Номер провадження 1-кп/243/352/2015
Номер справи 243/4067/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«13» травня 2015 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
потерпілого ОСОБА_4
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6
законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_7
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_8
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Слов`янська Донецької області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, учня 8 класу ЗОШ-інтернату №1 міста Слов`янська, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні немає, інвалідом не являється, зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Слов`янська Донецької області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, учня групи № 10-13 Слов`янського професійного машинобудівного ліцею, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні немає, інвалідом не являється, зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_2 раніше судимого:
-20 жовтня 2014 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч.1 КК України до покарання у вигляді громадських робіт на строк сто дев`яносто годин;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185 ч.3, 190 ч.2 КК України
ВСТАНОВИВ:
02 березня 2015 року близько 16 години 30 хвилин ОСОБА_5 , ОСОБА_6 знаходилися поблизу будинку АДРЕСА_3 , де у них виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна з господарчої споруди, що є сховищем, розташованої на прибудинковій території вказаного будинку, що належить ОСОБА_11 .
Реалізуючи злочинний умисел ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , будучи раніше 20 жовтня 2014 року засудженим Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч.1 КК України до покарання у вигляді громадських робіт на строк сто дев`яносто годин, за попередньою змовою групою осіб та разом у зазначений час в указаному місці, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, умисно, керуючись корисливим мотивом і метою, не маючи на те права, незаконно, розподіливши ролі, знаходячись на території двору будинку АДРЕСА_3 , де шляхом пошкодження стіни господарчої споруди, що є сховищем, та розташованої на прибудинковій території вказаного будинку, незаконно проникли до зазначеної господарчої споруди, звідки діючи з єдиним злочинним умислом, таємно, умисно, з корисливих мотивів викрали наступні речі:
-електролобзик «Фиолент» ПМ З-600Є вартістю 810,00 гривень;
-два металевих автомобільних диска вартістю 458,34 гривни;
-металеву раковину вартістю 54,17 гривень;
-сім металевих труб, загальною вартістю 287,97 гривень;
Вилучивши таким чином майно із законного володіння власника ОСОБА_11 та отримавши реальну можливість розпоряджатися викраденим.
Після чого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим розпорядилися на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 1610, 48 гривень.
Окрім того, 16 березня 2015 року близько 20 години 00 хвилин ОСОБА_6 знаходився біля магазину «П`ятак», що знаходиться по вулиці Комунарів у м. Слов`янську, де зустрів свого приятеля ОСОБА_12 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , у якого з собою був велосипед зеленого кольору з нижньою рамою по типу «Україна». В цей час, на цьому ж місці у ОСОБА_6 виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, а саме - вищевказаним велосипедом, шляхом зловживання довірою свого приятеля неповнолітнього ОСОБА_12 , з метою його подальшого продажу та отримання грошових коштів.
Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_6 , будучи раніше 20 жовтня 2014 року засудженим Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч.1 КК України до покарання у вигляді громадських робіт на строк сто дев`яносто годин, спочатку попросив ОСОБА_12 підвезти його до дитячого майданчика, розташованого по вул. Комунарів м. Слов`янська. ОСОБА_12 погодився на це. 16 березня 2015 року близько о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_12 разом з ОСОБА_6 на велосипеді приїхали на вищевказаний дитячий майданчик, де останній, продовжуючи свій єдиний злочинний намір, діючи умисно, з корисливих мотивів, попросив у ОСОБА_12 велосипед зеленого кольору з нижньою рамою по типу «Україна» для того, щоб покататися, не маючи наміру повертати його. В цей же час, на цьому ж місці неповнолітній ОСОБА_12 , довіряючи своєму приятелю ОСОБА_6 , не усвідомлюючи протиправного характеру його дій, добровільно, будучі введеним в оману ОСОБА_6 , який мав на меті заволодіти чужим майном, а саме велосипедом зеленого кольору з нижньою рамою по типу «Україна», шляхом зловживання довірою неповнолітнього ОСОБА_12 передав ОСОБА_6 вищевказаний велосипед для того, щоб останній покатався на ньому декілька хвилин. В той час, коли ОСОБА_6 сів та почав їхати на велосипеді з території вищевказаного дитячого майданчику в напрямку вул. Чубаря м. Слов`янська, чим неправомірно заволодів майном ОСОБА_4 .
Після вчинення зазначених дій ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а чужим майном, яким він заволодів шляхом зловживання довірою ОСОБА_12 , а саме велосипедом зеленого кольору з нижньою рамою по типу «Україна», розпорядився на власний розсуд.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 277, 78 гривень.
