Єдиний унікальний номер 205/1580/26
Номер провадження 1-кп/205/615/26
У Х В А Л А

30 березня 2026 року м. Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001384 від 05.11.2025, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, малолітніх дітей, або непрацездатних осіб на утриманні не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової служби за контрактом, в посаді стрільця другої роти четвертого відділу військової частини НОМЕР_1 , відрядженого до військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», раніше неодноразово судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, з неповною базовою середньою освітою, навчається у 9-Б класі Комунального закладу освіти «Дніпровська гімназія №87» ДМР», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_6

захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_7

законного представника обвинуваченої ОСОБА_4 - ОСОБА_8

представника органу опіки та піклування ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001384 від 05.11.2025 року за обвинуваченням обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

У судовому засіданні прокурором ОСОБА_10 заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У клопотанні прокурор зазначив про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, та з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Обвинувачений не одружений, утриманців не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків. Крім того, обвинувачений проходить військову службу, та у зв`язку із військовою агресією РФ проти України може бути залучений у будь-який час до виконання службових обов`язків на територіях проведення активних бойових дій, у зв`язку з чим під приводом виконання службових обов`язків може не з`являтися до суду та неналежно виконувати процесуальні обов`язки обвинуваченого.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_3 з метою уникнення кримінальної відповідальності може незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, зокрема шляхом залякування або погроз схиляти їх до зміни наданих показань або відмови від них під час досудового розслідування та судового розгляду. Під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження обвинуваченому стало відомо анкетні дані та місце проживання потерпілої та свідків. Крім цього, потерпілою у даному кримінальному провадженні є особа похилого віку, місце проживання якої відоме обвинуваченому, а свідком є неповнолітня особа, яка особисто знайома з обвинуваченим. З огляду на зазначені обставини потерпіла та свідок належать до вразливої категорії та можуть піддаватися тиску з боку обвинуваченого.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, обвинувачений може вчинити нове кримінальне правопорушення, у тому числі передбачене ст. 407 КК України (самовільне залишення військової частини або місця служби), а також залишити територію України, що, у свою чергу, може утворювати склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 КК України. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, має не зняту та не погашену судимість, а також, за версією обвинувачення, вчинив кримінальне правопорушення під час строку умовно-дострокового звільнення.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_10 підтримала, посилаючись на доводи, викладені у клопотанні. Зазначила, що з урахуванням наведених обставин застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, не забезпечить належного виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання, вказував на тривале перебування під вартою та необхідність повернення до військової служби. .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_6 , підтримала свого підзахисного, заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та просила змінити запобіжний захід на ОСОБА_3 на домашній арешт.

Обвинувачена ОСОБА_4 , її законний представник ОСОБА_11 та захисник адвокат ОСОБА_7 віднесли вирішення питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу на розсуд суду.

Представник органу опіки та піклування ОСОБА_9 підтримала клопотання прокурора та просила продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи, наведені у клопотанні прокурора, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілу, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, визначені в зазначеній статті.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках та за встановленою процедурою, а також той факт, що тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 199 КПК України, однією з підстав для продовження строку тримання під вартою є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання особи під вартою.

Разом з тим, за положеннями ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд встановлює, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам.

Суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на значний строк. Суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, його вік, стан здоров`я та інші дані про особу.

Також судом враховано, що обвинувачений не одружений, утриманців не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків. Крім того, обвинувачений проходить військову службу та може бути залучений до виконання службових обов`язків у районах проведення бойових дій, що може ускладнити забезпечення його явки до суду.

Крім того, суд бере до уваги ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків, з урахуванням того, що потерпіла є особою похилого віку.

Також суд враховує наявність ризику незаконного впливу на неповнолітню обвинувачену ОСОБА_4 , яка знайома з обвинуваченим ОСОБА_3 .

Суд також враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , зокрема наявність у нього не знятої та не погашеної судимості, а також те, що, за версією сторони обвинувачення, кримінальне правопорушення вчинено під час строку умовно-дострокового звільнення, що свідчить про підвищений ризик вчинення нового кримінального правопорушення.

Суд критично оцінює доводи сторони захисту щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу та вважає їх такими, що не спростовують наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 інших, більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного запобігання встановленим ризикам.

Окрім того, враховуючи, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення із застосування насильства до потерпілої, а також враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який має низку судимостей за вчинення злочинів аналогічного складу, суд, у відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, вважає недоцільним визначення йому розміру застави, в якості альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк продовження тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

З урахуванням наведеного, а також практики Європейського суду з прав людини, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 331, 177, 183, 194, 197, 199 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 год. 00 хв. 27 травня 2026 року включно, без визначення розміру застави в якості альтернативного запобіжного заходу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_12