаний автомобіль з ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не будучи обізнаним про дії останніх щодо заволодіння майном ОСОБА_9 , вирішили що вони діють згідно розробленого плану щодо позбавлення волі потерпілого та залишились на місці, очікуючи прибуття спільників та спостерігаючи за оточуючою обстановкою.
Перебуваючи у салоні автомобіля марки «Мерседес Бенц», д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 протягом 15 хвилин протиправно утримували ОСОБА_9 та висунули йому незаконну вимогу щодо передачі їм у майбутньому грошових коштів у розмірі 50 тисяч доларів США, на що останній погодився. Надалі, ОСОБА_6 з ОСОБА_10 разом ОСОБА_9 повернулись до домоволодіння потерпілого, де звільнили ОСОБА_9 та приєдналися до очікуючих їх спільників. При цьому, ОСОБА_6 з ОСОБА_7 повідомили ОСОБА_5 з ОСОБА_8 про незаконне заволодіння майном ОСОБА_9 , запропонували їм розподілити викрадене майно та взяти участь у подальшому вимаганні у потерпілого грошових коштів у розмірі 50 тисяч доларів США, на що ОСОБА_8 дав згоду. ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 , позбавляючи волі ОСОБА_9 , вийшли за межі погодженого раніше плану злочинних дій та вчинили відносно останнього інші злочини, відмовився брати в них участь у подальшому.
Своїми умисними діями, які виразились в незаконному позбавленні волі людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб із застосуванням зброї, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України.
16 березня 2015 року між підозрюваним ОСОБА_5 з одного боку та потерпілим у даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 , з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, у приміщенні Ізолятору тимчасового тримання Краматорського ГУ МВС України в Донецькій області, розташованому за адресою: м. Краматорськ, вул. Шкодінова, 25, укладено угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним. Згідно вказаної угоди, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, беззастережне визнання ним винуватості, сторони узгодили покарання, яке слід призначити підозрюваному ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, з урахуванням положень ст.ст. 50, 63, 65, 66 Кримінального кодексу України та ураховуючи санкцію даної статті - у виді позбавлення волі строком на 4 роки, приймаючи до уваги тяжкість злочину та особу ОСОБА_5 , а також наявність обставин, які пом`якшують його покарання, із застосуванням положення ст. 75 КК України та призначити підозрюваному ОСОБА_5 покарання у виді 4 років позбавлення волі зі звільненням останнього від відбування покарання з випробуванням. Сторони дійшли згоди на призначення ОСОБА_5 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України із застосуванням ст. 75 КК України у виді 4 роки позбавлення волі зі звільненням останнього від відбування покарання з випробуванням. Із запропонованим видом та мірою покарання підозрюваний ОСОБА_5 та ОСОБА_11 згодні, заперечень не мають.
Підозрюваний ОСОБА_5 розуміє, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, наслідком укладання та затвердження даної угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України, підстави та порядок оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п.1 ч. 3 ст. 424 КПК України, йому роз`яснено і є зрозумілими.
Потерпілий ОСОБА_9 розуміє, що, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, наслідком укладання та затвердження даної угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Підозрюваний ОСОБА_5 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в межах цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди.
У разі невиконання угоди про примирення відповідно до ст.476 КПК України потерпілий чи прокурор відповідно мають право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Підозрюваний ОСОБА_5 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 3891 КК України.
Угода складена 16 березня 2015 року у приміщенні Ізолятору тимчасового тримання Краматорського ГУ МВС України в Донецькій області, розташованому за адресою:м. Краматорськ, вул. Шкадінова, 25, у 3 примірниках на 7 аркушах кожний (1-й примірник направляється до Управління нагляду за додержанням законів об`єднаними силами антитерористичної операції Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України, 2-й примірник надається потерпілому, 3-й примірник підозрюваному).
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходив з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч.1 ст.469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Згідно ч.1 ст.469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України. Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч.5 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, потерпілий - наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.1 п. 2 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст.ст.469,471 КПК України, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та потерпілим, визначена у межах закону, не суперечить інтересам суспільства. Підстав для відмови в затверджені угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено. Умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про примирення від 16 березня 2015 року між ОСОБА_5 з одного боку та потерпілим ОСОБА_9 , з іншого боку і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.
Кримінальним правопорушенням майнової шкоди не заподіяно.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Витрати на залучення експерта відсутні.
Керуючись ст.ст.314,373,374,475 КПК України, суд -
З А С У Д И В :
Затвердити угоду від 16 березня 2015 року між ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_9 про примирення.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбуття покарання з випробувальним терміном на 3 роки, поклавши обов`язки, передбачені п.п.2,3 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 тримання під вартою, скасувати, звільнивши його з-під варти негайно.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Запорізької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.
Суддя