Справа № 11-166 Головуючий у І інстанції Литвин
Категорія 19 Доповідач у 2 інстанції Колокольникова
УХВАЛА

Іменем України

02 лютого 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі :

Головуючого-судді - Левчука О.Д.

суддів - Колокольнікової Н.М., Габрієля В.О.

за участю прокурора - Стаховської Н.О.

потерпілої - ОСОБА_1

засудженого - ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Яготинського районного суду Київської області від 23 листопада 2010 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не одруженого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4 кімната 28, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Яготинського районного суду Київської області від 23 лютого 2005 року за ст. ст. 185 ч.2, 185 ч.3 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 09.07.20008 року на підставі постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.07.2008 року умовно-достроково, на невідбуту частину покарання -8 місяців 15 днів,

- засудженого за ч.1 ст.187 КК України та призначено покарання - 4 роки позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь:

- Яготинської центральної районної лікарні витрати, понесені внаслідок стаціонарного лікування потерпілого від злочину в сумі 3696 грн. 90 копійок,

- Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Київській області - 243 грн. 38 копійок за проведення експертизи.

Згідно вироку, 17 лютого 2010 року близько 4 години ОСОБА_2, з метою заволодіння чужим майном, прийшов до дитячого садка № 3 «Ромашка», розташованого по провулку Говорова в м. Яготин Київської області, де сховався під деревом та став чекати ОСОБА_1, яка в той час проходила провулком та на яку останній вчинив напад, а саме: приставивши до черевної порожнини ОСОБА_1 ніж та висловлюючи в її адресу погрози, ОСОБА_2 відібрав у потерпілої грошові кошти на загальну суму 15 грн. Продовжуючи свої злочинні дії, направленні на заволодіння майном ОСОБА_1, ОСОБА_2 вирвав з її рук жіночу сумку, вартістю 130 грн. та оглянувши її зміст, почав вимагати у потерпілої мобільний телефон. Після того як ОСОБА_1 відмовилась віддати належний їй мобільний телефон, діючи умисно та з корисливих мотивів, ОСОБА_2 кулаком лівої руки наніс потерпілій удар в область правої нижньої щелепи, спричинивши їй тим самим тілесне ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи. Після того, як ОСОБА_1 впала, засуджений наніс їй по одному удару кулаками в перенісся, праву сторону підборіддя та потилицю, а також три удари правою ногою по тулубу, в область грудної клітки, спричинивши потерпілій тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, перелому кісток носа, перелом трьох ребер зліва. Згідно висновку судово - медичної експертизи вищевказані пошкодження не супроводжувались небезпечними для життя явищами на момент спричинення та за ознакою тривалості розладу здоров'я відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Потім ОСОБА_2 заволодів належним ОСОБА_1 мобільним телефоном марки «Нокіа-1101»вартістю 150 гривень із вставленою в нього сім-картою оператора «Київстар», вартістю 25 грн. В результаті протиправних дій, ОСОБА_2 завдав ОСОБА_1 матеріальної шкоди на загальну суму 320 гривень.

В апеляції засуджений ОСОБА_2 просить вирок суду скасувати, справу повернути на додаткове розслідування, оскільки в ході досудового і судового слідства були допущені грубі порушення кримінального, кримінально-процесуального кодексу України і Конституії України, а саме: вилучений ніж за адресою Черняховського 28, м. Яготин, не міг бути приєднаний до справи в якості речових доказів, оскільки на місці злочину не вилучався, відбитків пальців засудженого на ньому не знайдено і свідок ОСОБА_3 не міг бачити ніж, так як було темно. Також, жіноча сумочка не може бути речовим доказом, оскільки не була приєднана до речових доказів відразу після скоєння злочину, а нанесені пошкодження на ній значно пізніше, що підтверджує фальсифікацію матеріалів кримінальної справи. Крім того, зазначені в матеріалах справи фото таблиці від 06.03.2010 року з фотографією ножа, свідчать про те, що ніж не виносився за межі квартири, а потерпіла ОСОБА_1 тримає сумочку, яка немає пошкоджень, що вказує на те, що матеріали справи сфальсифіковані, а ОСОБА_2 непричетний до скоєння злочину. Вважає, що покази свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 і потерпілої ОСОБА_1, постійно змінювалися, є неправдивими, суперечливими і взаємовиключними, що спростовує його причетність до скоєння злочину. Звертає увагу на те, що судове, а особливо досудове слідства було проведено однобоко та неповно, оскільки заявлені ним клопотання про допит свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та інших, в яких він ночував з 14.02.2010 р. на 16.02.2010 р. до 20-00 год. і які бачили, що він був побитий, судом першої інстанції були відхилені.

