1Справа № 335/1834/15-к 1-кп/335/186/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
1)
квітня 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевский районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю прокурорів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , при секретарі ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця м. Запоріжжя, не одруженого, тимчасово не працевлаштованого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

у скоєні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2014 року ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, вступив, з невстановленою в ході слідства особою, у злочинну змову, направлену на заволодіння шахрайським шляхом грошових коштів громадян, з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Так, відповідно до розподілених ролей, в обов`язки невстановленої особи входило підбір майна, оголошення щодо продажу якого, знаходилось на інтернет-сайтах, яке вони начебто будуть придбати, із встановленням номеру телефону потенціального продавця, номеру його карткового банківського рахунку, і визначенням виду товару, встановлення контакту з продавцем товару та повідомлення йому про його начебто оплату. В подальшому, відповідно розподілених ролей невстановленій особі потрібно було шляхом обману змусити продавця товару під приводом начебто отримання платежу за товар, перерахувати грошові кошти які знаходяться на його банківській картці та йому належать, на картку підконтрольну ОСОБА_4 .

В свою чергу в обов`язки ОСОБА_4 входило забезпечення безперешкодного доступу у любий момент до карткового банківського рахунку, на який планувалось переведення грошей, отриманих злочинним шляхом, подальше переведення вказаних грошей у готівку та заволодіння ними.

Так, 07.09.2014 року, невстановлена особа, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , скориставшись оголошенням про продаж ігрового будинку «Шоколадний котедж», вартістю 6 272 грн., яке було розміщено на інтернет-сайті «olx.ua», не маючи заздалегідь наміру на покупку запропонованого товару, шляхом введення в оману ОСОБА_6 , щодо дійсності намірів покупки товару за оголошенням, отримала реквізити банківської картки на яку повинні бути перераховані грошові кошти за оплату товару, а саме №947281 банку «Приват Банк», яка належала ОСОБА_6 , після чого в подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, невстановлена особа, увівши ОСОБА_6 в оману, щодо існування «Електронного гаманця», банку «Ощадбанк», скориставшись незнанням потерпілого в операціях пов`язаних із банківськими електронно-обчислювальними приладами (банкомат), проінструктувала щодо дій, які начебто надали можливість ОСОБА_6 , отримати грошові кошти, але врахувавши злочинний намір, невстановлена особа заволоділа грошовими коштами в сумі 6272 гривень, після чого ОСОБА_4 , здійснив банківську операцію, за допомогою банківського електронно-обчислювального приладу (банкомату), який знаходився за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 52, перевів у готівку вказану суму грошових коштів, після чого розподілив між собою та невстановленою особою.

Крім того, 27 вересня 2014 року, невстановлена особа, діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , скориставшись оголошенням про продаж іграшки «Фербі», вартістю 1 000 гривень, яке було розміщено на інтернет-сайті «оlx.uа», не маючи заздалегідь наміру на покупку запропонованого товару, шляхом введення в оману ОСОБА_7 , щодо дійсності намірів покупки товару за оголошенням, отримала реквізити банківської картки на яку повинні бути перераховані грошові кошти за оплату товару, а саме №890295 банку «ПриватБанк», яка належала ОСОБА_7 , після чого в подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, невстановлена особа, увівши ОСОБА_7 в оману, щодо існування «Електронного гаманця», банку «Ощадбанк», скориставшись незнанням потерпілого в операціях пов`язаних із банківськими електронно-обчислювальними приладами (банкомат), проінструктувала, щодо дій, які б начебто надали можливість ОСОБА_7 , отримати грошові кошти за придбання товару, але врахувавши злочинний намір, невстановлена особа заволоділа грошовими коштами в сумі 1000 гривень, після чого ОСОБА_4 , здійснив банківську операцію, за допомогою банківського електронно-обчислювального приладу (банкомату), який знаходився за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 52, перевів у готівку вказану суму грошових коштів, після чого розподілив між собою та невстановленою особою.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю і пояснив, що у минулому році, точного часу не пам`ятає, він познайомився з одним чоловіком, який запропонував йому заробити гроші. Як пояснив обвинуваченому вказаний чоловік, в його роль буде входити зняття грошових коштів, які були отримані від потерпілих. Перерахування отриманих грошових коштів відбувалося на банківську картку ОСОБА_4 , який згодом знімав їх у банкоматі «Ощадбанк» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги буд. 52. Більшу частину отриманих грошових коштів він віддавав незнайомому чоловіку, а іншу залишав собі, як винагороду. Цивільні позови визнав у повному обсязі. Щиро розкаявся та просив строго його не карати.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого.

При встановлених обставинах, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 190 КК України, як пособництво у шахрайстві, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки та за ч. 1 ст. 209 КК України, як вчинення фінансової операції з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, а також вчинення дій, спрямованих на приховування чи маскування незаконного походження таких коштів.

При призначенні ОСОБА_4 покарання, суд керується вимогами ст. 65 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує характер і ступінь тяжкості скоєних злочинів, які закон відносить до тяжких злочинів, обставини справи, особу обвинуваченого, який раніше не був судимим, на обліку у наркологічному диспансері та у психіатричній лікарні не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, та з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України у вигляді позбавлення волі в межах санкцій даних статей.

Крім того, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. ст. 75, 76 КК України і звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком, оскільки зазначене покарання, на думку суду, цілком відповідає тяжкості та обставинам вчиненого злочину, особі обвинуваченого, що у сукупності на думку суду дає підстави вважати, що виправлення засудженого можливе без ізоляції його від суспільства.

Як роз`яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до ст. 55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою підсудного або із заняттям ним певною діяльністю.

Якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину. До інших осіб, які були співучасниками злочину, не пов`язаного з їх діяльністю чи займаною посадою, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю не застосовується з наведенням у вироку відповідних мотивів. У такому випадку посилатися на статтю 69 КК України не потрібно.

Враховуючи те, що на момент вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України, та на час розгляду справи, ОСОБА_4 ніде не працював, ніякою діяльність не займався, а злочин, за вчинення якого він засуджується не пов`язаний з обійманням ним посади, суд приходить до висновку, що підстави для застосування до нього покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю відсутні.

Також з урахуванням того, що засуджений звільняється від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком, суд на підставі ст. 77 КК України не застосовує до нього покарання у вигляді конфіскації майна.

Цивільні позови, заявлені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про відшкодування матеріальних збитків, спричинених злочином, підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки є обґрунтованими, визнані обвинуваченими та підтверджені матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 368, 371, 374, 376, 377 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст.190, ч. 1 ст.209 КК України і призначити йому покарання:

· за ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 190 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

· за ч. 1 ст. 209 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з конфіскацією коштів, одержаних злочинним шляхом.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, з конфіскацією коштів, одержаних злочинним шляхом.

Застосувати ст. 75 КК України і звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне мешкання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця мешкання і роботи; періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 6 272 (шість тисяч двісті сімдесят дві) гривні.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 майнову шкоду в розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1