В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.03.2026 м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001470 від 23.08.2025 року та № 0001967 від 07 грудня 2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Бужок Золочівського району Львівської області, громадянина України, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє вироком Галицького районного суду м. Львова від 07.11.2025 року за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу, -

у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України,-

встановив:

Щодо обвинувачення за ч.4 ст.186 КК України.

22 серпня 2025 року, приблизно о 20 годині 13 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні магазину «Аврора», ТОВ «Вигідна Покупка», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. В`ячеслава Чорновола, 2Б, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер вчинюваних дій та діючи з корисливих мотивів та з метою власного незаконного збагачення, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, під час дії воєнного стану, будучи переконаним, що його дії не помітні для інших осіб, попросив неповнолітню ОСОБА_8 , яка не була обізнана в протиправній діяльності ОСОБА_6 , про те, щоб вона взяла із стелажів вищевказаного магазину наступний товар, а саме:

-навушники вставні бездротові з гарн. HAVIT TW976 білі, код 101882 у кількості 1 шт., вартістю за 1 шт. 415 грн. 83 коп.( без ПДВ);

-навушники вакуумні Bluetooth Grand-X GB-99 В чорні, код 96294 у кількості 2 шт., вартістю за 1 шт. 290 грн. 83 коп. (без ПДВ);

-смарт годинник наручний колір в асорт., код 110446 в кількості 2 шт., вартістю за 1 шт. 499 грн. 17 коп.(без ПДВ);

-смарт годинник наручний колір в асорт.,код 110447 в кількості 2 шт., вартістю за 1 шт. 665 грн. 83 коп. (без ПДВ) - всього на загальну суму 3327 грн. 49 коп. (без ПДВ),

та помістила у наплічну сумку (рюкзак) темного кольору ОСОБА_6 , що вона і зробила. При цьому ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_8 , що здійснить оплату на касі за цей товар, однак насправді наміру оплачувати він не мав, після чого почав рух в сторону виходу з магазину.

В подальшому, приблизно о 20 годині 14 хвилин ОСОБА_6 пройшов повз касові апарати зазначеного магазину в сторону виходу і не розрахувався за взятий товар, однак, почувши вимогу зупинитися, висловлену працівником охорони магазину ОСОБА_9 , який за допомогою системи відеоспостереження побачив дані протиправні дії, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний, суспільно небезпечний характер вчинюваних дій та бажаючи їх настання, розуміючи, що його дії були викриті, ігноруючи вимогу ОСОБА_9 , пришвидшив хід та втік із вищевказаним товаром із приміщення магазину. Тобто дії ОСОБА_6 , розпочаті як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), викриті іншою особою, та продовжені з метою заволодіння майном, переросли у відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

ОСОБА_10 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України заперечував, вважав, що у його діях наявний склад злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим своєї вини за епізодом за ч.4 ст. 186 КК України та його захисну версію подій, вина ОСОБА_6 у вчиненні за викладених вище обставин відкритого викрадення чужого майна (грабежу), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, підтверджується усією сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

В ході судового провадження судом було створено необхідні умови для реалізації сторонами процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що зокрема підтверджується тим, що усі докази за даним епізодом були досліджені судом безпосередньо в присутності учасників процесу, а кожен з учасників процесу мав можливість скористатись правом на подачу доказів суду, висловитись щодо допустимості та належності кожного доказу окремо та заявити відповідні клопотання суду. Крім того, жоден з учасників процесу не висловив заперечень проти завершення дослідження обставин справи, перед оголошенням завершення такого.

Безпосередньо дослідивши нижченаведені докази подані під час судового розгляду стороною обвинувачення, оцінюючи їх у сукупності, з точки зору належності, допустимості, достатності та взаємозв`язку, провівши у повному обсязі судовий розгляд щодо обвинувачення за ч.4 ст. 186 КК України, дослідивши письмові докази, перевіривши доводи учасників процесу, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, наведеного у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, повністю та об`єктивно підтверджується наступними дослідженими по справі доказами:

- даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 22 серпня 2025 року, відповідно до якого ОСОБА_11 просила вжити заходів до невідомої особи, яка 22.08.2025 року близько 20 год. 15 хв. за адресою: м. Львів, пр. В. Чорновола, 2Б у магазині «Аврора» таємно, шляхом вільного доступу, викрала дві пари навушників та два смарт годинники, чим спричинила збитки на суму 3327 грн.;

