Справа № 190/2215/14-к
Провадження №1-кс/190/66/14
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2014 року м. П`ятихатки

Слідчий суддя П`ятихатського районного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника установи ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку скаргу ОСОБА_6 про визнання незаконним тримання в місцях позбавлення волі,

в с т а н о в и в:

23.12.2014 р. ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою, в якій просить звільнити його з місць позбавлення волі, визнавши незаконним тримання його в П`ятихатській ВК-122, посилаючись на те, що вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська 25.02.2014 р. його засуджено за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі. Вирішуючи клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» П`ятихатський районний суд поставив під сумнів цей вирок, відмовився сприймати відомості, викладені у вироку, тому вважає, що вирок незаконний і він неправомірно утримується під вартою.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 скаргу підтримав, від пояснень відмовився.

Представник ПВК-122 ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги, вказуючи на те, що вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 25.02.2014 р., за яким ОСОБА_6 відбуває реальне покарання в установі, набрав законної сили, тому немає підстав під час його виконання ставити вирок під сумнів, що у встановленому законом порядку повинно вирішувати апеляційною чи касаційною інстанціями у передбачені законом строки.

Заслухавши пояснення засудженого, представника установи, думку прокурора, який заперечив проти заяви, захисника, який підтримав скаргу ОСОБА_6 , дослідивши матеріали особової справи, наданої адміністрацією П`ятихатської ВК-122, дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Матеріалами справи встановлено, що вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 25.02.2014 р. ОСОБА_6 засуджений за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі. Обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено до набрання вироком законної сили, а строк відбуття покарання рахується з 25.02.2014 р., В цей строк зараховано перебування ОСОБА_6 під вартою в період з 06.09.2013 р. по 25.02.2014 р.. Ухвалою колегії суддів апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.05.2014 р. вирок залишено без змін.

Згідно розпорядження судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська ОСОБА_7 від 10.06.2014 р. вирок суду від 25.02.2014 р. відносно ОСОБА_6 набрав законної сили 20 травня 2014 р..

Виходячи з наведеного слідчий суддя вважає, що вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 25.02.2014 р. набрав законної сили, а у скарзі ОСОБА_6 висловив власні міркування щодо незаконності його тримання під вартою, незгоду з судовим рішенням. Скарга не містить об`єктивних даних, що свідчили б про ознаки того чи іншого правопорушення і ґрунтуються лише на припущеннях щодо протиправності дій.

Ухвалою П`ятихатського районного суду від 19.12.2014 р. у справі № 190/2023/14-к відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення його відбування покарання або скорочення строку покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році». Справа розглянута за участі ОСОБА_6 , роз`яснено право на апеляційне оскарження і станом на 26.12.2014 р. судове рішення не оскаржено.

Відповідно до ст. 463 КПК України перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами здійснює суд, який ухвалив це рішення, а якщо раніше його було оскаржено, то той суд, для рішення якого новивиявлена обставина була важливою у першу чергу. Тобто провадження за нововиявленими обставинами здійснює суд, який першим припустився помилки при вирішенні справи внаслідок незнання про існування цих обставин. При цьому суд зазначає, що ані у скарзі, ані у вільному поясненні суду ОСОБА_6 не вказав на такі обставини.

Викладене свідчить, що ОСОБА_6 у скарзі посилається на вищевказану ухвалу П`ятихатського районного суду від 19.12.2014 р., якою на його думку поставлено під сумнів вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 25.02.2014 р.. Невідповідність висновків суду, викладений у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неповнота судового розгляду чи істотне порушення вимог кримінального процесуального закону може бути перевірена судом апеляційної інстанції, а не слідчим суддею. На думку суду ОСОБА_6 законно утримується в П`ятихатській ВК-122, де відбуває покарання у виді позбавлення волі, тому підстав для задоволення скарги слідчий суддя не вбачає.

Керуючись ст.ст. 206, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Подану в порядку ст. 206 КПК України скаргу ОСОБА_6 про визнання незаконним тримання в місцях позбавлення волі залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя