Єдиний унікальний номер 317/1256/26
Номер провадження 1-кс/317/157/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Запорізького районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 , на підставі матеріалів досудового розслідування за №0000155 від 28.02.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ відділу поліції №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , за погодженням прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна на підставі матеріалів досудового розслідування за №0000155 від 28.02.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, про арешт майна.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.02.2026, о 12:35 год., до чергової частини ВП № 6 надійшло повідомлення про те, що на блокпосту 3-08 Лавра, який встановлено на 475 км автодороги Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь, на території Запорізького району, Запорізької області, було зупинено військовослужбовця ЗСУ ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого було виявлено та вилучено прозорий полімерний зіп пакет з порошкоподібною речовиною рожевого кольору, вагою брутто 7,17 г. СО - 3975 від 27.02.2026.

За вказаним фактом 28.02.2026 слідчим відділенням ВП № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області внесені відомості до ЄРДР за №0000155, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

28.02.2026 проведено огляд місця події слідчим СВ ВП № 6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, за адресою: Запорізька область, Запорізький район, стаціонарний блок-пост № 3-08 "Лавра, який розташований на 475 км. автодороги Н-08 сполучення Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь", в ході проведення якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки «Realme» моделі «RMX 3371» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , упаковано до сейф-пакету ICR 0047479, власником та користувачем якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Постановою слідчого від 28.02.2026 вилучений предмет визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що вилучене 28.02.2026 в ході проведення огляду місця події за адресою: Запорізька область, Запорізький район, стаціонарний блок-пост № 3-08 "Лавра, який розташований на 475 км. автодороги Н-08 сполучення Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь" а саме: мобільний телефон марки «Realme» моделі «RMX 3371» ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , упаковано до сейф-пакету ICR 0047479, який може містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, є предметом вчинення кримінального правопорушення, тому згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України може бути тимчасово вилученими та згідно зі ст. 170 КПК України з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження підлягає накладенню арешту з метою збереження речових доказів.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Власник майна, належним чином не був повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання, до суду не з`явився. Відомості про власника та способу його виклику у судове засідання в клопотанні не зазначені, та суд позбавлений можливості його сповістити про розгляд клопотання.

Слідчим суддею, після ретельного вивчення клопотання, а також долучених до нього матеріалів, встановлено наступне.

Клопотання про арешт тимчасово вилученого майна датоване 02 березня 2026 року. В клопотанні зазначено, що огляд місця події під час якого проведено вилучення майна відбулося 27.02.2026 року о 12-35 год. Тобто клопотання надійшло до суду 03.03.2026 року з пропуском строку звернення з зазначеним клопотанням. Слідчим суддею взагалі не встановлено підстав для поновлення строку розгляду клопотання, оскільки питання про поновлення строку перед судом не ставилося, в змісті клопотання про це не йдеться.

В клопотанні слідчий посилається на те, що ним мобільний телефон на який планується накласти арешт визнаний речовим доказом, але постанова до суду не подана, тобто відсутня.

Слідчим суддею було ретельно вивчено витяг з ЄРДР, рапорт від 27.02.2026 року, протокол огляду місця події від 27.02.2026 року та фото таблицю з двома знімками. У зазначених документах відсутнє пояснення, яким чином до кримінального провадження, що зареєстровано лише 28.02.2026 року має мобільний телефон, що начебто належить ОСОБА_7 , який був (зі змісту протоколу огляду місця події) зупинений на блок-посту не має жодного процесуального статусу в провадженні, не був допитаний чи опитаний як учасник події, згідно протоколу ОМП не вказаний учасником слідчої дії.

Щодо наданої фототаблиці вона взагалі не має відношення до справи виходячи зі змісту знімків, оскільки місцем події вказане приміщення блок-посту З-04, що встановлено на 475 км автодороги Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь на території Запорізького району Запрорізької області, а в фото таблиці зазначено м.Запоріжжя вул.Сонячне шоссе. По тексту клопотання блокпост - З-08.

А огляд МП згідно клопотання проведено 28.02.2026 року.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

З огляду на проведений аналіз, вказані та встановлені у судовому засіданні недоліки поданого клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не може бути задоволено.

Керуючись ст.ст. 168-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 , на підставі матеріалів досудового розслідування за №0000155 від 28.02.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, про арешт майна відмовити у повному обсязі.

Негайно повернути особі тимчасово вилучене майно.

Ухвала може бути оскаржена в порядку ст. 309 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1