- даними довідки про ціни на товар, відповідно до якої вартість :

-навушників вставних бездротових з гарн. HAVIT TW976 білі, код 101882 у кількості 1 шт., становить за 1 шт. 415 грн. 83 коп.(без ПДВ;)

-навушників вакуумних Bluetooth Grand-X GB-99 В чорні, код 96294, становить за 1 шт. 290 грн. 83 коп. (без ПДВ);

-смарт годинника наручного колір в асорт., код 110446 становить за 1 шт. 499 грн. 17 коп. (без ПДВ);

-смарт годинника наручного колір в асорт., код 110447 становить за 1 шт. 665 грн. 83 коп. (без ПДВ);

- даними акту № інвентаризації в магазині ТМ «Аврора», відповідно до якого за результатами перевірки було виявлено нестачу наступних товарів:

навушники вакуумні Bluetooth Grand-X GB-99 В чорні, код 96294 у кількості 2 шт., вартістю за 1 шт. 290 грн. 83 коп.( без ПДВ);

-смарт годинник наручний колір в асорт. код 110446 в кількості 2 шт., вартістю за 1 шт. 499 грн. 17 коп. (без ПДВ);

-смарт годинник наручний колір в асорт.,код 110447 в кількості 2 шт., вартістю за 1 шт. 665 грн. 83 коп.( без ПДВ);

- даними протоколів огляду відеозаписів від 26.08.2025 року та від 27.08.2025 року (проведеного за участю свідка ОСОБА_8 , її законного представника ОСОБА_12 , психолога ОСОБА_13 ), протоколу огляду відеозаписів від 28.08.2025 року (проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_6 ), відповідно до яких в ході огляду відеозаписів наданих магазином «Аврора», що знаходиться за адресою м. Львів, пр. В`ячеслава Чорновола, 2Б, виявлено що 22.08.2025 о 20:12:54 год. до приміщення магазину «Аврора» заходять дві особи - особа жіночої статті із волоссям рудого кольору у блакитному костюмі та особа чоловічої статті в сорочці та шортах квіткового принту. В подальшому, вказані особи попрямували до ряду із навушниками, смарт годинниками та іншими предметами. Підійшовши до стелажу із вищевказаними предметами особа жіночої статті із волоссям рудого кольору у блакитному костюмі бере товар у кількості 7 штук та кладе його в наплічник, який мала із собою, особі чоловічої статті в сорочці та шортах квіткового принту. Згодом, вищезазначена особа чоловічої статті, попри каси виходить із приміщення магазину та одразу за ним йде особа жіночої статті із волоссям рудого кольору у блакитному костюмі. О 20:14:47 год. особа чоловічої статті в сорочці та шортах квіткового принту при виході починає тікати, побачивши працівника охорони;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , який повідомив що працює охоронцем у магазині Аврора». 22.08.2025 року, перебуваючи у спеціально облаштованому приміщенні, він побачив за допомогою камер відеоспостереження, як обвинувачений та невідома дівчина складають товари у його рюкзак. Припускаючи, що цей товар можуть не оплатити, він вийшов до торгового залу для спостереження, чи молоді люди підійдуть до каси для здійснення розрахунку.

Зауважив, що ОСОБА_6 сприйняв його саме як охоронця магазину, так як він був у відповідній формі з нашивками.

Обвинувачений ОСОБА_6 зрозумівши, що може бути викритим охоронцем магазину, прискорився, почав бігти, минуючи каси для оплати товару, і вибіг на вулицю. Свідок його переслідував та кричав : «Стій ! Зупинись!», однак ОСОБА_6 не реагував та покинув магазин з викраденим товаром.

ОСОБА_9 повідомив, що не став його переслідувати на вулиці, оскільки згідно з посадовими обов`язками не має права залишати свій охоронний пост в межах магазину.

Частина 2 ст. 17 КПК України передбачає, що винуватість особи має бути доведена поза розумним сумнівом. На переконання суду, у кримінальному провадженні щодо обвинувачення ОСОБА_6 , цей стандарт доведення винуватості цілком дотримано. Адже за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що були дослідженні в суді, можливо дійти висновку про те, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінальних правопорушень, щодо яких їй пред`явлено обвинувачення.

Суд вважає за необхідне зазначити, що всі вищеперераховані докази щодо обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України зібрані стороною обвинувачення з дотриманням вимог КПК України. Оцінюючи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми, такими, що містять у собі фактичні дані, які логічно і безсумнівно підтверджують його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину.