У вчиненні вказаних кримінальних правопорушень обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 викриваються наступними доказами.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав повністю свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України та суду пояснив, що 02 березня 2015 року близько 16 години 30 хвилин він та ОСОБА_6 знаходилися поблизу будинку АДРЕСА_3 , де у них виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна з господарчої споруди, що є сховищем, розташованої на прибудинковій території вказаного будинку. Він та ОСОБА_6 , розподіливши ролі, знаходячись на території двору будинку АДРЕСА_3 , де шляхом пошкодження стіни господарчої споруди проникли до зазначеної господарчої споруди, звідки викрали наступні речі: електролобзик, два металевих автомобільних диска, металеву раковину, сім металевих труб. Після чого вони з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим розпорядилися на власний розсуд.
У тому, що вчинив вказане кримінальне правопорушення, він щиро розкаявся.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 визнав повністю свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.3, 190 ч.2 КК України та суду пояснив, що 02 березня 2015 року близько 16 години 30 хвилин він та ОСОБА_5 знаходилися поблизу будинку АДРЕСА_3 , де у них виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна з господарчої споруди, що є сховищем, розташованої на прибудинковій території вказаного будинку. Він та ОСОБА_5 , розподіливши ролі, знаходячись на території двору будинку АДРЕСА_3 , де шляхом пошкодження стіни господарчої споруди проникли до зазначеної господарчої споруди, звідки викрали наступні речі:електролобзик, два металевих автомобільних диска, металеву раковину,сім металевих труб. Після чого вони з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а викраденим розпорядилися на власний розсуд.
Окрім того, 16 березня 2015 року близько 20 години 00 хвилин він знаходився біля магазину «П`ятак», що знаходиться по вулиці Комунарів у м. Слов`янську, де зустрів свого приятеля ОСОБА_12 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , у якого з собою був велосипед зеленого кольору з нижньою рамою по типу «Україна». У нього виник протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, з метою його подальшого продажу та отримання грошових коштів. Він спочатку попросив ОСОБА_12 підвезти його до дитячого майданчика, розташованого по вул. Комунарів м. Слов`янська. ОСОБА_12 погодився на це. 16 березня 2015 року близько о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_12 разом з ним на велосипеді приїхали на вищевказаний дитячий майданчик, де він попросив у ОСОБА_12 велосипед зеленого кольору з нижньою рамою по типу «Україна» для того, щоб покататися, не маючи наміру повертати його. ОСОБА_12 добровільно, будучі введеним в оману передав йому вищевказаний велосипед для того, щоб останній покатався на ньому декілька хвилин. В той час, коли він сів та почав їхати на велосипеді з території вищевказаного дитячого майданчику в напрямку вул. Чубаря м. Слов`янська, чим неправомірно заволодів майном ОСОБА_4 . Коли він брав велосипед, то наміру повертати велосипед у нього не було. Він заховав велосипед в кущах біля стадіону «Хімік» по вул. Чубаря, а наступного дня продав його на центральному ринку.
У тому, що вчинив вказане кримінальне правопорушення, він щиро розкаявся.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.
Потерпіла ОСОБА_11 , яка належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, звернулася до суду з Заявою, в якій просить суд розглянути дане кримінальне провадження без її участі. Претензій до обвинуваченого вона не має.( а.с. 27)
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що дійсно 16 березня 2015 року ОСОБА_6 заволодів велосипедом зеленого кольору з нижньою рамою по типу «Україна», який належить їй і на якому їздить її неповнолітній син - ОСОБА_13 . На теперішній час велосипед їй повернуто, ніяких претензій до обвинуваченого вона не має. Просить суд призначити йому покарання на розсуд суду.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченими, провина обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме: Із Протоколу огляду місця події від 03 березня 2015 року вбачається, що місцем огляду є домоволодіння АДРЕСА_3 та господарча споруда, що є сховищем, розташована на прибудинковій території вказаного домоволодіння та зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення ( а.с. 41-42)
Із Протоколу огляду місця події від 06 квітня 2015 року вбачається, що місцем огляду є ділянка місцевості, розташована біля будинку №4 по вулиці Корольова в м. Слов`янську. На вказаній ділянці місцевості знаходяться два металевих автомобільних диски, на поверхні кожного диску маються отвори різної форми та діаметру. Поруч з дисками знаходиться металева раковина прямокутової форми пофарбована в білий колір. Поруч з раковиною знаходиться електричний лобзик «Фиолент» ПМЗ 600Є в корпусі зеленого кольору та сім металевих труб ( а.с. 46-48).
