Справа № 215/5808/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу

у складі:головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

засудженого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі клопотання засудженого ОСОБА_5

про застосування давності виконання вироку і звільнення від відбування покарання,-

ВСТАНОВИВ:

04.07.2025 засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що він засуджений до довічного позбавлення волі вироком Дніпропетровського областного суду від 14.11.2000. Посилаючись на положення ч.3 ст.63 Конституції, рішення КСУ від 16.09.2021, рішення ЄСПЛ у справі "Медвєдєв проти України", ст. 4 КК України просив звільнити його від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку. Вказав на відбутий ним строк кримінального покарання, яке визнано протиправним, сплив передбаченого законом строку для відбуття покарання.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав свої заявлені вимоги.

Захисник засудженого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав клопотання .

Прокурор у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні клопотання засудженого, оскільки вирок щодо засудженого набрав законної сили та засуджений на даний час відбуває покарання, тобто має місце приведення вироку до виконання .

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали клопотання засудженого, суд приходить до наступного.

Вироком Дніпропетровського обласного суду від 14.11.2000 ОСОБА_5 засуджений за ст.93 п.п. б, г , з, ч.2 ст.17, ст.93 п.п. б, г, з КК України (1960 року) до покарання у виді довічного позбавлення волі . Ухвалою Верховного Суду України від 16.01.2001 року вирок залишено без змін.

Згідно розпорядження суду ОСОБА_5 відбуває покарання в державній установі «Криворізька установа виконання покарань (№3)».

Статтею 63 КК України визначено, що покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщення його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Таке покарання як довічне позбавлення волі передбачене ст. 64 КК України, воно встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк.

Положеннями статті 80 КК України передбачений порядок звільнення від відбування покарання особи, якщо обвинувальний вирок відносно особи не був виконаний.

Так, відповідно до п.5 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк п`ятнадцять років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин. За ч.5 цієї ж статті питання про застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі заміняється позбавленням волі.

Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків із дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання.

Існування в КК України цього виду звільнення від відбування покарання обумовлюється недоцільністю виконання обвинувального вироку, оскільки після спливу вказаних строків його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу, а також тим, що не вчинення засудженим у цей період нового злочину, як правило, свідчить про втрату ним суспільної небезпечності.

Початком перебігу строку давності є день набрання чинності обвинувальним вироком, який встановлюється кримінально-процесуальним законодавством.

Тривалість строків давності, передбачених п.п.1-5 ч.1 ст.80 КК України, диференціюється залежно від тяжкості вчиненого злочину, а також виду та міри призначеного судом покарання, у т.ч. остаточного покарання за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків (ст.ст. 70-72 вказаного Кодексу).

Обвинувальний вирок це рішення суду про застосування до винного покарання, в якому визначається його конкретний вид і розмір. Причому, при застосуванні ст.80 КК мається на увазі обвинувальний вирок, який вступив у законну силу, але не спрямований на виконання або звернений до виконання та не реалізований повністю або частково.

Виконання вироку завершальна стадія кримінального процесу, в якій вирок суду, що набрав законної сили, звертається до виконання і безпосередньо реалізується рішення суду (про покарання, про відшкодування шкоди, про виправдання і звільнення з-під варти тощо) та вирішуються питання, що виникають у зв`язку зі зверненням вироку до виконання і його виконанням.

Одним з принципів кримінального процесу є обов`язковість вироку, ухвали і постанови суду, згідно з якою вирок, ухвала і постанова суду, що набрали законної сили, є обов`язковими для всіх державних і громадських підприємств, установ і організацій, посадових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно із ч. 1 і ч. 2 ст. 404 КПК України (в редакції 1960 року) вирок, що набрав законної сили, звертається до виконання судом, який постановив вирок, не пізніше як через три доби з дня набрання ним законної сили або повернення справи з апеляційної чи касаційної інстанції. Суд разом із своїм розпорядженням про виконання обвинувального вироку надсилає копію вироку тому органу, на який покладено обов`язок виконати вирок.

Аналогічна за змістом норма міститься у відповідних частинах статті 535 КПК України.

Звернення вироку до виконання полягає не лише у видачі розпорядження, про які зазначено вище, а у комплексі дій, до яких входить і безпосередня реалізація судового рішення, в даному випадку визначення місця відбування покарання, переведення засудженого із слідчого ізолятора до виправної колонії певного типу тощо.

Частиною першою статті 401 КПК України(в редакції 1960 року) передбачалось, що вирок місцевого суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляцій, а вирок апеляційного суду після закінчення строку на подання касаційної скарги, якщо його не було оскаржено. У разі подачі апеляцій, касаційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи відповідно апеляційною чи касаційною інстанцією, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Так, у даному випадку вирок суду був приведений до виконання і засуджений відбуває покарання. Тому передбачені законом підстави для звільнення засудженого у звязку зі спливом строку давності виконання вироку відсутні.

Посилання засудженого на рішення Конституційного Суду України і Європейського суду з прав людини, якими розглядалось питання саме щодо заміни покарання, є безпідставними та і не спростовують факт приведення вироку до виконання у встановлений законом строк і у встановленому законом порядку.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про звільнення його від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання вироку слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючисьст. 82 КК України, ст.ст. 537,539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 10.03.2026 о 13.40 год.

СУДДЯ: