УХВАЛА

АПЕЛЯЦІЙНОГО
СУДУ ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2007 року м. Ужгород

Апеляційний суд
Закарпатської області в складі:

головуючого -
Гошовського Г.М., суддів -
Дідика В.М., Кондора Р.Ю., за участю прокурора - Кураха Ю.М.,
засуджених - ОСОБА_1,ОСОБА_2. захисника - ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальну
справу за апеляцією засудженого ОСОБА_4 на вирок Ужгородського міськрайонного
суду від 16 листопада
2006 року.

Цим вироком

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і
мешканець АДРЕСА_1, з вищою
освітою, одружений, непрацюючий, несудимий,

засуджений за ч.2
ст.201 КК України на 5 років
позбавлення волі,

за ч.З ст.212 КК України, із застосуванням ст.69 КК
України, на 3 роки
позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом
поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_5 призначено 5 років
позбавлення волі, а на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування
покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженець м.

Перм (РФ); мешканець АДРЕСА_2, з вищою освітою,
одружений, непрацюючий, несудимий,

засуджений за ч.5 ст.27 та ч.2 ст.201 КК України, із
застосуванням ст.69 КК України, на З

роки позбавлення волі,

Справа: № 119/07

категорія: 11

Головуючий у першій інстанції: Машкаринець І.М.

Доповідач: Дідик В.М.

за ч.5 ст.27 та ч.З ст.212 КК України, із
застосуванням ст.69 КК України, на 2

роки позбавлення волі,

за ч.З ст.364 КК
України на 5 років
позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в митних органах України,
пов»язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на 5 років.

На підстав ст. 70 КК України
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_4
призначено 5 років
позбавлення волі, а на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування
покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець с Чабанівка
Ужгородського району, мешканець АДРЕСА_3, з середньою освітою, одружений,
працюючий експедитором ТзОВ „Ужекспортранс", несудимий,

засуджений за ч.5 ст.27 та ч.2 ст.201 КК України на 3 роки позбавлення
волі,

за ч.5 ст.27 та
ч.З ст.212 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, на 2 роки позбавлення
волі.

На підстав ст. 70 КК України
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_2
призначено 5 років
позбавлення волі, а на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування
покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки.

Постановлено:
запобіжний захід щодо ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_5
залишити попередній -підписку
про невиїзд; стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь
Закарпатської торгово- промислової палати
520 гривень
судових витрат; судові витрати в сумі 70
гривень

38 копійок
за проведення балістичної експертизи віднести за рахунок держави; речові

докази:телевізори
марки «SONY», «PANASONIK», «PHILIPS» в кількості 148 одиниць та 8

аксесуарів до
них на суму 368 713 гривень,
мобільні телефони «Моторола»
та «Філіпс» з сім

картами
конфіскувати, документи, визнані речовими доказами та закордонний транспорт на

ім»я ОСОБА_6
зберігати при матеріалах справи, паспорт громадянина України на ім»я

померлого гр.
ОСОБА_6 передати в паспортний стіл.

ОСОБА_5,
ОСОБА_4, ОСОБА_2 і ОСОБА_6 визнані винними у вчиненні злочинів

за таких
обставин.

З метою контрабанди побутової техніки, ухилення від
сплати обов'язкових митних платежів та подальшого продажу її на території
України ОСОБА_5 домовився 9
грудня 2002 року
зОСОБА_6, а 10 грудня - з ОСОБА_2 про їх
виїзд на автомобілях у Словацьку Республіку, завантаження там побутовою
технікою та незаконне ввезення її в Україну через Угорську Республіку та митний
пост "Тиса".

10 грудня 2002 року ОСОБА_2 на
автомобілі „NISSAN
Patrol" НОМЕР_1 з
причепом НОМЕР_2
таОСОБА_6 на автомобілі „NISSAN
Patrol"НОМЕР_3 з причепомНОМЕР_4 за вказівкою

ОСОБА_5 виїхали в м.
Кошіце (Словаччина), там завантажили їх побутовою технікою та

аксесуарами до
неї на суму, відповідно, 225
571 грн. та 143 142 грн.,
загальною вартістю

368 713 грн., отримали
необхідні товаро-супровідні документи про відправку її товариством

„Антік" (м.
Кошіце, вул. Чарського, 10)
на адресу громадянина УкраїниОСОБА_7 АДРЕСА_5

Далі, перетнувши
території Словаччини та Угорщини через митні пости „Мілгост" (Словаччина),
„Гідашнейметі" і „Захонь" (Угорщина), 11 грудня 2002
року приблизно о 20 'Годині
ОСОБА_2 іОСОБА_6, не в'їжджаючи на митну територію України, зупинились перед
митним постом „Тиса" Чопської митниці на мості через р.Тиса, що розділяє
державні кордони України і Угорщини, та, згідно домовленості, стали чекати
ОСОБА_5.

Тим часом
ОСОБА_5 11 грудня 2002 року на митному
посту „Тиса" домовився з т.в.о. начальника пасажирського відділу цього
поста ОСОБА_1 про ввезення зазначеного вантажу з Угорщини поза митним
контролем.

Отримавши дозвіл
ОСОБА_1, який незаконно звільнив вантаж від митного контроля, ОСОБА_5 того ж
дня о 22 год. 35 хв.
зустрів ОСОБА_2 іОСОБА_6, одержав від них товаро-супровідні документи і
паспорти, перетнув разом з ними зону митного контролю і доручив доставити
вантаж в м. Ужгород.