В судовому засіданні, з урахуванням позиції обвинуваченого, захисник вважав, що ОСОБА_6 здійснив таємне викрадення майна потерпілої особи.

Щодо незгоди сторони захисту з кваліфікацією дій обвинуваченого за ч.4 ст.186 КК України, необхідністю кваліфікації його дій як крадіжки, суд виходить з наступного.

У постанові Пленуму ВСУ від 06.11.2009 N 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» зазначено, що крадіжка (таємне викрадення чужого майна) це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб. Грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення. Розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій.

Крім того, дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування - залежно від характеру насильства чи погрози - як грабіж чи розбій.

Судом було безпосередньо та ретельно досліджено протоколи огляду відеозаписів та відеозаписи з камер відеоспостереження магазину «Аврора», які містяться на диску, що є додатком до вищезазначених протоколів.

Зазначене також підтверджується показаннями свідка ОСОБА_9 , який у момент вчинення кримінального правопорушення виконував посадові обов`язки охоронця у магазині «Аврора» та чітко зазначив, що обвинувачений спакував викрадені речі і йшов на вихід. Побачивши охоронця у формі, ОСОБА_6 одразу прискорився та почав бігти з метою уникнення відповідальності, на вимагання зупинитися не реагував та залишив приміщення магазину.

Суд критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_6 , вважає їх неспроможними і такими, що спрямовані на уникнення покарання. Обрану обвинуваченим версію подій суд вважає реалізацією обвинуваченим свого конституційного права на захист.

Отже, спосіб вилучення майна, спрямованість умислу винної особи та той факт, що розпочаті обвинуваченим дії щодо крадіжки, після виявлення їх охоронцем, були продовжені останнім з метою заволодіння майном, свідчать про відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

З урахуванням вищевикладеного, дії обвинуваченого ОСОБА_6 , суд кваліфікує за ч.4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), в умовах воєнного стану.

Щодо обвинувачення за ч.4 ст.185 КК України.

ОСОБА_6 , 07 грудня 2025 року, у період часу з 00 год. 40 хв. по 00 год. 44 хв., перебуваючи за адресою: місто Львів, площа Галицька, 14, під час дії воєнного стану, з корисливих мотивів та з власного безпідставного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи повторно, шляхом вільного доступу, відкрив службовий транспортний засіб Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції «Toyota Corolla» із державним номерним знаком НОМЕР_1 , звідки таємно викрав тактичний наплічник (рюкзак) темно-зеленого кольору, вартістю 2695 грн. 68 коп., в якому знаходився мультитул бренду «Traveler», моделі Мq039Dg, вартістю 961 грн., та інші особисті речі, які належать ОСОБА_4 , однак матеріальної цінності для останнього не становлять, засоби індивідуального захисту, які перебувають у власності Департаменту патрульної поліції, а саме: кулезахисний шолом «ЗШМ-1А», виріб №КІ3195, із ідентифікаційною наліпкою: «BR8474G», вартістю 10129 грн. 89 коп., палицю гумову ПГ-М, вартістю 165 бланкову продукцію в кількості 26 шт., вартістю 122 гри. 58 коп. та алкотестер «Drager Alcotest» 6820 із заводським номером «ARHE-0127», вартістю 38000 гривень.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України визнав повністю. Показав, що він побачив на вулиці Галицькій у місті Львові патрульний автомобіль. Оскільки поліцейських не було видно, а двері були відчинені, він вирішив вкрасти вищезазначені речі. Алкотестер він здав за іншим паспортом у ломбард, а інші речі залишилися у нього вдома. Зазначив, що шкодує з приводу вчиненого злочину.

У зв`язку із безсумнівним та добровільним, тобто без будь-якого впливу із чиєї б то ні було сторони, визнанням у повному обсязі ОСОБА_6 , своєї вини в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст. 185 КК України, погодженні з кваліфікацією вчинених ним діянь, підтвердженням фактичних обставин, відсутності жодних заперечень щодо них з боку сторони обвинувачення, усвідомленням і правильним розумінням роз`ясненого судом положення частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України про те, що у випадку визнання ними змісту даних фактичних обставин, сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржувати їх в апеляційному порядку, відсутністю їх заперечень проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються (які стосуються обвинувачення за ч.4 ст. 185 КК України), суд ухвалив дослідити докази, обмежившись показаннями обвинуваченого, а також документами, що характеризують його особу.

