ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 грудня 2014 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська матеріали кримінального провадження № 201/15520/14к (№ 1кп/201/678/2014), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000573, стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та мешкає у АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта повна вища, одруженого, раніше не судимого, приватного підприємця, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 29 серпня 2014 року о 09.15 годині, керуючи технічно справним автомобілем Опель Кадет, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , рухався по Запорізькому шосе з боку пр. Праці в напрямку вул. Шинної в Жовтневому районі міста Дніпропетровська.

Під час руху, обвинувачений ОСОБА_6 грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміні, приближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеним дорожнім знаком 5.35.1 Пішохідний перехід та дорожньою розміткою 1.14.3 Зебра червоно-білого кольору, не зупинився щоб надати дорогу пішоходу ОСОБА_7 , який перетинав по пішохідному переходу зліва на право, відносно його руху, проїзну частину Запорізького шосе та скоїв на нього наїзд.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому обох кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням відламків, рани середньої третини правої гомілки, ран лобної та тім`яної області по середині, чисельних саднин надбрівної області праворуч, лобно-скроневої області ліворуч, на спинці носу та на кінчику носу, по тильній поверхні обох кистей, по зовнішній та задній поверхні лівого ліктьового суглобу та передпліччя, по передній поверхні обох колінних суглобів, синця задньої поверхні гомілки та колінного суглобу, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що обвинувачений ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом - легковим автомобілем Опель Кадет, реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п.18.1 Правил дорожнього руху України, які встановлюють:

- п.18.1: Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, невиконання якого перебуває в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, частково відшкодував завдану шкоду, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, займається суспільно-корисною працею, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. При цьому, обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, судом не встановлено.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, в той же час, враховуючи конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії неумисних тяжких кримінальних правопорушень, наслідки останнього, поведінку обвинуваченого та його особу, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, позитивно характеризується за місцем проживання, частково відшкодував завдану шкоду, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, крім того, враховуючи достатню кількість пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин та відсутність обтяжуючих покарання останнього обставин, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням, в порядку, передбаченому ст. 75 КК України, та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України. Крім того, враховуючи обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення, а також особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити останньому обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Що стосується заявленого потерпілим до обвинуваченого ОСОБА_6 цивільного позову про стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000,00 грн., суд при вирішенні заявлених позовних вимог враховує, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий дійсно переніс фізичні та моральні страждання, які виразилися у втраті душевного спокою та звичайного ритму життя, постійного перебування в стресовому стані та здійснення довготривалого лікування, а також наявності додаткових витрат часу для відновлення стану здоров`я, у зв`язку з чим, дотримуючись принципів справедливості, розумності і достатності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, оскільки саме такий розмір моральної шкоди буде відповідати характеру вчиненого кримінального правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань потерпілого, а також ступеню вини обвинуваченого, який своїми діями завдав потерпілому моральну шкоду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного йому основного покарання, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: не виїзду за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомлення органу кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, та періодичного з`явлення для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн. (п`ятдесят тисяч гривень) 00 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1