Справа № 482/938/15-к
В И Р О К

Іменем України
22 червня 2015 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса кримінальне провадження зареєстроване в ЄРДР № 0000215 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні дітей не має, військовозобов`язаного, не працюючого, інвалідом не являється, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживаючого по АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

з учасниками судового провадження: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 і обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:
У лютому місяці 2015 року, точної дати та часу не встановлено, обвинувачений ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, пройшов на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , звідки таємно незаконно викрав металеве двоспальне ліжко, вартістю 260 грн, чотири металевих лома, вартістю 57 грн за 1 штуку, на загальну суму 228 грн та металеву арматуру довжиною 15 м., діаметром 20 мм., вартістю 100 грн, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на 588 грн. З місця вчинення злочину з викраденим зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, тобто, таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Обвинувачений ОСОБА_3 в скоєнні інкримінуємого йому злочину визнав себе винуватим повністю і в залі судового засідання пояснив, що дійсно як викладено у обвинувальному акті вчинив крадіжку металевих виробів, більшу частину яких здав на пункт прийому металобрухту, за що отримав гроші. Щиро розкаюється у вчиненому.

Факт наявності крадіжки підтверджується змістом витягу з кримінального провадження, з якого вбачається, що заяву ОСОБА_5 про вчинення крадіжки внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, кваліфікувавши дії невідомої особи за ч. 1 ст. 185 КК України.

За ініціативою суду визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення та його кваліфікації, оскільки обвинувачений фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті не оспорює, вину свою у вчиненому злочині визнає повністю.

Прокурор, потерпіла та обвинувачений проти такого об`єму та порядку дослідження доказів не заперечували.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та з`ясував у нього правильність розуміння наслідків цього, а також пересвідчився щодо добровільності та істинності його позиції.

При визначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину, а також те, що вчинений ним злочин відноситься до категорії середньої тяжкості.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 є щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння розкриттю злочину, а обставини, що обтяжують його покарання відсутні.

Ураховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , посередню характеристику за місцем проживання, обставини при яких він скоїв злочин, відсутність офіційного працевлаштування та інших джерел доходу, суд дійшов висновку, що доцільним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів слід призначити покарання у виді позбавлення волі.

За вищевикладених обставин суд вважає неможливим призначити більш м`який вид покарання, а саме, штраф, громадські або виправні роботи.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

В силу пунктів 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи та повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Речовий доказ: панцерна сітка від металевого ліжка залишити ОСОБА_5 , як власнику.

Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги.

Копія вироку вручається засудженому, потерпілій і прокурору під розписку.

Головуючий