Справа № 145/198/26
Провадження №11-сс/801/153/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

підозрюваного ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 09 лютого 2026 року,

якою задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто з 16:20 год. 07 лютого 2026 до 16:20 год. 07 квітня 2026 року включно, із визначенням застави в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що в грошовому виразі становить 99 840 (дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сорок) гривень 00 копійок,

до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця Вінницької області, громадянина України, українця, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , одруженого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 345 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006334 від 11.02.2025,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини

Слідчий СВ ВП №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 в межах кримінального провадження № 0006334 від 11.02.2025, яке погоджено прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_10 .

Відповідно до протоколу затримання від 07.02.2026 ОСОБА_7 було затримано в 16:20 год 07.02.2026.

08.02.2026 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, та ч. 1 ст. 345 КК України, тобто погроза насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків.

Обґрунтованість підозри підтверджується долученими до клопотання про обрання запобіжного заходу доказами:

матеріалами службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 старшим сержантом ОСОБА_7 ;

протоколами допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які в своїх показах вказали, що дійсно під час перевірки військово облікових документів у ОСОБА_7 в с-щі Сутиски Вінницького району Вінницької області 07.02.2025 близько 10:00, останній здійснював погрози працівнику поліції ОСОБА_13 , демонструючи предмет, схожий на бойову ручну гранату; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 який повідомив, що дійсно під час перевірки військово облікових документів у ОСОБА_7 в с-щі Сутиски Вінницького району Вінницької області 07.02.2025 близько 10:00, останній здійснював йому погрози, демонструючи предмет, схожий на бойову ручну гранату; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

У кримінальному провадженні наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ОСОБА_7 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Ухвалою слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 09 лютого 2026 року - задоволено клопотання слідчого СВ ВП №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 . Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, який рахувати з моменту фактичного затримання підозрюваного, тобто з 16:20 год. 07 лютого 2026 до 16:20 год. 07 квітня 2026 року включно. Визначено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,заставу у розмірі 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому виразі становить 99840 (дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сорок) гривень 00 копійок. У разі звільнення підозрюваного з-під варти у зв`язку з внесенням ним застави, покладено на підозрюваного такі обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора та суду із встановленою ними періодичністю або за викликом; 2) не відлучатися з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками у кримінальному провадженні. 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Строк дії запобіжного заходу у вигляді застави, в разі її внесення, та обов`язків, покладених на підозрюваного в разі його звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, визначено до07 квітня 2026 року. Також визначено, що ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою діє до 07 квітня 2026 року включно.

Постановлене рішення мотивовано тим, що в судовому засіданні прокурором доведено обґрунтованість підозри та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а тому застосування менш суворих запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою зменшити підозрюваному визначений розмір застави до 20 розмірів прожиткового мінімумів для працездатних осіб.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

ухвала слідчого судді є незаконною, винесеною з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження;

прокурором під час судового розгляду не доведені обставини для обрання найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання ризикам, указаним у клопотанні;

слідчий суддя не урахував належним чином відомості про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, проживає з дружиною та двома дітьми, має постійне місце проживання та позитивні характеристики, у 2022 році добровольцем пішов служити в ЗСУ, отримав травми, пов`язані із захистом Батьківщини, неодноразово нагороджений відзнаками, на даний час хворіє та потребує лікування. Також зазначає, що підозрюваний під час несення служби подавав рапорт про переведення його, як обмежено придатного згідно з висновком ВЛК, до іншої частини. Намір спричинити своїми діями шкоду поліцейським він не мав.

Позиції учасників судового провадження

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, указав, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, заявлені ризики доведені.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши позиції учасників провадження, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Указаним вимогам ухвала слідчого судді у повній мірі не відповідає.

За правилами ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема, переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу (ч. 2 ст. 183 КПК України).

З матеріалів судового провадження слідує, що СВ ВП №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0006334 від 11.02.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 345 КК України.

08.02.2026 у межах даного провадження ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, тобто погроза насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків.

Зі змісту оголошеної підозри в достатній мірі можна дійти висновку, що підозрюваний ОСОБА_7 може бути причетний до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.

Як убачається із апеляційної скарги, стороною захисту не оскаржується обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за яким йому висунуто підозру, а тому колегія суддів, керуючись вимогами ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих обставин, які ніким не оспорені, та вважає висновки слідчого судді у цій частині правильними.

