Справа № 632/97/26
провадження № 1-кп/632/111/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого2026 року м. Златопіль

Златопільський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження дії обов`язків в межах обраного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави щодо ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Златопільським міськрайонним судом Харківської області розглядається кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

16 лютого2026 року прокурор звернувся до суду із клопотаннями про продовження дії обов`язків в межах обраного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави щодо ОСОБА_4 , з покладанням на нього обов`язків, передбачених ч. 3 ст. 194 КПК України, зокрема:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатись із населеного пункту, у якому він мешкає, за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду, за винятком випадків необхідності забезпечення особистої безпеки, у зв`язку з запровадженням правового режиму воєнного стану;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утриматися від спілкування з потерпілим та у вказаному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади, у разі наявності, свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за кордон.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_4 23 січня 2026 року був звільнений з-під варти у зв`язку із внесенням застави і на нього були покладені вищезазначені обов`язки, строк дії яких закінчується 19 лютого 2026 року, а ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, продовжують існувати.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання з наведених у ньому підстав та просив його задовольнити, оскільки вважає, що виконання наведених обов`язків унеможливить неналежну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора не заперечував.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах питання, яке вирішується, суд доходить такого висновку.

Так, ухвалою слідчого судді Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 21.01.2026 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19.02.2026, з можливістю внесення застави у розмірі 66560 гривень.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 вирішено покласти наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

-не відлучатись із населеного пункту, у якому він мешкає, за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, за винятком випадків необхідності забезпечення особистої безпеки, у зв`язку з запровадженням правового режиму воєнного стану;

-повідомляти слідчого прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-утриматися від спілкування з потерпілим та у вказаному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

23 січня 2026 року обвинувачений ОСОБА_4 був звільнений з-під варти у зв`язку із внесенням застави.

Вимогами ч. 1 ст. 182 КПК України визначено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Застава, як захід забезпечення кримінального провадження, має на меті зобов`язати обвинуваченого виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому КПК України не визначено строк дії запобіжного заходу у вигляді застави, тому він діє до його скасування або зміни в порядку, визначеному статтями 200, 201 КПК України, чи вирішення такого питання при ухваленні вироку за наслідками судового розгляду кримінального провадження (п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Частиною 7 статті 194 КПК України встановлено, що обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Таким чином, на теперішній час щодо обвинуваченого ОСОБА_4 діє запобіжний захід у вигляді застави, проте строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на нього ухвалою від 21 січня 2026 року, закінчиться 19 лютого 2026 року.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що на час розгляду даного клопотання останній є одруженим, а отже має постійні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, раніше не засуджувався, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років.

Метою і підставами застосування (продовження) запобіжного заходу, згідно з п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що існують ризики того, що обвинувачений ОСОБА_4 може:

- переховуватися від суду, т.я. злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, в якому, обвинувачується ОСОБА_4 , є тяжким та у випадку визнання останнього винним, санкція передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом переховуватись від суду, чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Крім того, військова агресія проти України є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Важливим є і те, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»). Суворість покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний/обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Зазначені вище обставини самі по собі можуть бути мотивом для підозрюваного/обвинуваченого переховуватись від суду, що узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26 червня 2001 року, заява №33977/96), де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а також рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» (рішення від 25 квітня 2000 року, заява №3131596), відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

-незаконно впливати на потерпілих та свідків, т.я. вказаний ризик оюґрунтовується тим, що обвинувачений може впливати на потерпілого, який є мешканцем м. Златопіль (колишній Первомайський) Лозівського району Харківської області, з метою психологічного (у т.ч. шляхом вмовляння та обіцянок) чи фізичного впливу на нього, щоб останній змінив свої свідчення, з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Те ж стосується і свідків у даному кримінальному провадженні.

Згідно із сформованою практикою Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання під вартою є виправданим, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Разом з тим, при встановленні ризику впливу на потерпілих та свідків слід врахувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 ст.95 КПКУ країни).

За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілих та свідків та дослідження їх судом.

При цьому, наразі судовий розгляд даного кримінального провадження лише розпочато і жоден свідок та потерпілий свої покази ще не надали суду.

З огляду на зазначене, а також те, що злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 є тяжким кримінальними правопорушенням, а саме злочином проти власності, захист цього права має особливе суспільне значення, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав інтересів суспільства, і оскільки на даний час продовжують існувати ризики, встановленні під час обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Таким чином, суд доходить висновку про необхідність продовження обов`язків, які були покладені судом на обвинуваченого ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст. 177-179, 182, 183, 194, 369-372 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження дії обов`язків в межах обраного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави щодо ОСОБА_4 задовольнити.

В рамках раніше обраного щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави продовжити строк дії обов`язків, передбачених ч. 3 ст. 183 КПК України, на два місяці, а саме:

-прибувати до суду за першою вимогою;

-не відлучатись із населеного пункту, у якому він мешкає, за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду, за винятком випадків необхідності забезпечення особистої безпеки, у зв`язку з запровадженням правового режиму воєнного стану;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-утриматися від спілкування з потерпілим та у вказаному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених судом на обвинуваченого ОСОБА_4 , визначити по 15 квітня 2026 року, включно.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя: ОСОБА_1