Справа № 372/263/26
Провадження 1-кс-172/26
ухвала

Іменем України

12 лютого 2026 року Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання прокурора Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчими Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001952 від 05.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Обухівською окружною прокуратурою Київської області.

05.11.2025 до чергової частини Обухівського РУП надійшов рапорт оперативного підрозділу про те, що отримано відомості щодо незаконного заволодіння, шахрайським шляхом, упродовж 2021-2022 років земельною ділянкою на території м. Васильків Обухівського району Київської області, в результаті чого інтересам територіальної громади може бути спричинено тяжкі наслідки.

Установлено, що на початку 2022 року власниками ПП «Логро» () ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ), а також ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_2 ) виник злочинний умисел, щодо незаконного заволодіння земельними ділянками комунальної власності на території Київської області.

Зазначені вище особи, підтримують тісні особисті зв`язки з працівниками органів місцевого самоврядування Васильківської міської ради, ГУ Держгеокадастру у Київській області та пов`язаними з ними особами.

Встановлено факт незаконного заволодіння земельною ділянкою комунальної власності кадастровий номер :04:019:0065 площею понад 1 га, що розташована у центральній частині м. Васильків, шляхом використання підробленого державного акта на право приватної власності від 05.11.1998 № 027351. Вказаний документ подано для державної реєстрації на підставну особу ОСОБА_6 , матір дружини директора ПП «Логро» ОСОБА_7 . Подальша реєстрація здійснена 20.12.2021 у відділі 2 Управління у Корюківському районі ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області.

Далі, 19.01.2022 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_8 здійснено реєстрацію права власності земельної ділянки за ПП «Логро» на підставі договору купівлі-продажу № 142 від 19.01.2022.

Після чого, зазначені вище особи, спільно з службовими особами Васильківської міської ради та ГУ Держгеокадастру у Київській області здійснили незаконну зміну цільового призначення земельної ділянки :04:019:0065, а також організували її поділ на нові земельні ділянки з кадастровими номерами::04:019:0122 власник ПП «Логро»; :04:019:0120 власник ПП «Логро»; :04:019:0121 власник ОСОБА_9 ; :04:019:0123 власник ОСОБА_10 (дружина ОСОБА_5 ).

Встановлено, що для легалізації протиправної діяльності вказані особи використовували домовленості з посадовими особами органів місцевого самоврядування та ГУ Держгеокадастру, а також залучали підконтрольних розробників документації із землеустрою (ФОП ОСОБА_11 , ФОП ОСОБА_12 ).

10.02.2026 в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Обухівського районного суду за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, м. