Ухвала

іменем україни

13 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_11,

суддів ОСОБА_12, ОСОБА_13,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 05 травня 2015 року щодо ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 лютого 2015 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Прилуцького міськрайонного суду від 13 травня 2011 року за ч. 3 ст. 185, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2013 року звільненого 28 жовтня 2013 року умовно-достроково на 9 місяців 16 днів,

засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2:

- на користь держави в особі Прилуцької міської ради 319 грн 28 коп. витрат на лікування ОСОБА_3 та 1813 грн 80 коп. витрат на лікування ОСОБА_4;

- на користь держави 1031 грн 94 коп. витрат на проведення експертиз.

Вирішено долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_2 визнаний винуватим та засуджений за те, що він, на початку вересня 2014 року у вечірній час, повторно, з метою викрадення чужого майна проник до буд. АДРЕСА_1, звідки таємно викрав велосипед марки «Україна», який належав ОСОБА_5, чим спричинив їй збиток у розмірі 420 грн.

09 вересня 2014 року о 12 год. 15 хв. під час огляду речей ОСОБА_2 було виявлено кастет, який останній придбав у невстановлений час із невстановленого джерела, та сприймаючи його як холодну зброю, перевіз до міста свого проживання, де постійно зберігав та іноді носив при собі без передбаченого законом дозволу.

14 вересня 2014 року, приблизно о 03 год. 00 хв. ОСОБА_2, знаходячись на подвір'ї господарства АДРЕСА_2, в ході бійки, яка виникла на ґрунті неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_3 не менше одного удару ножем, який не є холодною зброєю, чим спричинив останньому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

В період з 16 по 19 вересня 2014 року ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись за місцем його проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_3, в різний час доби умисно завдавав удари руками, ногами та дерев'яною палицею по тілу ОСОБА_4, чим спричинив їй тілесні ушкодження середньої тяжкості,

У цей же період часу, ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись за тією ж адресою, незаконно позбавив ОСОБА_4 можливості вільного пересування та права за власним розсудом обирати місце свого перебування, що супроводжувалось заподіянням їй фізичних страждань.

Крім того, в ранковий час 18 вересня 2014 року ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись за місцем свого проживання, маючи прямий умисел на задоволення статевої пристрасті, вступив у статеві зносини з ОСОБА_4 проти її волі, застосовуючи фізичне насильство та погрози його застосування.

Там же, в ранковий час 19 вересня 2014 року ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, вступив у статеві зносини з ОСОБА_4 неприродним способом проти її волі, застосовуючи фізичне насильство та погрози його застосування.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 05 травня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.

За змістом касаційної скарги, захисник ОСОБА_1, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені, на його думку, судами першої та апеляційної інстанцій, фактично зазначає про необґрунтованість та безпідставність засудження ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України.

Розглянувши доводи касаційної скарги, дослідивши долучені до касаційної скарги копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на таких підставах.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник, порушивши питання про скасування оскаржуваних судових рішень щодо ОСОБА_2 та призначення нового розгляду у суді першої інстанції у зв'язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, однобічність, неповноту судового розгляду, що відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Як убачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку, який є законним та обґрунтованим.

Зокрема, такого висновку суд дійшов на підставі аналізу показань потерпілої ОСОБА_4, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, даних протоколів слідчих дій, висновків судових експертиз та інших матеріалів у провадженні, які визнані належними, допустимими та узгоджуються між собою.

Вирок місцевого суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України.

Зі змісту наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень також вбачається, що не погодившись з вироком місцевого суду, засуджений та його захисник оскаржили цей вирок в апеляційному порядку, зазначивши, що вважають недоведеним і необґрунтованим обвинувачення ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України.

Ці доводи були предметом перевірки апеляційного суду, який пославшись на конкретні досліджені судом першої інстанції докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження, спростував їх і вирок залишив без зміни. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував в ухвалі і вважати його необґрунтованим чи сумнівним підстав немає. Посилання ОСОБА_1 в касаційній скарзі на те, що суд апеляційної інстанції не навів переконливих відповідей на апеляції засудженого та його захисника є безпідставним.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Враховуючи викладене, підстав вважати ОСОБА_2 необґрунтовано засудженим за ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України, колегія суддів не вбачає.

Покарання ОСОБА_2 призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування оскаржуваних судових рішень не встановлено.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для її задоволення немає, то у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 05 травня 2015 року щодо ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ______________ _________________

ОСОБА_16 ОСОБА_15 ОСОБА_14