У Х В А Л А

20 лютого 2026 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі колегії суддів:

головуючий - суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 та ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_7

провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000012, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.01.2025 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1ст.125 КК України, ч.3ст.152 КК України, ч. 4 ст.152 КК України, ч.6ст.152 КК України, ч.1ст.309 КК України,

в с т а н о в и в :

1. Під час підготовчого судового засідання не встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, у зв`язку із чим, суд дійшов висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

В порядку статті 315 КПК України судом проведено підготовку до судового розгляду.

Під час підготовчого судового засідання суд роз`яснив обвинуваченому право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. Обвинувачений просив проводити судовий розгляд колегіально судом у складі трьох суддів.

З огляду на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, враховуючу думку учасників провадження, суд вважає за необхідне на підставі ст. 27 КПК України здійснити розгляд кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження.

2. У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Прокурор вказав, що під час досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.11.2025 до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому було двічі продовжено до 25.02.2026. В обґрунтування необхідності застосування цього запобіжного заходу під час судового провадження прокурор у клопотанні зазначив про наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема про ризики переховування від суду, незаконно впливати на неповнолітніх потерпілих, а також може вчинити інші кримінальні правопорушення. Неможливість запобігання зазначеним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів обґрунтовує тяжкістю інкримінованого злочину, що обумовлює можливість тримання під вартою. Зазначає, що враховуючи встановлені обставини кримінального правопорушення, застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не гарантує можливості запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України. Законний представник потерпілої підтримали позицію прокурора і просили застосувати до обвинуваченого тримання під вартою.

В свою чергу, обвинувачений та його захисник заперечили проти застосування найсуворішого запобіжного заходу, просили суд застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, зокрема домашній арешт.

Розглянувши клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд дійшов таких висновків.

Під час досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27.01.2026 ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 25.02.2026 включно.

Запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом. Така позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 грудня 2016 року у справі «Ігнатов проти України» вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36). При цьому, висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до 4) раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Санкція ч. 6 ст. 152 КК України передбачають покарання у виді 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі, а тому, виходячи із кваліфікації кримінальних правопорушень застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законодавчо передбаченим.

Разом з тим, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Вимоги статті 194 КПК України зобов`язують суд під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. За таких умов суду належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно із ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, тому враховуючи ст. 8, 9 КПК України слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. Тривала практики ЄСПЛ сформувала позицію, що обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Колегія суддів звертає увагу на те, що оцінка обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення судом здійснюватиметься після закінчення судового розгляду під час ухвалення вироку. Станом на 20.02.2026 стадія досудового розслідування завершена та зібрано усі докази, які прокурор вважав достатніми для складення обвинувального акту. Із змісту обвинувального акту, який надійшов до суду, вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1ст. 125 КК України, ч. 3 ст. 152 КК України, ч. 4 ст. 152 КК України, ч. 6 ст. 152 КК України, ч. 1 ст. 309 КК України. В обвинувальному акті зокрема викладене формулювання обвинувачення та фактичні обставини правопорушення.

Щодо ризиків кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1ст. 125 КК України, ч. 3 ст. 152 КК України, ч. 4 ст. 152 КК України, ч. 6 ст. 152 КК України, ч. 1 ст. 309 КК України. Санкція ч. 6 ст. 152 КК України передбачають покарання у виді 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі, що відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є особливо тяжкими злочинами. Колегія суддів погоджується з доводами прокурора, що обвинувачений може вчиняти в подальшому дії з метою переховування, а співставлення можливих негативних для нього наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Також, колегія суддів погоджується із доводами прокурора щодо наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення. Крім того, колегія суддів погоджується із доводами прокурора щодо наявності ризику незаконного впливу на неповнолітніх потерпілих. Отже, колегія суддів вважає, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а тому на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.

Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні судового провадження, у тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. На думку суду, застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло, не зможе унеможливити спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та вчинити інше кримінальне правопорушення. Про обрання відносно нього особистої поруки не надходило жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру. Застосування до ОСОБА_6 особистого зобов`язання не забезпечить його належної поведінки і не зменшить наявність ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації.

Отже, колегія суддів погоджується із доводами прокурора про недостатність застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу. Правові підстави для передбачення можливості призначення застави як альтернативи запобіжному заходу у виді тримання під вартою відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 314, 315 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000012, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.01.2025 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1ст.125 КК України, ч.3ст.152 КК України, ч. 4 ст.152 КК України, ч.6ст.152 КК України, ч.1ст.309 КК України.

Судовий розгляд буде проведено у закритому судовому засіданні колегіально судом у складі трьох суддів у приміщенні суду за адресою м. Бориспіль, вул. Героїв Небесної Сотні 8.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 17 квітня 2026 року включно.

Утримувати ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Викликати в судове засідання учасників судового провадження.

Копію ухвали про призначення судового розгляду видати учасникам судового провадження.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 24.02.2026р. об 08.30 год.

Судді :