Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
Ухвала іменем україни 16 грудня 2014 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Сахна Р. І.,

суддів: Животова Г. О., Крещенка А. М.,

при секретарі

судового засідання Петрику В. В.,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000250 від 14 січня 2014 року за обвинуваченням

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Воткінська Республіки Адмуртії Російської Федерації, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, проживаючого АДРЕСА_1 раніше судимого за вироком Якимівського районного суду Запорізької області від

17 грудня 2013 року за ч. 1 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, звільненого від його відбування з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік,

за ч. 2 ст. 185 КК,

за участю прокурора Парусова А. М.,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить постановлені у кримінальному провадженні судові рішення змінити, застосувати до його підзахисного положення ст. 75 КК. На думку захисника, місцевий суд незаконно вказав, що ОСОБА_2 вчинив крадіжку під час іспитового строку, оскільки на момент її вчинення попередній вирок щодо останнього не набрав законної сили.

Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 лютого 2014 року ОСОБА_2 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків ОСОБА_2 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

Вирішено питання про долю речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 06 травня 2014 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він

21 грудня 2013 року приблизно о 10.00 год. у стані алкогольного сп'яніння по АДРЕСА_2 м. Мелітополі Запорізької області повторно таємно викрав належне ОСОБА_4 майно на загальну суму 549,05 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який вважав, що доводи захисника, наведені у касаційній скарзі, є безпідставними, а постановлені у кримінальному провадженні судові рішення - законними та обґрунтованими, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Висновок суду про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правова кваліфікація вчиненого у касаційній скарзі не оскаржується.

Доводи захисника, наведені у касаційній скарзі, про неправильне застосування місцевим судом ст. 71 КК та про можливість застосування до його підзахисного положень ст. 75 КК, колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до ст. 65 КК суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з вимогами ст. 75 КК, якщо суд при призначені покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням.

При призначенні покарання суд урахував всі обставини справи, ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_2 кримінального правопорушення, пом'якшуючі обставини - щире каяття, визнання своєї вини, відшкодування матеріальної шкоди, наявність обтяжуючої - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп'яніння, а також урахував особу засудженого, який за місцем проживання характеризується задовільно, вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку.

Доводи захисника про необхідність визнання незаконним того, що його підзахисний вчинив злочин у період іспитового строку, оскільки попередній вирок не набрав законної сили, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків

ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що призначене

ОСОБА_2 покарання, його вид і строк визначено судом правильно, воно є необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення нових злочинів, а тому підстав для пом'якшення не вбачає.

Зазначені доводи захисника про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і про невідповідність призначеного ОСОБА_2 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості перевірялися і судом апеляційної інстанції та були визнані такими, що не заслуговують на увагу. Свій висновок апеляційний суд переконливо мотивував у своєму рішенні і вважати його необґрунтованим чи сумнівним немає підстав.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судових рішень, колегія суддів не встановила.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 434, 436, 438 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18 лютого 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від

06 травня 2014 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_3 - без задоволення.

Ухвала касаційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

Р. І. Сахно Г. О. Животов А. М. Крещенко