Справа № 441/2486/13-к 1-кп/441/132/2013
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.12.2013 року
Городоцький районний суд Львівської
області в складі :

головуючого судді - Яворської Н.І

при секретарі - Цап І.М.

з участю прокурора -Здзеби А.І.

обвинуваченої -ОСОБА_1

її законного представника ОСОБА_2 та
її захисника - ОСОБА_3

представника служби у справах дітей -
ОСОБА_4,

представника кримінальної міліції у
справах неповнолітніх - Баховського
Ю.П.

психолога - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в м. Городок
кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженки та
жительки АДРЕСА_1, громадянки України,
учениці 9-го Б класу, Городоцької ЗОШ №3,
не одруженої, раніше не судимої,

за ч.1 ст. 121 КК України

в с т а н о в и в:

07 жовтня 2013 року, близько 16 години,
більш точного часу судом не
установлено, ОСОБА_1 за місцем на той
час свого проживання в АДРЕСА_2,
знаходячись в приміщенні кімнати
спальні, на грунті довготривалих
неприязних відносин із своєю матір'ю
ОСОБА_7, під час виниклого конфлікту,
умисно нанесла один удар ножем в
область шиї потерпілої ОСОБА_7, у
результаті чого спричинила останній
тілесне ушкодження у вигляді
проникаючого ножового поранення
передньої поверхні шиї з ушкодженням
плевральної порожнини, яке було
небезпечним для життя в момент
заподіяння, що згідно висновку
судово-медичної експертизи за
критерієм небезпеки для життя в момент
спричинення, відноситься до тяжких
тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачена
ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину
визнала повністю і показала, що 07.10.2013
року близько 14 години прийшовши зі
школи, побачила матір з подружкою, які
вживали спиртні напої, потім палили
цигарки. Матір, на підвищених тонах
заставила її вчити уроки, при цьому
відібрала мобільний телефон в якому
вона використовувала калькулятор. Між
ними почалася сварка в ході якої її
мати нанесла їй рукою удар в обличчя, а
потім по спині та ногах. Після чого
вона не маючи умислу завдати шкоди
матері, а з метою залякування, взяла
кухонний ніж, який лежав на столі із
шкільними речами, та завдала ним матері
удар в шию. Пояснити свою поведінку не
може, що керувало нею в той момент не
знає.

Крім визнання своєї вини самою
обвинуваченою, вина ОСОБА_1 у вчиненому
злочині доведена сукупністю інших
доказів, досліджених в судовому
засіданні.

Із показань допитаної в судовому
засіданні свідка ОСОБА_8, вбачається,
що вона є подружкою обвинуваченої,
остання їй повідомила, що через
побиття її матір'ю вона завдала їй
травми ножем. Раніше ОСОБА_1 на свою
матір не скаржилася.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
показала, що вона є класним керівником
обвинуваченої, характеризує ОСОБА_1 з
позитивної сторони, проте замкнутою в
собі. Навчається посередньо.
Виховується у неповній сім'ї. Вбачала,
що ОСОБА_1 була часто пригніченою, але
не розпитувала про домашню обстановку.
Пропуски в навчанні без поважних
причин мала на початку вересня з
приводу чого було проведено бесіду з
мамою обвинуваченої.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що є
сусідкою потерпілої та обвинуваченої,
в той день, близько 15 години до них
заходила потерпіла, казала, що вжила
спиртне, скаржилася, що дочка є не
керованою та не вчить шкільні уроки,
посварила її і заставила виконувати
домашні завдання. Пробувши недовго
пішла додому, а через три п'ять хвилин
прибігла з пораненням в шиї та
кровоточащою раною і повідомила, що
дочка вдарила її ножем, таке не
заперечила і сама ОСОБА_1 по приїзду
викликаних працівників міліції, яким
розповіла, як і чим завдала матері
поранення.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що в той
день до них у квартиру забігла сусідка
ОСОБА_7 з пораненням в шиї, повідомила,
що дочка нанесла їй удар ножем.
Викликали швидку та доправили
потерпілу в лікарню, обвинувачена була
у квартирі до приїзду працівників
міліції. Допитаний в якості свідка
ОСОБА_12 дав суду ідентичні показання
свідка ОСОБА_11

Потерпіла ОСОБА_7 суду показала, що
обвинувачена є її рідною дочкою, за
поганого матеріального становища
виховувалася в школі інтернаті, а в
січні 2013 року за негативної поведінки,
дирекція інтернату попросила забрати
її. Дочку на облік до лікаря - психіатра
не ставила, натомість часто замічала
дивну поведінку в її діях. Не заперечує,
що в день події вжила спиртного
приблизно до 150 гр., та заперечує факт
побиття дочки. Поведінку дочки
пояснити не може, причини завдання їй
тілесного ушкодження ножем не знає.
Контролювала її щодо навчання, та
примушувала робити домашні завдання.
Дочка сприймала таке агресивно,
схильна говорити неправду. Щодо слідів
побоїв пояснила, що та сама могла їх
собі нанести.

У суду немає підстав не довіряти
показанням потерпілої та свідків, в
частині нанесення ножового поранення
першій її дочкою ОСОБА_1 оскільки вони
узгоджуються з показаннями,
обвинуваченої.