В подальшому о 23 год. 12 хв. 11 грудня 2002 року на
автошляху Чоп-Ужгород між селами Струмківка та Холмок автомобілі з вантажем під керуванням ОСОБА_2 іОСОБА_6
були затримані. Дізнавшись про це, ОСОБА_4 дав указівку своїм підлеглим
оформити вантажно-митну декларацію №30502/2/902451 від 12 грудня 2002 року,
внести інформацію по ній в ЦБД ІАМУ ДМСУ, яка повинна була засвідчити
проходження вантажем митного оформлення, і провести сплату митних платежів,
однак, перебуваючи в стані схвильованості, неправильно здійснив опис товару і
застосував невідповідну ставку мита в сумі 29826,03 грн., що призвело до
недобору митних платежів.

Дії ОСОБА_5
кваліфіковані за ч.2 ст.27 та ч.2 ст.201 КК України як організація контрабанди
за попередньою змовою групою осіб, дії ОСОБА_1 - як пособництво в ній - за ч.5
ст.27, ч.2 ст.201 КК України, а дії ОСОБА_2 іОСОБА_6 - за ч.2 ст.201 КК України
як контрабанда товарів на суму, відповідно, 225 571 грн. і 143 142 грн.

Оскільки
зазначений вантаж перетнув митний кордон України поза митним контролем без сплати
обов'язкових платежів на суму 77366, 7 грн. за вантаж, переміщений в автомобілі
під керуванням ОСОБА_2 і 84786, 13 грн. в автомобілі під керуваннямОСОБА_6, а
загалом на суму 162152,83 грн., дії ОСОБА_5 додатково кваліфіковано за ч.З
ст.212 КК України, як організація та скоєння ухилення від сплати обов'язкових
платежів, яке призвело до ненадходження до бюджету коштів в особливо великих
розмірах - за ч.З ст.212 КК України, ОСОБА_1 - за ч.5 ст.27 та ч.З ст.212 КК
України, як пособництво в цьому злочині, за ч.З ст.364 КК України, як умисне
використання свого службового становища всупереч інтересам служби, що
спричинило тяжкі наслідки державним інтересам, а дії ОСОБА_2 іОСОБА_6 - за ч.5
ст.27 і ч.2 ст.212 КК України, як пособництво в ухиленні від сплати обов'язкових
платежів, яке призвело до ненадходження до бюджету коштів у великих (ОСОБА_2)
та особливо великих (ОСОБА_6) розмірах.

Постановою
Ужгородського міськрайонного суду від 6 червня 2005 року, яка апеляційним
порядком не оскаржується, провадження в кримінальній справі щодоОСОБА_6 закрито
на підставі п.8 ч.1 ст. 6 КПК України внаслідок його смерті (т.9 а.с. 502,
503).

В апеляції засуджений ОСОБА_4 порушує питання про
перекваліфікацію його дій з ч.5 ст.27 та ч.2 ст.201 КК України, ч.5 ст.27 та
ч.З ст.212 КК України та ч.З ст.364 КК України на

ст.367 КК України і звільнення його на підставі Закону
України «Про амністію» або зменшення призначеного йому іспитового строку.

Заслухавши
доповідь судді, виступи захисника та засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_1, які апеляцію
підтримали, промову прокурора, який не заперечував проти її задоволення,
перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, апеляційний суд
приходить до переконання, що вона до задоволення не підлягає з таких підстав.

Винність ОСОБА_1
у вчиненні злочинів, за які його засуджено, при обставинах, наведених у вироку,
повністю доведена перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема,
показаннями свідків - співробітників
УСБ України ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які вели спостереження за зонами митного
контролю МП «Тиса» і бачили як два автомобілі марки «NISSAN PATROL» з
причепами, проїхали з Угорщини зону митного контролю митного поста «Тиса» по
крайній лівій смузі о 23 годині 03 хвилини.

З показань
свідкаОСОБА_9 вбачається, що 11
грудня 2002 року,
близько 24 години,
після затримання вантажу співробітниками УСБ України на ділянці « Прибуття»
митного поста «Тиса», ОСОБА_4 відмовився надати товаросупровідні документи та
журнальні і електронні форми обліку, а надав їх тільки після 1 години 12 грудня 2002 року.

Показаннями
свідка ОСОБА_10- інспектора пасажирського відділу митного поста «Тиса»,
підтверджено, що відомості про перетин одного з автомобілів «NISSAN PATROL» були внесені в
електронний журнал тільки 12
грудня 2002 року в 0 годин 48 хвилин.

Обставини щодо
знаходження двох автомобілів з прицепами
11 грудня 2002 року на
смузі руху дипломатичного транспорту ділянки митного оформлення «Прибуття» та
зустрічі їх ОСОБА_4ом, підтверджені показаннями свідка ОСОБА_11

З показань
свідка ОСОБА_12 вбачається,
що вказівку митному брокеру ОСОБА_13 на оформлення митної декларації на
побутову техніку о 23 годині 35 хвилин давав
ОСОБА_4 і дані про цей товар та прізвище власника - ОСОБА_2 були
продиктовані ним з двох клаптиків паперу.

Зазначені
обставини підтвердив і свідок ОСОБА_13 /
а.с. 170-175 т.5/.

Факт оформлення'
й сплати митних платежів не 11-го
, а саме 12 грудня 2002 року о 1-й годині 05 хвилин на
прізвище ОСОБА_2, підтверджується і показаннями свідка ОСОБА_14, який працював
у зазначений час касиром відділення АППБ «Аваль», яке знаходиться на Чопській
митниці /а.с. 195-198 т.5/.

Отже, посилання
засудженого ОСОБА_1 на недоведеність його вини у вчиненні злочинів, за які його
засуджено, є безпідставними.

При призначенні
ОСОБА_4 покарання, суд додержав вимоги ст.65
КК України, з врахуванням обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості
вчинених злочинів, застосував щодо нього ст.69 КК України і звільнив його
відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст. 365,366
КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
вирок Ужгородського міськрайонного суду від 16 листопада 2006
року щодо нього - без
змін.