Крім того, 17.02.2010 року він був затриманий і в той же час його притягли до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП на 15 діб арешту, що на його думку свідчить, що слідчий знаходиться у змові з потерпілою, сфабрикував матеріали кримінальної справи. Зазначає, що судом не зясовано всі обставини справи, а саме: яким чином він міг нанести лівою рукою удар в ліву частину обличчя, відсутнє підтвердження, що він дійсно тягнув потерпілу в сторону мосту, не досліджена дублянка потерпілої та його речі на наявність плям крові та інше. Також, не проведена експертиза на виявлення алкоголю в його крові, а слідчим і судом необґрунтовано вказано, що він знаходився в стані алкогольного сп»яніння. Всі вищезазначені факти свідчать про фальсифікацію кримінальної справи та намагання засудити невинного.

В доповненнях до апеляції засуджений вказує, що вирок суду є незаконним, оскільки його дії слід кваліфікувати за ст. 123 КК України, а не за ст. 187 ч.1 КК України. Покази потерпілої ОСОБА_1, свідків, заключення експертиз є неправдиві, слідчий та суд були необ»єктивними і лише він давав правдиві покази, які не були взяті до уваги ні в ході досудового ні судового слідства.

Заслухавши доповідача, думку прокурора та потерпілої, які заперечували проти задоволення апеляції засудженого та вважали вирок суду законним і обгрунтованим, ОСОБА_2, який підтримав подану ним апеляцію, перевіривши матеріали кримінальної справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Винність ОСОБА_2 у вчиненні розбою повністю доведена сукупністю наведених у вироку та перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: показами самого засудженого, який підтвердив факт нападу на потерпілу з метою заволодіння її майном, поєднаний з нанесенням їй тілесних ушкоджень, усною заявою потерпілої ОСОБА_1 від 17.02.2010 року, її показами в ході досудового та судового слідства, що ОСОБА_8 дійсно 17.02.2010р. близько 4 год. ранку, вчинив на неї напад, приставив ножа до тулуба, погрожував вбивством та вимагав гроші. Вона віддала 10грн., після чого він вирвав у неї сумочку, забрав ще 5 грн. та мобільний телефон. При цьому він кулаком наносив їй удари в обличчя, у перенісся, по потилиці, у праву сторону підборіддя. Вже лежачій на землі він три рази вдарив ногою в ліву сторону грудної клітини. Коли вона встала, засуджений вдарив її сумкою по голові. В цей же день, в результаті отримання тілесних ушкоджень, вона потрапила до лікарні, де перебувала до 04 березня 2010р.

Показами неповнолітнього сина засудженого - свідка ОСОБА_5, який показав, що 17.02.2010р., близько 4 години ранку до нього зателефонувала мати, але ніхто не відповідав, тому він разом з ОСОБА_3 пішли її шукати. Зателефонувавши їй, почув, що вона кричала, щоб він біг до пішохідного мосту, бо батько її вбиває. Коли він її знайшов, то побачив, що у неї обличчя в крові і вона розповіла, що це її побив батько -ОСОБА_2, забравши гроші та мобільний телефон. Далі він разом з ОСОБА_3 наздогнали батька, який почав розмахувати перед ними ножем та ним погрожувати, а потім заліз на опору, звідки згодом його дістали працівники міліції. На його вимогу батько повернув мобільний телефон та 10 грн. Через деякий час він знайшов під мостом кухонний ніж, який раніше знаходився у них вдома та який пізніше був вилучений працівниками міліції.

Аналогічні покази дав в судовому засіданні свідок ОСОБА_3, показами свідка ОСОБА_4, показами свідка ОСОБА_9, який показав, що вилучав ножа, яким ОСОБА_2 погрожував ОСОБА_1, після того, як ОСОБА_5 знайшов його під автодорожнім мостом, показами свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, які підтвердили, що за телефонним повідомленням про те, що невідомий пограбував жінку, погрожуючи їй ножем, виїздили на місце злочину. При затриманні грабіжника, який заліз на бетонні опори під мостом, останній погрожував їм ножем.