Крім того, злочин вчинений ОСОБА_1
підтверджується даними огляду місця
події, від 07.10.2013 року в ході якого за
місцем пригоди в кімнаті спальні в
квартирі АДРЕСА_2 було виявлено та
вилучено кухонний ніж зі слідами
речовини бурого кольору, на який
вказувала обвинувачена, та ствердила
що використала його для завдання
травми шиї своїй матері з метою
залякування.

Висновком експерта № 23913 від 08.10.2013 року
згідно якого у ОСОБА_7 виявлено
проникаюче ножове поранення передньої
поверхні шиї з ушкодженням плевральної
порожнини (т.2 а.с.120).

Враховуючи викладене, показання
обвинуваченої об'єктивно співпадають
з наведеними доказами, узгоджуються з
ними, а тому є достовірними.

З висновку психолого-психіатричної
експертизи ОСОБА_1 на даний час
психічним захворюванням не страждає. У
період інкримінованих їй дій вона
хронічним, психічним захворюванням чи
недоумством не страждала та не
виявляла ознак тимчасового чи будь
якого іншого хворобливого розладу.

З пояснень законного представника
ОСОБА_1 вбачається, що обвинувачена
його дочка, а потерпіла колишня
дружина, вихованням з малолітнього
віку дочки вони не займалися, потерпіла
постійно неврівноважена, ігнорувала
дітьми, вважає, що дочка не витримала
психологічного тиску матері.

Представник служби у справах дітей
показав, що ОСОБА_1 на обліку не
перебувала, навчалася в міру своїх
можливостей, характеризується з доброї
сторони.

Представник кримінальної міліції у
справах дітей суду показав, що
обвинувачена на обліку не перебувала,
після події, що сталася з нею проведено
бесіду, вона щиро кається у вчиненому.

Суд не приймає доводи потерпілої
ОСОБА_7, що вона не завдавала тілесних
ушкоджень дочці, оскільки таке
спростовано висновком експертизи №
238/13 від 08.10.2013 року, згідно якого у
неповнолітньої ОСОБА_1 було виявлено
рана на слизовій поверхні нижньої губи,
3 синці на правому плечі, лівій гомілці,
які утворилися від дії тупих предметів
(т.2 а.с.117) Крім того обвинувачена
детально та послідовно давала суду
показання події дня вчинення злочину.

Таким чином оцінюючи всі зібрані в ході
судового розгляду докази суд вважає
що винність обвинуваченої ОСОБА_1 у
завданні умисного тяжкого тілесного
ушкодження ОСОБА_7 знайшло своє
підтвердження. Суд кваліфікує дії
обвинуваченої за ст..121 ч.1 КК України,
як умисне тяжке тілесне ушкодження,
тобто умисне тілесне ушкодження,
небезпечне для життя в момент
заподіяння.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_1
покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК
України враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину, який відноситься до
тяжкого, особу винної, її неповнолітній
вік, виховання у неповній сім'ї та школі
- інтернаті, її стан здоров'я, минуле,
позитивні характеристик з боку
психолога та місця навчання
обставини, які пом'якшують та обтяжують
покарання. Обставин, які пом'якшують
покарання суд враховує першу
судимість, визнання вини, вчинення
злочину у неповнолітньому віці,
поведінку потерпілої. Також суд
знаходить за належне врахувати затяжні
та неприязні, провокаційні на сварки
стосунки в сім'ї обвинуваченої.

Обставинами, які обтяжують покарання
суд відповідно до ст. 67 КК України, не
вбачає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.65 КК
України, особі, яка вчинила злочин має
бути призначено покарання, необхідне і
достатнє для її виправлення та
попередження нових злочинів.

Враховуючи всі обставини справи,
особу винної, позитивну характеристику
з місця навчання та те, що в
неповнолітньому віці залишалася
довгий час без уваги батьків, її
молодий вік, злочин вчинено через
легковажність, першу судимість,
матеріальний та сімейний стан, стан
здоров'я, суд вважає, що виправлення і
перевиховання її можливе без
відбування покарання і можливість
звільнити їх від відбування покарання
на підставі ст.104 КК України.

Речові докази знищити, як такі, що не
являють собою цінності.

Керуючись ст.ст. 368,370,374 КПК України суд
,-

з а с у д и в:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні
злочину передбаченого ст.121 ч.1 КК
України призначивши покарання у виді 5
(п'яти) років позбавлення волі.

Застосувати ст.104 КК України та
звільнити засуджену ОСОБА_1 від
відбування призначеного покарання з
випробуванням, якщо вона на протязі
іспитового строку - одного року не
вчинить нового злочину.

Застосувати ст. 76 КК України та
покласти на неї обов'язок періодично у
вільний від навчання час з'являтися
для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої інспекції.

Вид заходу - особисте зобов'язання
ОСОБА_1 залишити до набрання вироком
законної сили.

Речові докази, що на зберіганні в
камері речових доказів Городоцького
РВ УМВС, якими є кухонний ніж, марлевий
тампон зі зразками крові, зразки крові
знищити, як такі що не являють собою
цінності.

Вирок набирає законної сили через
тридцять днів з дня його проголошення.

На вирок може бути подана
апеляційна скарга до Львівського
апеляційного суду через місцевий суд
протягом тридцяти днів з дня його
проголошення, особою яка перебуває під
вартою, строк подачі апеляційної
скарги обчислюється з моменту
вручення їй копії судового рішення.

Суддя:
Н.І. Яворська