Таким чином, відповідно до ст. 22 КПК України, стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Мотиви призначення покарання обвинуваченому.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує положення ст. 65 КК України, відповідно до яких, суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Отже, суд виходить з того, що положення Кримінального кодексу України наділяють його правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Таким чином, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги характер та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, форму вини, невизнання останньої, спосіб вчинення злочину та його стадію, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до скоєного.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Визначаючи вид та розмір покарання, суд також, виходить з того, що каральна функція, тобто акт покарання від імені держави як засіб запобігання нових правопорушень, що є уособленням негативної реакції держави на скоєне правопорушення, не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.

Таким чином, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує наступні обставини:

- ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень за ч.4 ст. 185, ч.4 ст.186 КК України, які Кримінальним законом віднесено до категорії тяжких злочинів;

- в силу статті 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, суд визнає щире каяття;

- обставиною, яка в силу статті 67 КК України, обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів;

- обвинувачений на обліку у психіатра та нарколога не перебуває;

- раніше судимий, востаннє вироком Галицького районного суду м. Львова від 07.11.2025 року за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу (справа №461/9101/25, провадження №1-кп/461/698/25), який на день постановлення даного вироку ним не сплачений.

Сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жодне з яких її не було засуджено (ч. 1 ст. 33 КК України).

Згідно ч. 1 статті 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Виходячи із правової природи наведеної норми, призначення покарання за сукупністю злочинів здійснюється у два етапи. На першому з них суд призначає покарання за кожний окремий злочин, що входить до сукупності, а на другому - визначає остаточне покарання (загальну його міру) за усі злочини, що утворюють сукупність, керуючись при цьому спеціальними правилами - принципами його призначення за сукупністю.

Покарання за сукупністю злочинів може визначатися шляхом: а) поглинення менш суворого покарання більш суворим; б) часткового складання призначених за окремі злочини покарань; в) повного їх складання.

Встановлюючи такий порядок визначення остаточного покарання за сукупністю злочинів, закон не регламентує, у яких випадках суд може використовувати той чи інший із зазначених принципів. У кожному випадку це питання вирішується за розсудом суду, який обирає той чи інший принцип визначення остаточного покарання за сукупністю злочинів з урахуванням обставин конкретної справи і даних про особу винного.

Призначення остаточного покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим може здійснюватися щодо покарань як одного, так і різних їх видів і припускає, що суд, призначивши за окремі злочини різні за ступенем суворості покарання, одним з них - більш суворим - поглинає інше (інші) - менш суворі. Визначаючи ж, яке з призначених покарань є більш суворим, суд виходить: а) або з його розміру (строку) - якщо призначені покарання належать до одного виду; б) або з його місця в законодавчому переліку покарань (ст. 51 КК) - якщо призначені покарання належать до різних видів.

Таким чином, поглинення менш суворого покарання більш суворим означає, що остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається судом у межах більш суворого покарання, призначеного за один із злочинів, що входить у сукупність.

Вказаний висновок сформульований в постанові ККС ВС від 19.09.2019 в справі №223/100/17.

За обставинами даної справи, вироком суду від 07 листопада 2025 року ОСОБА_6 було призначене покарання у виді штрафу, а кримінальне правопорушення за ч.4 ст.186 КК, що є предметом даного судового розгляду, вчинене до його постановлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Положення ч. 1-3 ст. 70 КК України передбачене призначення покарань за сукупністю кримінальних правопорушень, зокрема, можливість поглинення менш суворого покарання більш суворим, застосування повного чи часткового складання призначених покарань.

При цьому, виключний випадок, за якого призначення покарання за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України, не застосовується, є закінчення строку давності виконання обвинувального вироку (постанова ККС ВС від 20.10.2021 у справі №487/3326/15-к).

Положеннями ч. 3 ст. 72 КК України передбачено, що основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.

Призначення остаточного покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим може здійснюватися щодо покарань як одного, так і різних їх видів і припускає, що суд, призначивши за окремі злочини різні за ступенем суворості покарання, одним з них - більш суворим - поглинає інше (інші) - менш суворі.

Таким чином, з огляду на наявність підстав для призначення покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, в даному випадку таке слід вчинити із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, відповідно захід примусу у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, належить поглинути покаранням, передбаченим санкцією ч. 4 ст. 186 КК України, яке є більш суворим, не застосовуючи складання покарань із самостійним виконанням штрафу, що в даному випадку буде хибним (постанова ККС ВС від 19.09.2019 в справі №223/100/17).

Отже, з урахуванням зазначеного, суд приходить до переконання, що за вчинення кримінального правопорушення за ч.4 ст.186 КК слід призначити остаточне покарання ОСОБА_6 у виді 7 років позбавлення волі.

Крім того, за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України суд призначає покарання обвинуваченому у виді 5 років позбавлення волі.

Згідно норм статті 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Таким чином, остаточне покарання за даним вироком ОСОБА_6 визначається судом шляхом часткового складання призначених покарань у виді 07 років 02 місяців позбавлення волі.

Водночас, на підставі частини п`ятої статті 72 Кримінального кодексу України, суд вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у період часу з 10.12.2025 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі частини сьомої статті 72 Кримінального кодексу України, суд вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк його перебування під дією запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у період часу з 28.08.2025 року по 28.10.2025 року із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Щодо запобіжного заходу.

Відповідно до абз. 8 п. 2 ч. 3 та абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження та мотиви його ухвалення.

Згідно ухвали Галицького районного суду м. Львова від 10.12.2025 року, ОСОБА_6 був затриманий 10 грудня 2025 року та доставлений до суду працівниками поліції для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою..

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10.12.2025 року застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 (шістдесят днів) з часу фактичного затримання із можливістю внесення застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вказаний запобіжний захід було продовжено ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 03.02.2026 року

Враховуючи обґрунтованість висунутого обвинувачення у вчиненні злочину, обраний судом вид покарання, наявність підстав вважати, що ОСОБА_6 , з огляду на дані про його особу, нестійкі соціальні зв`язки, зможе ухилитися від виконання вироку суду (ризик переховування), суд вважає за необхідне залишити без зміни до набрання вироком законної сили раніше обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Щодо арешту майна у кримінальному провадженні.

16 грудня 2025 року слідчим суддею Личаківського районного суду був накладений арешт на майно, який підлягає скасуванню після набрання вироком законної сили.

Щодо цивільного позову у кримінальному провадженні.

Під час розгляду кримінального провадження представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Вигілна покупка» ОСОБА_14 був заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 3993 грн. Підставою цивільного позову позивач зазначив те, що обвинувачений заволодів, шляхом грабежу, товарно-матеріальними цінностями ТОВ «Вигідна покупка», чим спричинив товариству збитки у вищевказаному розмірі.

Крім того, представником Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5 був заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 48417,47 грн. Підставою цивільного позову позивач зазначив те, що обвинувачений таємно викрав з службового транспортного засобу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції «Toyota Corolla» із державним номерним знаком 2937, тактичний наплічник (рюкзак) темно-зеленого кольору, вартістю 2695 грн. 68 коп., в якому знаходився мультитул бренду «Traveler», моделі Мq039Dg, вартістю 961 грн., засоби індивідуального захисту, які перебувають у власності Департаменту патрульної поліції, а саме: кулезахисний шолом «ЗШМ-1А», виріб №КІ3195, із ідентифікаційною наліпкою: «BR8474G», вартістю 10129 грн. 89 коп., палицю гумову ПГ-М, вартістю 165 бланкову продукцію в кількості 26 шт., вартістю 122 гри. 58 коп. та алкотестер «Drager Alcotest» 6820 із заводським номером «ARHE-0127», вартістю 38000 гривень,, чим спричинив Департаменту патрульної поліції збитки у вищевказаному розмірі.

В ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 обидва цивільні позови визнав повністю.

Частиною 1 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Статтею 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За нормами ч.2 ст.127 КПК шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Як передбачено у ч.1 ст.128 КПК, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Разом з тим, в ході судового розгляду було встановлено, що викрадений обвинуваченим алкотестер «Drager Alcotest» 6820 із заводським номером «ARHE-0127», вартістю 38000 гривень в подальшому був добровільно переданий працівникам поліції гр ОСОБА_15 , що підтверджується заявою останнього від 11.12.2025 року. В подальшому, зазначений алкотестер було передано органу досудового розслідування, що підтверджується квитанцією про отримання на зберігання речових доказів, вилучених стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження від 22.12.2025 року.

На даний час, зазначений алкотестер, як речовий доказ, перебуває у кімнаті зберігання речових доказів.