Разом з тим, перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на спростування доводів сторони захисту, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов до правильного висновку про наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Колегія суддів зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого та тяжкого злочину, у разі доведеності його вини, можливе призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Таким чином, суворість передбаченого законом покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаного ризику. Крім того, ризик переховування від органу досудового розслідування підтверджується тим, що ОСОБА_7 згідно з підозрою самовільно залишив 16.07.2024 тимчасове місце дислокації військової частини та доволі тривалий час був відсутній на військовій службі і не вживав жодних заходів для того, що на неї повернутися.

Також ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний разом зі свідками проходили військову службу в одній військовій частині, що може створити умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків.

Обґрунтованим є ризик можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення, оскільки він, будучи військовослужбовцем, в умовах воєнного стану підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, вбачає за можливе порушення військової дисципліни, а також підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти авторитету органів державної влади.

Колегія суддів ставиться критично до тверджень сторони захисту щодо недоведеності ризиків та не підтвердження їх існування, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах кримінального провадження свідчать про протилежне.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

При цьому ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи, при цьому КПК не вимагає доказів того, що вона обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів можливості їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до ст.178 КПК України колегія суддів, ураховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому нетяжкого та тяжкого злочину, пов`язаного із умисним самовільним залишенням тимчасового пункту дислокації військової частини й незаконним перебування поза її межами тривалий час без вжиття жодних заходів для повернення до неї, що в умовах воєнного стану має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений створенням загрози заподіяння тяжких і невідворотних наслідків невизначеному колу осіб, зниженням рівня бойової готовності військової частини, дані про особу підозрюваного та його поведінку в їх сукупності, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

Крім того, відповідно до ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене, слідчий суддя під час ухвалення рішення про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, перевірив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, й зазначені обставини підтверджені достатніми даними. На цьому етапі досудового розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним стороною обвинувачення.

Щодо розміру застави в контексті апеляційних вимог сторони захисту, то колегія суддів зауважує наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з приписами п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється у розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя визначив підозрюваному ОСОБА_7 заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 99 840 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Застава в жодному разі не виконує функції покарання особи або ж відшкодування збитків, адже обрання цього заходу не означає доведення її вини, натомість її розмір повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в такому випадку перетворилося б на безальтернативне. Кримінальний процесуальний закон саме на слідчого суддю (суд) покладає обов`язок під час визначення розміру застави перевіряти, чи він не є завідомо непомірним для підозрюваного.

Колегія суддів вважає, що застава, визначена слідчим суддею у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, є непомірною для підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки останній на даний час не має офіційного та стабільного джерела доходів. Стороною обвинувачення також не надано доказів про те, що у його власності наявне рухоме чи нерухоме майно, яке можна було б реалізувати для внесення такої застави.

Тому з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 сукупності кримінальних правопорушень, доведеність існування трьох ризиків та ураховуючи дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, одружений, виховує двох дітей, є добровольцем ЗСУ, має нагороди за безпосередню участь у захисті Батьківщини, відповідно до висновку ВЛК від 01.07.2024 отримав травму, пов`язану із захистом Батьківщини, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, колегія суддів вважає доцільним визначити підозрюваному заставу у розмірі 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 66 560 гривень із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Саме такий розмір застави буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків та не буде непомірним для останнього та його близьких родичів.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу захисника слід задовольнити, оскільки ухвала слідчого судді підлягає скасуванню в частині визначення розміру застави підозрюваному ОСОБА_7 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 09 лютого 2026 року скасувати та постановити нову.

Клопотання слідчого СВ ВП №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, який рахувати з моменту фактичного затримання підозрюваного, тобто з 16:20 год. 07 лютого 2026 до 16:20 год. 07 квітня 2026 року включно.

Одночасно визначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому виразі становить 66 560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, після внесення якої підозрюваний звільняється з-під варти, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому вона перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі звільнення підозрюваного з-під варти у зв`язку з внесенням застави, покласти на підозрюваного такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора та суду із встановленою ними періодичністю або за викликом;

2) не відлучатися з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками у кримінальному провадженні.

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі невиконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, установленому законом для використання коштів судового збору.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді застави, у разі її внесення, та обов`язків, покладених на підозрюваного, у разі його звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, визначити до 07 квітня 2026 року.

Строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити до 07 квітня 2026 року включно.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4