У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

15.01.2015 р. м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ужгородського міськрайонного суду від 20.10.2014 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, не одруженого, не працюючого, з неповною середньою освітою, судимого 23.01.2013 року вироком Ужгородського міськрайонного суду за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України з призначення покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 23.01.2013 року остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.
Запобіжний захід залишено попередній тримання під вартою.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати в розмірі 2140 грн. 44 коп. за проведення експертиз.
Речові докази:куртку чорного кольору з логотипом MB 21 розміру L, светр, утеплений, білого кольору, з коміром під шию, джинсові штани чорного кольору Biaggio, футболку коричневого кольору із написом In side the world, туфлі чорного кольору, мобільний телефон марки Нокіа 6700, ІМЕІ 1- НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 - НОМЕР_1 постановлено повернути ОСОБА_6 ; пачку сигарет Прилуки особливі, запальничку білого кольору, шматок паперу в клітинку із рукописними записами цифр номеру телефону, кольоровий поліетиленовий пакет, пластикову прозору пляшку із кришкою синього кольору, об`ємом приблизно 5 літрів, змиви з рук ОСОБА_6 , змиви речовини з лівої та правої частин даху автомобіля марки ВАЗ 2110, н/з НОМЕР_2 , - постановлено знищити; автомобіль марки ВАЗ 2110, н/з НОМЕР_2 - повернута потерпілому ОСОБА_8 ; диски з відеозаписами з камер відеоспостереження на автомобільних заправках Авіас та Вог - постановлено зберігати при матеріалах кримінального провадження.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить призначити йому більш м`яке покарання, в межах санкції ч.2 ст.194 КК України. В обґрунтування доводів, зазначає, що частково визнав вину, сприяв розкриттю злочину, розкаявся у вчиненому та на відсутність претензій потерпілого. Крім цього, просить взяти до уваги, що він хворіє на відкриту форму виразки шлунку. Вказує, що на нього чинився тиск з боку працівників міліції.
Заслухавши доповідача про зміст оскарженого судового рішення та апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив пом`якшити призначене покарання; захисника ОСОБА_7 , який підтримав доводи апеляційної скарги обвинуваченого; прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , в апеляційній скарзі не оспорюються, внаслідок чого вони відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.
Винуватість обвинуваченого у вчиненні умисного пошкодження чужого майна, вчиненого шляхом підпалу за встановлених судом першої інстанції обставин підтверджується сукупністю зібраних і досліджених у судовому засіданні та наведених у вироку доказів. Дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 194 КК України кваліфіковано вірно.
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових злочинів.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався. Судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а саме: його посередню характеристику за місцем проживання, обставини, які пом`якшують покарання - визнання вини, щире каяття та сприяння розкриттю злочину, а також обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочину. Судом також враховано, що вироком Ужгородського міськрайонного суду від 23.01.2013 року ОСОБА_6 засуджений за ч.3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком один рік. Вказане свідчить про те, що засуджений на шлях виправлення не став так як злочин вчинив під час іспитового строку встановленого йому вищевказаним вироком.
Під час апеляційного провадження не встановлено таких пом`якшуючих обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину, а ті, на які посилається обвинувачений у своїй апеляційній скарзі, були враховані судом першої інстанції і в даному випадку не можуть бути підставами для призначення ОСОБА_6 покарання у виді найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.194 КК України.
Викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_6 доводи щодо стану його здоров`я апеляційним судом до уваги не приймаються, оскільки у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані про те, що він звертався за медичною допомогою.
Безпідставними є доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що він вину визнав частково під тиском працівників міліції.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 ні під час щиросердечного зізнання, складеного ним власноручно (а.с.34), ні під час повідомлення про підозру (а.с.72-73), роз`яснення прав та обов`язків (а.с.76-77), протоколу допиту підозрюваного (а.с. 78-81), оголошення йому про закінчення досудового слідства, пред`явлення матеріалів провадження, складених у присутності захисника, жодних заяв і клопотань з приводу застосування до нього незаконних методів ведення слідства з сторони працівників міліції, не заявляв. Не подавав з цього приводу заяв і його захисник.
За даних обставин, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість тверджень ОСОБА_6 щодо застосування працівниками міліції недозволених методів ведення слідства в ході досудового розслідування.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу ОСОБА_6 про те, що йому призначено суворе покарання й вважає висновки суду першої інстанції при застосуванні щодо ОСОБА_6 ст. 71 КК України належним чином обґрунтованими, - призначене покарання необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Ужгородського міськрайонного суду від 20 жовтня 2014 року щодо нього без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з для її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, в цей же строк з моменту її отримання.

Судді: