У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого

Міщенка
С.М.,

суддів

Глоса Л.Ф. і
Паневіна В.О.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 10 липня 2007 року
кримінальну справу за касаційним поданням прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом першої
інстанції, на судові рішення
щодо ОСОБА_1

Вироком Шевченківського районного
суду м. Львова від 7 листопада 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та жителя м. Львова,

раніше
не судимого,

виправдано за відсутністю в його
діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду
Львівської області від 13 березня 2007 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без
зміни.

Органами досудового слідства
ОСОБА_1 обвинувачувався у тому, що він, працюючи на посаді ІНФОРМАЦІЯ_2
приватного виробничо-комерційного підприємства (далі - ПВКП) фірми “ОСОБА_1”,
будучи розпорядником коштів з правом першого підпису розпорядчих документів,
умисно, в порушення вимог ст. 115 КЗпП України,
допустив заборгованість по виплаті заробітної плати за період з липня 2005 року по серпень 2006 року у сумі 18714,78 грн.
Обґрунтовуючи безпідставність невиплати заробітної плати, органи досудового
слідства зазначили, що за вказаний період використав наявні на рахунку
підприємства кошти не на виплату заробітної плати, а на закупівлю сировини для
підприємства у сумі 6658, 05 грн. та сплату податків - 12510, 30 грн. Органами
досудового слідства дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 175 ч. 1 КК України.

Розглядаючи справу по суті, суд дійшов висновку про те, що
пред'явлене органами досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачення у безпідставній невиплаті
заробітної плати працівникам підприємства не знайшло свого підтвердження
зібраними у справі доказами, а тому виправдав ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 175 КК України за
відсутністю в його діях складу злочину.

У касаційному поданні прокурор,
посилаючись на те, що суд допустив однобічність судового слідства та
невідповідність висновків фактичним обставинам справи, помилково дійшов
висновку про недоведеність пред'явленого ОСОБА_1 обвинувачення. Вважає, що при
постановленні вироку місцевий суд неправильно застосував кримінальний закон та
необґрунтовано виправдав ОСОБА_1 за відсутністю в його діях складу злочину.
Вказує на істотні порушення кримінально-процесуального закону, що полягають у
порушенні правил підсудності. Просить судові рішення щодо ОСОБА_1 скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у
поданні доводи, колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Приймаючи рішення щодо виправдання ОСОБА_1, суд, дослідивши всі обставини справи,
дійшов правильного висновку, що невиплата заробітної плати була зумовлена
скрутним фінансовим становищем, що загрожувало банкрутством підприємства та ліквідацією робочих місць. Саме з цієї причини загальними
зборами трудового колективу підприємства “ОСОБА_1” одностайно було ухвалено рішення про
тимчасову затримку виплати їм заробітної плати та спрямування наявних коштів на
підтримання виробничої діяльності підприємства шляхом закупівлі сировини та
сплати податків.

Ця обставина, крім пояснень
виправданого, стверджується даними, які містяться у протоколі НОМЕР_1 загальних зборів трудового колективу
ПВКП фірми “ОСОБА_1” від 20 червня 2005 року та долученими
до матеріалів справи письмовими
поясненнями працівників цього
підприємства ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, з яких також убачається, що до ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 вони не мають
жодних претензій з приводу затримки виплати їм заробітної плати. На час
розгляду справи цю заборгованість ліквідовано.

На підставі викладеного, колегія суддів
вважає, що місцевий суд дійшов правильного висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу злочину та обґрунтовано
виправдав його, оскільки умислу на безпідставну невиплату заробітної плати у
нього не було.

Що стосується доводів подання про
те, що суд порушив підсудність при розгляді даної справи, вони були ретельно
перевірені судом апеляційної інстанції і свого підтвердження не знайшли.

Порушень норм кримінально-процесуального
закону, які б істотно вплинули на
правильність прийняття судового рішення, не встановлено.

Не вбачаючи
підстав для призначення справи до касаційного розгляду з повідомленням осіб,
зазначених у ст. 384 КПК України, та керуючись ст. 394 КПК України, колегія
суддів

ухвалила:

відмовити у задоволенні касаційного
подання прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції.

Судді:

Міщенко С.М. Паневін В.О. Глос Л.Ф.