Із Розписки потерпілої ОСОБА_11 від 06 квітня 2015 року вбачається, що їй повернуто вкрадене у неї майно, а саме: електролобзик «Фиолент» ПМЗ 600Є в корпусі зеленого кольору, два металевих автомобільних диска, металеву раковину білого кольору, сім металевих труб ( 1 труба довжиною 185 см, 2 труба довжиною 252 см, 5 останніх труб довжиною 300 см, діаметр кожної труби 2,5 см.) ( а.с. 52);
Із Висновку судової товарознавчої експертизи від 06 квітня 2015 року вбачається, що «Ринкова вартість майна станом на 02 березня 2015 року складає:
-електролобзик «Фиолент ПМЗ 600Є» - 810 гривень 00 коп
-металеві автомобільні диски- 2 штуки 458 гривень 34 коп;
-металева раковина 54 гривни 17 коп;
-металеві труби діаметром 2,5 см довжиною 1,85 м- 27 гривень 50 коп;
-металеві труби діаметром 2,5 см довжиною 2,52 м. 37 гривень 47 коп;
-металеві труби діаметром 2,5 см довжиною 3 метри- 5 штук- 223 гривни 00 коп ( а.с. 78-94)
Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 22 квітня 2015 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії підозрюваний ОСОБА_6 докладно розповів та показав ділянку місцевості поблизу двору будинку АДРЕСА_3 , на якій він спостерігав за ОСОБА_5 , а також вказав з якої саме господарчої споруди вони вчинили крадіжку чужого майна; вказав де саме він перебував, коли ОСОБА_5 передавав йому з господарчої споруди викрадене майно; вказав напрямок, в якому вони з ОСОБА_5 рухалися з викраденим майном в напрямку вул. Під`їздної м. Слов`янська ( а.с. 102-104);
Із Протоколу огляду місця події від 07 квітня 2015 року вбачається, що місцем огляду є домоволодіння АДРЕСА_5 , де мешкає ОСОБА_14 , який добровільно видав велосипед марки «Україна» зеленого кольору ( а.с. 108-110);
Із Висновку судової товарознавчої експертизи від 15 квітня 2015 року вбачається, що «Ринкова вартість майна, наданого на оцінку велосипед по типу «Україна» зеленого кольору на 16 березня 2015 року складала 277 гривень 78 коп ( а.с.114-125)
Із Розписки потерпілої ОСОБА_4 від 15 квітня 2015 року вбачається, що їй повернуто вкрадений у неї велосипед марки по типу «Україна» зеленого кольору ( а.с.129);
Із Протоколу пред`явлення речей для впізнання від 15 квітня 2015 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії серед пред`явленних велосипедів потерпіла ОСОБА_4 впізнала приналежний їй велосипед по типу «Україна» зеленого кольору ( а.с.130-131);
Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15 квітня 2015 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії свідок ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_6 , як особу, який продав йому велосипед зеленого кольору по типу «Україна» 17 березня 2015 року на ЦКР міста Слов`янська ( а.с. 132);
Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 22 квітня 2015 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії підозрюваний ОСОБА_6 докладно розповів та показав ділянку місцевості на дитячому майданчику, розташованому по вул. Комунарів м. Слов`янська, перебуваючи на якій він шляхом зловживання довірою заволодів велосипедом ОСОБА_4 ; вказав напрямок в сторону вул. Чубаря м. Слов`янська, в якому він рухався на викраденому велосипеді; вказав на місце в кущах, розташованих на території стадіону «Хімік» м. Слов`янська, де він сховав викрадений велосипед ( а.с. 145-147);
Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінальних правопорушень мала місце, провину обвинувачених повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ст. 185 ч.3 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше сховище; вчинене обвинуваченим ОСОБА_6 вірно кваліфіковано за ст. 185 ч.3 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше сховище, за ст. 190 ч.2 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою ( шахрайство), вчинене повторно.
При визначенні міри покарання обвинуваченим у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченими, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень: сукупність усіх характеризуючих їх обставин, віднесення кримінальних правопорушень законодавством до тяжких злочинів та злочинів середньої тяжкості, характер, ступінь їх суспільної небезпеки , дані про особи обвинувачених.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що ОСОБА_5 щиросердно розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, повністю відшкодовано спричинену матеріальну шкоду, вчинення злочину неповнолітнім.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що ОСОБА_6 щиросердно розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, повністю відшкодовано спричинену матеріальну шкоду.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».
п.2 «Відповідно до п.1 ч.1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом… менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини,неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо».
Суд, призначаючи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання, також враховує вимоги ч.2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
У відповідності до п.10 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1134/0/4-13 від 18 липня 2013 року « Про деякі питання здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх»
«Суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень Глави 29 КПК та розділу Х1 КК. Судам необхідно зважати, що при постановленні вироку щодо неповнолітньої особи вони повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обгрунтованості покарання. Суд має максимально індивідуалізувати покарання, призначаючи його конкретній неповнолітній особі за конкретне кримінальне правопорушення.
