Справа № 743/1440/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/229/2015
Категорія - ч.1 ст.249 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000286 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05 січня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, освіта повна середня, працює оператором котельні ТОВ "Тепломережа", раніше не судимий,

засуджений за ч.1 ст.249 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 3400 грн. з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_2 , одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, освіта професійно-технічна, інвалід ІІІ групи, працює оператором котельні ДНЗ № 4 м. Ніжина, раніше не судимий,

засуджений за ч.1 ст.249 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 2550 грн. з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого.

Запобіжні заходи обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не обирались.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави залишено без розгляду, у зв`язку з добровільним відшкодуванням обвинуваченими завданої шкоди.

Питання про речові докази вирішені в порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що у період часу з 15.00 год. 30 липня 2014 року до 03.00 год. 31 липня 2014 року, ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , в урочищі „Замглай, поблизу села Вишневе Ріпкинського району Чернігівської області, куди вони прибули з міста Ніжина на автомобілі марки „ВАЗ 21103, д.н.з. НОМЕР_1 , з причепом, д.н.з. НОМЕР_2 , з використанням двох гумових човнів та заборонених знарядь лову - сіток „зяберних і „поріжних, у загальній кількості 24 шт., займались незаконним добувним рибним промислом, виловивши риб цінних порід у кількості: карась сріблястий - 405 шт.; щука - 2 шт.; линь - 3 шт.; окунь - 8 шт., чим завдали істотну шкоду водним живим ресурсам у розмірі 8058 грн.

Не погодившись з рішенням суду, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подали аналогічні за змістом апеляційні скарги, в яких просили скасувати вирок місцевого суду, а кримінальне провадження щодо них закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України. Свої вимоги обґрунтовують тим, що як передбачено ст.45 КК України, вони вперше вчинили злочин невеликої тяжкості, щиро розкаялись у скоєному, активно сприяли розкриттю злочину та повністю відшкодували завдані ними збитки, а тому підлягають звільненню від кримінальної відповідальності.

У своїх запереченнях прокурор просив апеляційні скарги обвинувачених залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді; обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які підтримали свої апеляційні скарги, та просили їх задовольнити з наведених вище підстав; захисника ОСОБА_7 , яка погодилась з позицією своїх підзахисних; прокурора, котрий просив вирок місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів підстав для їх задоволення не вбачає, виходячи з наступного.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув дане провадження відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, обмеживши дослідження доказів по справі допитом обвинувачених, які повністю визнали себе винними у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, дали детальні пояснення з приводу обставин його вчинення, а тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин, згідно положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.249 КК України, що також ніким з учасників процесу не оспорюється.

Відповідно до вимог ст.ст.285, 286 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно положень ст.45 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Як убачається зі змісту пункту 3 Постанови Пленуму ВСУ від 23.12.2005 року № 12 „Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності, звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям (ст.45 КК України) можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості.

Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.45 КК України.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної

шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_8 після вчинення ним кримінального правопорушення вказувала на відсутність активного сприяння в розкритті злочину, так як 31 липня 2014 року він відмовився від дачі будь-яких пояснень органу досудового розслідування в рамках відкриття кримінального провадження, а також відмовився надати доступ до речей, які в подальшому були визнані предметом, знаряддями та засобами вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, поведінка обвинуваченого ОСОБА_9 безпосередньо після вчинення і виявлення кримінального правопорушення, не вказувала на активне сприяння у розкритті злочину, про що свідчить надання ним 31 липня 2014 року неправдивих пояснень органу досудового розслідування в рамках відкриття кримінального провадження, та повідомлення ним про вчинений злочин у строк, що перевищує один місяць.

Таким чином, при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи, тому колегія суддів вважає, що підстави для скасування вироку і закриття провадження із звільненням обвинувачених від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.249 КК України, відсутні.

Призначаючи обвинуваченим покарання, місцевий суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, їх відношення до скоєного, дані про їх особи, які раніше не притягувалися до кримінальної відповідальності, кожен має на утриманні двох неповнолітніх дітей; за місцем проживання ОСОБА_8 характеризується посередньо, а ОСОБА_9 позитивно, та є інвалідом 3 групи; обставини, які пом`якшують покарання обвинувачених - щире каяття та добровільне відшкодування шкоди, завданої злочином; обставину, яка обтяжує їх покарання вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб; та прийшов до правильного висновку про необхідність призначити кожному з обвинувачених покарання у виді штрафу, в межах санкції ч.1 ст.249 КК України, з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього здобутого.

Саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення нових злочинів, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінально-процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05 січня 2015 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4