У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.,

суддів

Пошви Б.М. і Шевченко Т.В.,

за участю прокурора

Морозової С.Ю.

розглянула в судовому засіданні 14
лютого 2008 року в м. Києві
кримінальну справу за касаційним поданням заступника прокурора Донецької
області на вирок Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької
області від 5 жовтня 2006 року щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця м. Донецька, раніше неодноразово судимого, у тому числі:

11.10.2004р. за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі,
звільненого на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, з іспитовим строком
на 1 рік,

та

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

уродженця м. Києва, раніше неодноразово судимого, у тому числі

4.06.1999р. за ч. 3 ст. 140 КК України на 4 роки позбавлення волі,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК
України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_1 і ОСОБА_2 від відбування
покарання звільнено з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки з
покладанням на них відповідних обов'язків.

За вироком суду ОСОБА_1 і ОСОБА_2 визнано винуватими і засуджено за те, що
вони 29 червня 2006 року, приблизно о 3 год. 30 хв., за попередньою змовою між
собою, з метою таємного викрадення чужого майна, проникли у гараж № 193 біля
АДРЕСА_1, звідки таємно викрали майно потерпілого ОСОБА_3 на суму 1341,50грн.

В апеляційному порядку справа не переглядалася.

У касаційному поданні прокурор порушує питання про скасування
вироку щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та направлення
справи на новий судовий розгляд, посилаючись при цьому на неправильне
застосування кримінального закону, внаслідок чого засудженим призначено
покарання, яке не відповідає тяжкості злочину та даним про їх особи.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора, який
підтримав касаційне подання, перевіривши матеріали кримінальної справи та
обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що воно підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного
Суду України “Про практику призначення судами кримінального покарання” №7 від
24.10.2003 року суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та
пом'якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого
злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема,
форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину,
тяжкості наслідків, що настали, тощо.

Разом із тим, призначаючи ОСОБА_1 і ОСОБА_2 покарання та звільняючи їх від
відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції не в повній мірі
врахував конкретні обставини справи та дані про особи ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та
призначив їм покарання, яке не можна визнати справедливим унаслідок його
м'якості.

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_1 і ОСОБА_2 раніше неодноразово судимі
за корисливі злочини, за які відбували покарання у місцях позбавлення волі,
вчинили новий корисливий злочин, який відноситься до категорії тяжких злочинів,
на момент вчинення злочину ніде не працювали.

За таких обставин застосування судом щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ст. 75 КК України, колегія суддів
не може визнати обґрунтованим, у зв'язку з чим вирок підлягає скасуванню, а
справа направленню на новий судовий розгляд, у ході якого необхідно всебічно,
повно і об'єктивно дослідити всі обставини справи і призначити засудженим
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 справедливе покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України, колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

касаційне подання заступника прокурора Донецької області задовольнити,
вирок Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 5
жовтня 2006 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасувати, справу направити на новий
судовий розгляд у той же суд в іншому складі суддів.

С у д д і :

Пивовар В.Ф. Пошва Б.М. Шевченко Т.В.