Індивідуалізація покарання є важливою вимогою принципового характеру, що передбачає персоніфікацію кримінальної відповідальності: вона настає лише щодо конкретної особи, яка вчинила злочин ( статті 2,18, 50 КК) Тому призначення покарання з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи неповнолітнього та обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, яка полягає у виправленні неповнолітнього засудженого, його вихованні та соціальній реабілітації».
Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_5 є осудним, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, задовільно характеризується за місцем мешкання та навчання, навчається у 8 класі ЗОШ - інтернаті №1 міста Слов`янська, особу винного, а також те, що потерпілі не наполягають на суворій мірі покарання для обвинуваченого, повністю відшкодовано спричинену матеріальну шкоду, як на момент вчинення кримінального правопорушення так і на теперішній час ОСОБА_5 є неповнолітнім і тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі,однак, в мінімальних межах санкцій інкримініруємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень.
Приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини по справі, ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер та мотиви протиправних дій, враховуючи вищенаведені дані характеристики особи обвинуваченого і попередню позитивну соціальну поведінку, які знижують ступінь тяжкості скоєного правопорушення і ступінь небезпеки особи обвинуваченого для суспільства, його запевнення, що більше ніколи злочинів скоювати не буде, наявність обставин, що пом`якшують йому покарання, суд, всебічно оцінюючи викладені обставини, приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_5 без реального відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому вважає за можливе призначити йому покарання із застосуванням положень ст.ст. 75, 104 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку.
На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_6 є осудним, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, вчинив кримінальні правопорушення, які у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів та злочинів середньої тяжкості, негативно характеризується за місцем мешкання та навчання, навчається у Слов`янському професійному машинобудівному ліцеї, особу винного, а також те, що потерпілі не наполягають на суворій мірі покарання для обвинуваченого, повністю відшкодовано спричинену матеріальну шкоду, і тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі,однак, в мінімальних межах санкцій інкримініруємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка передбачає, що питання про обгрунтованість періоду тримання під вартою не можна розглядати абстрактно. Оцінювати, наскільки виправданим є подальше тримання обвинуваченого під вартою, в кожній справі потрібно з огляду на конкретні обставини. У тій чи іншій справі безперервне тримання під вартою можна виправдати лише у разі, якщо існують конкретні ознаки справжнього суспільного інтересу, який попри презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, викладений у статті 5 Конвенції. Конвенція гарантує основоположне право на свободу та недоторканість, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п.1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме: гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_6 нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов по справі не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370,374 КПК України, суд
З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у вигляді позбавлення волі на строк три роки.
Застосувати ст.ст. 75,76, 104 КК України і у відповідності з цими статтями кримінального закону звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного за цим вироком з випробуванням на строк два роки, зобов`язавши його не виїздити за межі України на постійне мешкання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до органів кримінально - виконавчої інспекції.
Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. ст. 131, 176 КПК України не обирався.
Визнати ОСОБА_10 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185 ч.3, 190 ч.2 КК України і призначити йому покарання за цими статтями кримінального закону: за ст. 185 ч.3 КК України у вигляді позбавлення волі на строк три роки; за ст. 190 ч.2 КК України у вигляді позбавлення волі на строк два роки.
За сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, у відповідності до ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_15 за цим виром призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - позбавлення волі на строк три роки з відбуванням покарання у кримінально-виконавчий установі.
За сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, у відповідності до ч.4 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_15 призначити: - позбавлення волі на строк три роки з відбуванням покарання у кримінально-виконавчий установі, а Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23 березня 2015 року у відповідності до якого ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 КК України та йому призначено покарання з урахуванням вимог ст.ст. 71,72 КК України у вигляді позбавлення волі на строк два роки, з застосуванням статей 75,76 КК України з випробуванням на строк два роки - виконувати самостійно.
Початок строку відбуття покарання у вигляді позбавлення волі засудженому ОСОБА_6 обчислювати з моменту його затримання та реального виконання покарання у вигляді позбавлення волі.
Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. ст. 131, 176 КПК України не обирався.
Виконання вироку в частині затримання ОСОБА_6 і етапування його для відбування ним покарання у вигляді позбавлення волі до Артемівського слідчого ізолятора УДПтСУ в Донецькій області доручити працівникам Слов`янського МВ ( з обслуговування м. Слов`янська та Слов`янського району) ГУМВС України в Донецькій області.
Апеляційна скарга на вирок суду подається до судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.
Головуючий: суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1 .