12.02.2015
Справа № 469/126/15-к
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року Березанський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді- ОСОБА_1
при секретарі:- ОСОБА_2
обвинуваченого- ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Коблеве Березанського району Миколаївської області, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, працездатного, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,
З місця вчинення злочину ОСОБА_4 зник, розпорядившись викраденим майном як своєю власністю, чим спричинив матеріальний збиток потерпілій ОСОБА_5 на загальну суму 880 грн.
Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна.
В підготовче судове засідання потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 була надана угода про примирення від 22.01.2015 року на затвердження суду.
Згідно з умовами вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався:
1) в строк до 30.03.2015 року відшкодувати потерпілій завдану ним матеріальну шкоду за викрадене майно в розмірі 500 (п`ятсот) гривень.
Сторони угоди дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1. ст.185 КК України, а також, за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме, покарання у вигляді громадських робіт строком сто двадцять годин.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про примирення суд виходить з наступного.
Відповідно до п.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
П.1 ч.3. ст.314 КПК України передбачено можливість укладання угоди в підготовчому судовому засіданні.
Відповідно до положень ч.1 ст.475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені злочину середньої тяжкості, а укладання угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України.
Перевіряючи угоду на відповідність вимогам закону, суд дійшов до висновку, що умови угоди відповідають вимогам ст.471 КПК України, вимогам Кримінального кодексу України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Узгоджене сторонами угоди покарання відповідає положенням ст.65, ч.1 ст.185 КК України, і з зазначеною в угоді мірою покаранням погоджується обвинувачений.
Факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 крадіжки належного потерпілій ОСОБА_5 майна загальною вартістю 880 грн., а саме: однієї металевої бочки об`ємом 200 літрів, однієї металевої бочки об`ємом 100 літрів, та металевої емальованої ванни, суд вважає встановленим в судовому засіданні, оскільки обвинувачений добровільно, в порядку, встановленому процесуальним законом, повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, про що зазначив в угоді про примирення, і підтвердив суду в судовому засіданні, а тому дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Злочин є закінченим, вчиненим з прямим умислом і корисливим мотивом.
Таким чином, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, зокрема, думку прокурора, який не заперечує проти затвердження такої угоди, суд вважає, що для затвердження угоди про примирення є правові підстави.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, необхідного і достатнього для його виправлення і попередження нових злочинів, суд дійшов до висновку про призначення ОСОБА_4 , покарання, узгодженого сторонами угоди про примирення, яке відповідає санкції ч.1 ст.185 КК України, за якою кваліфіковано його дії органом досудового розслідування та судом.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд, -
у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у вигляді громадських робіт строком сто двадцять годин.
Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку у виконання.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Миколаївської області через Березанський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя