Справа №635/334/26
Провадження по справі 1-кс/635/322/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року смт Покотилівка Харківський район Харківська область

Слідчий суддя Харківського районного суду Харківської області - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (на відеозв`язку),

заявника - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції клопотання захисника-адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

До Харківського районного суду Харківської області надійшло клопотання захисника-адвоката ОСОБА_4 , поданого в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна в якому він просив скасувати арешт транспортного засобу KIA SORENTO 2.5 CRDI р.н. НОМЕР_1 , власником якого згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є MICHALCZUK MACIEJ, відповідно до декларації передана до ЗСУ як допомога, та користувачем якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання вказав, що ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 12.01.2026 клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 , за матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015 від 05.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України про арешт майна задоволено. Накладено арешт на майно із забороною відчуження, користування та розпорядження, яке вилучено під час огляду місця ДТП 05.01.2026 за адресою: Харківська область, Харківський район, траса М18 (Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта), координати 49.860819, 36.097981, а саме на: - транспортний засіб MERCEDES-BENZ SPRINTER 516 CDI р.н. НОМЕР_3 , власником якого згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 є ОСОБА_7 , який мешкає: АДРЕСА_2 , користувачем транспортного засобу є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає: АДРЕСА_3 ; - транспортний засіб KIA SORENTO 2.5 CRDI р.н. НОМЕР_1 , власником якого згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є MICHALCZUK MACIEJ, відповідно до декларації передана до ЗСУ як допомога, та користувачем якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає: АДРЕСА_1 . Місце зберігання арештованого майна по вищезазначеній ухвалі не визначено. Згідно протоколу огляду та затримання КІА-SORENTO 2.5 CRDI р.н. НОМЕР_1 , нікому не передавався. Відповідно до ухвали про накладення арешту на автомобіль КІА - SORENTO 2.5 CRDI р.н. НОМЕР_1 - він необхідний для проведення судових експертиз. Всі необхідні експертизи були проведені. Окрім того винесена постанова про зміну місця зберігання речового доказу КІА - SORENTO 2.5 CRDI р.н. НОМЕР_1 , та вищезазначений транспортний засіб передано нарочно ОСОБА_9 . По даному кримінальному провадженню жодній особі про підозру не повідомлено. На сьогодні, крім копії витягу про внесення даних до ЄРДР про кримінальне правопорушення, від 05.01.2026 року передбачене ст. 286 ч.1 КК України, не існує жодного критерію, передбаченого нормами КПК України, який би свідчив про наявність ознак у вилученого майна належності такого до доказів, або інших відомостей, які можуть бути використані як докази факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що є суттєвим порушенням вимог статей 170, 171, 173 КПК України. Вважає, що документально підтверджено, що правових підстав арешту тимчасово вилученого автомобіля не існує, власник (володілець) майна чи навіть будь-яка інша особа не мають ніякого процесуального статусу у кримінальному провадженні, підозри нікому не пред`явлено, внесено до ЄРДР кримінальне провадження взагалі не стосується власника майна, щодо якого подане клопотання про вжиття заходів кримінального провадження. Кримінальне провадження внесено до ЄРДР за фактом, а не відкрито відносно конкретної особи, тим більш власника майна у вигляді автомобіля. Враховуючи що проведені експертні дослідження, доказова інформація, яку несе на собі речовий доказ у вигляді транспортного засобу детально описана у висновку експерта, що цілком відповідає положенням ст. 100 КПК Україна, а тривале перебування автомобіля на відкритому, просторі майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів, може негативно вплинути на його технічні якості, псування, тощо. Матеріально відповідальних і призначених на посаду охоронця в жодному ВП м.Харкова не існує, тобто ніхто не відповідає за автомобіль КІА - SORENTO 2.5 CRDI р.н. НОМЕР_1 , котрий коштує значну суму і ОСОБА_5 збирав на нього все життя. Вважає, що арешт підлягає скасуванню.

Заявник - адвокат ОСОБА_4 , в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити. Крім того, в якості причин необхідності скасування арешту, зазначив, що такий захід становить велике моральне навантаження для ОСОБА_5 , негативно відображається на його військовій службі (переведений на нижчу посаду). Також наголосив, що підстави для накладення арешту транспортного засобу на теперішній час відпали.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим. Зокрема зазначила, що на досудовому розслідування даного кримінального провадження існує необхідність в проведенні великої кількості процесуальних дій, в т.ч. проведення експертиз, визначення кола потерпілих, встановлення осіб, причетних до скоєння кримінального правопорушення, тому на даний момент скасування арешту є недоцільним.

Вивчивши матеріали клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000015 від 05.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що в провадженні СВ ВП №3 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження № № 0000015 від 05.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 12.01.2026 накладено арешт на майно із забороною відчуження, користування та розпорядження, яке вилучено під час огляду місця ДТП 05.01.2026 за адресою: Харківська область, Харківський район, траса М18 (Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта), координати 49.860819, 36.097981, а саме на: транспортний засіб MERCEDES-BENZ SPRINTER 516 CDI р.н. НОМЕР_3 , власником якого згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 є ОСОБА_7 , який мешкає: АДРЕСА_2 , користувачем транспортного засобу є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає: АДРЕСА_3 ; транспортний засіб KIA SORENTO 2.5 CRDI р.н. НОМЕР_1 , власником якого згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 є MICHALCZUK MACIEJ, відповідно до декларації передана до ЗСУ як допомога, та користувачем якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає: АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого СВ ВП № 3 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 від 26.02.2026 за клопотанням адвоката ОСОБА_4 змінено місце зберігання речового доказу, транспортного засобу KIA SORENTO 2.5 CRDI р.н. НОМЕР_1 , та визначене місце зберігання - подвір`я домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Передано вказаний транспортний засіб ОСОБА_9 під розписку.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбачені статтею 131 КПК України, є арешт майна, суть якого полягає у тимчасовій забороні, адресованій власнику чи володільцю майна, відчужувати його, або розпоряджатися чи користуватися ним. Порядок скасування арешту майна встановлюється ст.174 КПК України.

Відповідно до частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як передбачено частиною першою статті 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, одними із основоположних засад кримінального провадження, визначеними статтею 7 КПК України, є верховенства права та недоторканність права власності.

Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Відповідно до п. 166 рішення Європейського суду з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України" згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою). Пункт 168 приведеного вище рішення говорить про те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Як вбачається з ухвали Харківського районного суду Харківської області від 12.01.2026 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015 від 05.01.2026 на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурором доведена необхідність арешту вказаного автомобіля, з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що в порушення ст. 174 КПК України, заявником не доведено, що в подальшому арешті майна відпала потреба, або що арешт накладено необґрунтовано, про що було вже зазначено в ухвалі слідчого судді від 12.01.2026 за результатами розгляду аналогічного клопотання заявника. Інших підстав для скасування арешту заявником не наведено у поданому повторному клопотанні.

Поряд з цим слідчий суддя зауважує, що накладений арешт на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власник обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, а тому відповідні обмеження є розумними і співмірними, з огляду на завдання кримінального провадження та, з урахуванням досліджених обставин в цьому кримінальному провадженні, потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи з метою виконання завдань кримінального провадження.

Враховуючи, що на даний час в подальшому застосуванні арешту вказаного майна не відпала потреба, так як досудове розслідування кримінального провадження № 0000015 від 05.01.2026 не завершено і може виникнути необхідність у проведенні певних слідчих дій, арешт накладено обґрунтовано, з метою збереження речових доказів, ухвала про арешт майна набрала законної сили, слідчий суддя дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість клопотання, оскільки заявником не доведено належними та допустимими доказами того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, у зв`язку з чим заявлене клопотання про скасування арешту майна задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 174-176 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_4 , поданого в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1