Справа № 145/2187/18
Провадження №1-кп/145/1/2026
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2026 р. с-ще Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.08.2018 за №0000177, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє згідно вироку Немирівського районного суду Вінницької області від 22.06.2022 за ч. 3 ст. 185 КК України

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Тиврівського районного суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000177 від 14.08.2018 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно обвинувального акту під час досудового розслідування встановлено, що 12.08.2018 близько 12 години 00 хвилин ОСОБА_4 разом із особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, знаходячись біля кладовища, що розташоване в смт Тиврів, побачили на території кладовища ОСОБА_5 , яка прибирала біля могили батьків, при цьому на столику біля останньої знаходилась сумка. Далі ОСОБА_4 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, запропонував особі, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, здійснити крадіжку будь-яких речей з сумки ОСОБА_5 , на що останній з пропозицією ОСОБА_4 погодився, тим самим вступив у попередню змову з ним на вчинення крадіжки.

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 та особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, зайшли на територію кладовища та сіли за столик, який розташований неподалік від столика, на якому стояла сумка ОСОБА_5 . Далі ОСОБА_4 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 пішла викидати сміття, підбіг до сумки останньої, з якої шляхом вільного доступу навмисно, таємно, повторно викрав гаманець марки «Dеkеsі» червоного кольору, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №4472-4473/18-21 від 22.08.2018, складає 359,20 грн із грошовими коштами в сумі 6 247 гривень та 207 доларів США, які, враховуючи розпорядження № 240/01-158 АБ «УКРГАЗБАНК» від 28.09.2018, станом на 12.08.2018 складали 5 659,38 гривень, тим часом особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, розуміючи протиправність дій ОСОБА_4 та перебуваючи у попередній змові з останнім, з метою забезпечення таємності його дій, сидів за столиком та стежив, щоб протиправні дії ОСОБА_4 не були помічені ОСОБА_5 та сторонніми особами.

Після вчиненого ОСОБА_4 та особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, залишили місце злочину, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 12018 гривень 58 копійки.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою Тиврівського районного суду від 25.10.2024 обвинуваченого ОСОБА_4 оголошено в розшук.

Ухвалою Тиврівського районного суду від 25.07.2025 надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

24.03.2026 обвинуваченого ОСОБА_4 затримано та доставлено до суду.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просив звільнити його від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження відносно нього, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення заявленого клопотання, вважає, що кримінальне провадження може бути закрито та обвинуваченого звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Враховуючи вказане клопотання просив залишити без розгляду клопотання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, подала заяву, відповідно до якої просить здійснювати судовий розгляд без її участі.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає за доцільне клопотання задоволити з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно ст. 12 КК України (в редакції станом на 12.08.2018) залежно від ступеня тяжкості злочини поділяються на злочини невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі.

Злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років (ч. 3 ст. 12 КК України).

Згідно санкції ч. 2 ст. 185 КК України (в редакції станом на 12.08.2018) передбачено покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

За п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції станом на 12.08.2018), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Отже діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України (в редакції на момент вчинення діяння) є злочином середньої тяжкості, а строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, який визначений відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції станом на 12.08.2018), за вчинення даного кримінального правопорушення становить п`ять років з дня його вчинення.

Як вбачається з обвинувального акта та доданих до нього матеріалів ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні 12 серпня 2018 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке є злочином середньої тяжкості, строк притягнення до кримінальної відповідальності, який визначений відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції станом на 12.08.2018), за вчинення даного кримінального правопорушення становить п`ять років з дня його вчинення та минув у 12.08.2023. Відомості про кримінальне правопорушення№0000177 внесено до ЄРДР 14.08.2018, повідомлення про підозру ОСОБА_4 вручено 28.11.2018.

Водночас, відповідно до вироку Немирівського районного суду Вінницької області від 22.06.2022 обвинуваченого ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України за діяння, скоєне ним 01.10.2018. Тобто строки давності перервалися.

Згідно ч. 3 ст. 49 КК України (в редакції станом на 12.08.2018) перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Таким чином, строки давності слід рахувати з 01.10.2018. Як вбачається із повідомлення ДУ "Вінницька установа виконання покарань № 1" № 4/6845 від 26.06.2024 ОСОБА_4 звільнений 06.06.2024 по відбуттю строку покарання. Відомостей про вчинення за період з 01.10.2018 по 01.10.2023 ОСОБА_4 нових злочинів матеріали кримінального провадження не містять, у вказаний період він від суду не переховувався, оскільки в розшук він був оголошений відповідно до ухвали суду 25.10.2024.

Отже, строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 185 КК України на даний час минув.

Зі змісту ст. 284, 288 КПК України вбачається, що підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Тобто, саме наявність цих процесуальних умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Також суд зазначає, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.

Суд за наявності правових підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

При цьому відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим. Водночас судом роз`яснено обвинуваченому його право на судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення повинна довести обґрунтованість висунутого щодо нього обвинувачення.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, з`ясувавши позицію обвинуваченого, впевнившись в усвідомленні обвинуваченим наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, вважає, що кримінальне провадження слід закрити в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки з дня вчинення кримінального правопорушення минуло більше п`яти років, відповідно до ст. 49 КК України строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності закінчилися.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. 12, 49, 185 КК України, ст. 284-286, 369-372, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції станом на 12.08.2018) у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесено 14 серпня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000177, в частині, що стосується обвинуваченого ОСОБА_4 , закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1