Доводи представника Департаменту патрульної поліції про те, що вилучений алкотестер «Drager Alcotest» перебуває у неналежному (неробочому) стані, судом не приймаються, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеного цивільним позивачем суду не надано. Клопотань про проведення відповідних експертиз для визначення стану зазначеного речового доказу (підтвердження перебування такого в неробочому стані) потерпілою особою не заявлялось.

Відтак, цивільний позов у цій частині задоволенню не підлягає.

За таких обставин, з урахуванням позиції обвинуваченого, який цивільні позови визнав повністю, суд приходить до висновку про необхідність:

-задоволення цивільного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вигілна покупка» на суму 3993 грн. у повному обсязі;

-задоволення цивільного позову Департаменту патрульної поліції частково в розмірі 10417.47 грн. (48417.47 грн. (ціна позову) 38000 грн. (вартість вилученого алкотестеру «Drager Alcotest») =10417.47 грн.

Процесуальні витрати.

При ухваленні вироку суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відтак, з обвинуваченого слід стягнути на користь держави 420 грн. витрат на проведення судово-товарознавчої експертизи № 3159/25 від 18.12.2025 року.

Долю речових доказів слід вирішити на підставі ч. 6 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 186 та ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_6 покарання:

-за ч.4 ст. 186 Кримінального кодексу України - 7 (сім) років позбавлення волі.

Згідно ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Галицького районного суду міста Львова від 07 листопада 2025 року, більш суворим, призначити ОСОБА_6 покарання 7 (сім) років позбавлення волі.

-за ч. 4 ст.185 Кримінального кодексу України - 5 (п`ять) років позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.71 КК України призначити ОСОБА_6 остаточне покарання шляхом часткового складання призначених за даним вироком покарань у виді 7(семи) років 1 (одного)місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 слід відраховувати з дня затримання, тобто з 10 грудня 2025 року і зарахувати йому строк попереднього ув`язнення з 10 грудня 2025 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, а також зарахувати йому строк перебування під дією запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у період часу з 28.08.2025 року по 28.10.2025 року із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили,- залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави понесені витрати на проведення експертизи в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн.

Цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Вигідна покупка» до ОСОБА_6 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вигілна покупка» (юридична адреса: Полтавська обл., Полтавський р-н., смт. Опішня, вул. Свято-Михайлівська, буд. 3Б, розрахунковий рахунок № UA200332, ) завдану кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду у сумі 3993 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто три) грн.

Цивільний позов Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Департаменту патрульної поліції (адреса: м. Київ, вул. Ф. Ернста, буд.3. ) завдану кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду у сумі 10417 (десять тисяч чотириста сімнадцять) грн. 47 коп.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16.12.2025 року у справі № 463/12054/25 на чорну пластмасову коробку (кейс) на якому є наліпка з надписом ARHE-0127; свідоцтво про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №П 51 QM 1789 103 25 чинне до «03» листопада 2026 року щодо газоаналізатора для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі Alcotest 6820 із зав. № ARHE-0127 від 03.11.2025 року на 1 арк.; сервісну гарантійну книжку на прилад із серійним номером ARHE-0127 на 1 арк.; упаковані пластмасові трубки у кількості 2 шт.; одну пластмасову трубку без упакування; друкувальний папір; прилад на якому є наліпка з надписами: «Alcotest 6820 Drager P/N:8322620 S/N: ARHE-0127 Made in Germany»; мобільний принтер з наліпкою із надписом: «8319310 Drager Serial-No.: ARFA-5368 Made in Germany»., скасувати.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

- CD-R, DVD-R диски - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- чорну пластмасову коробку (кейс) на якому є наліпка з надписом ARHE-0127; свідоцтво про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки №П 51 QM 1789 103 25 чинне до «03» листопада 2026 року щодо газоаналізатора для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі Alcotest 6820 із зав. № ARHE-0127 від 03.11.2025 року на 1 арк.; сервісну гарантійну книжку на прилад із серійним номером ARHE-0127 на 1 арк.; упаковані пластмасові трубки у кількості 2 шт.; одну пластмасову трубку без упакування; друкувальний папір; прилад на якому є наліпка з надписами: «Alcotest 6820 Drager P/N:8322620 S/N: ARHE-0127 Made in Germany»; мобільний принтер з наліпкою із надписом: «8319310 Drager Serial-No.: ARFA-5368 Made in Germany». повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1