Справа № 164/311/15-к Провадження №11-кп/773/289/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2015 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляцію прокурора у кримінальному провадженні на вирок Маневицького районного суду від 12 травня 2015 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого згідно вироку Маневицького районного суду Волинської області від 26.02.2015 року за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із встановленням іспитового строку в 1 рік, визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України покарання ОСОБА_7 призначено за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Маневицького районного суду Волинської області від 26 лютого 2015 року більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, та остаточно визначено у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання змінено, обрано в залі суду запобіжний захід у виді тримання під вартою, який залишено до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання постановлено рахувати з 12 травня 2015 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він, усвідомлюючи, що 12 січня 2015 року слідчим відділенням Маневицького РВ УМВС України у Волинській області йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України у рамках кримінального провадження №0000443 від 27 листопада 2014 року, останній на шлях виправлення не став та повторно вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у приміщення. Так, 11 лютого 2015 року, приблизно об 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , керуючись корисливими мотивами, з метою крадіжки електричної плити марки «Електрон», прийшов до житлового будинку, який належить ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , після чого, шляхом від`єднання защіпки, на яку були зачинені вхідні двері, проник до середини даного приміщення, звідки таємно викрав вищевказану електричну плиту, вартістю 1000 гривень, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Неоспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, вчинення злочину обвинуваченим та кваліфікацію його дій, прокурор у кримінальному провадженні оскаржує вирок суду першої інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання без застосування ч. 4 ст. 70 КК України, а вироки Маневицького районного суду від 26 лютого та 12 травня 2015 року виконувати самостійно.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляції, міркування прокурора, яка частково підтримала подану апеляцію, обвинуваченого ОСОБА_7 , який визнав апеляцію, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляція прокурора підлягає до часткового задоволення.

Судом першої інстанції правильно встановлена винуватість ОСОБА_7 у вчиненні повторного таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у приміщення, тобто злочину, відповідальність за який передбачена ч.3 ст. 185 КК України. Кримінальне провадження розглянуто за правилами ст. 349 КПК України, тому суд апеляційної інстанції фактичні обставини не перевіряє.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував, що останній вчинив тяжкий злочин, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, відсутність у потерпілого претензій до ОСОБА_7 , відсутність обтяжуючих покарання обставин., однак наявність схильності до вчинення корисливих злочинів та небажання стати на шлях виправлення. До обставин, що пом`якшують покарання, судом правильно віднесено щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Твердження прокурора про те, що при призначенні ОСОБА_9 покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України суд першої інстанції допустив помилку, заслуговує на увагу.

Оскільки ОСОБА_7 був засуджений за вироком Маневицького районного суду від 26 лютого 2015 року за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі із застосуванням звільнення від відбування покарання з випробуванням і він вчинив до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який засуджений до покарання, що належить відбувати реально, то відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику призначення судами кримінального покарання" №7 від 24.10.2003 року застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожен вирок виконується самостійно.

Таким чином, суд необґрунтовано застосував положення ч. 4 ст. 70 КК України.

Згідно з ст. 409 КПК України підставою для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Як зазначено у ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Виходячи з вищенаведеного, у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, вирок суду щодо ОСОБА_7 на підставі ст. 404 КПК України підлягає зміні з вироку слід виключити вказівку суду про застосування при призначенні обвинуваченому покарання ч. 4 ст. 70 КК України. В решті вирок слід залишити без зміни.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 409, 413 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляцію прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Маневицького районного суду Волинської області від 12 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 змінити, виключивши з мотивувальної і резолютивної частини посилання на застосування до нього положень ч. 4 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Вироки Маневицького районного суду від 26 лютого та 12 травня 2015 року виконувати самостійно.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий :

Судді