Даними протоколів огляду місця події з фототаблицями до них від 06.03.2010 року,в ході яких було вилучено ніж, мобільний телефон та жіночу сумочку, даними протоколів відтворення обстановки і обставин подій за участю ОСОБА_1, в ході якого вона дала аналогічні пояснення та показала, де саме і яким чином на неї напав засуджений, погрожував їй ножем та наносив побої, даними протоколу відтворення обстановки і обставин подій за участю ОСОБА_2, звідки вбачається, що він дійсно спочатку ударив ОСОБА_1 долонею правої руки в область правого вуха, потім в праву сторону нижньої щелепи та удар в обличчя.Також тричі вдарив її сумкою по потилиці. При цьому, погрожував їй пластиковим гребінцем, а не ножем, що заріже її, вимагаючи, щоб та пішла з ним до міліції.

Даними акту судово-психіатричної експертизи від 17.03.2010 року, згідно якого ОСОБА_2 є осудним, проте страждає на хронічний алкоголізм 2 ст., даними висновку судово-товарознавчої експертизи від 15.03.2010 року щодо вартості викрадених речей, даними висновку судово-криміналістичної експертизи від 19.032010 року та висновку судово-медичної експертизи від 16.03.2010 року щодо наявності, механізму спричинення та тяжкості нанесених ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, речовими та іншими доказами по справі, яким судом дана належна оцінка та вірно кваліфіковано дії засудженого щодо потерпілої ОСОБА_1 за ст. 187 ч. 1 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством та з погрозою застосування такого насильства (розбій).

Доводи апеляції засудженого про те, що він не погрожував потерпілій ножем, у зв»язку з чим слідчим незаконно приєднані до матеріалів справи ніж та сумочка в якості речових доказів не знайшли свого підтвердження та спростовуються вищенаведеними показами потерпілої ОСОБА_1, свідка ОСОБА_3, ОСОБА_5, які особисто бачили у ОСОБА_2 ніж, а ОСОБА_5 знайшов даний ніж під мостом у снігу, свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11, яким засуджений погрожував ножем.

Твердження засудженого щодо його побиття ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_13 і двома невідомими не є предметом розгляду даної справи та спростовується постановою дільничного інспектора СДІМ Переяслав-Хмельницького МВ ГУ МВС України в Київській області від 02.04.2010р., якою відмовлено в порушенні кримінальної справи щодо вказаних осіб на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (т.2 а.с.89).

Посилання засудженого на те, що 17.02.2010 року він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП на 15 діб арешту, що на його думку свідчить про те, що слідчий у змові з потерпілою, сфабрикував матеріали кримінальної справи, є необґрунтованим, оскільки поряд із вчиненням дрібного хуліганства, ОСОБА_2 скоїв злочин, передбачений ст. 187 ч.1 КК України. Кримінальна справа за цією статтею була порушена лише 08 березня 2010р.

Доводи засудженого, що судом не зясовані всі обставини справи, що свідчить про фальсифікацію кримінальної справи є безпідставними, оскільки не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

Судом першої інстанції дана належна оцінка показам самого засудженого, які в частині того, що він чекав ОСОБА_1 з метою уладнати конфлікт та вимагав піти до міліції для дачі пояснень з приводу його побиття сином, а також про відсутність ножа, обґрунтовано визнано безпідставними, оскільки спростовуються показами потерпілої ОСОБА_1 про обставини нападу на неї, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_5 ОСОБА_12 та ОСОБА_11, які судом визнані послідовними і такими, що не викликають сумніву.

Посилання засудженого, що в ході досудового та судового слідства не проводилась експертиза на встановлення стану спяніння на момент скоєння ним злочину, проте, слідчим і судом необґрунтовано вказано, що він знаходився в стані алкогольного сп»яніння є частково обґрунтованим, оскільки в ході досудового слідства така обтяжуюча обставина не була інкримінована. Проте, як вбачається із вироку, суд вказав, що «засуджений ОСОБА_2 скоїв злочин, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, що є обставиною, яка обтяжує відповідальність».Однак, така обставина судом не була встановлена, в зв»язку з чим її слід виключити із вироку суду.

Істотних порушень вимог кримінального чи кримінально-процесуального закону, які б могли вплинути на прийняте рішення чи підстав для направлення справи на додаткове розслідування, апеляційний суд не вбачає.

При призначенні ОСОБА_2 покарання, суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що обтяжують і помякшують покарання та призначив покарання, яке відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України і є домірним скоєному.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області, -

У х в а л и л а :

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 - задовольнити частково, вирок Яготинського районного суду Київської області від 23 листопада 2010 року щодо ОСОБА_2 змінити, виключити із вироку посилання суду на те, що «засуджений ОСОБА_2 скоїв злочин, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, що є обставиною, яка обтяжує відповідальність».

В решті вирок суду залишити без зміни.

Головуючий

Судді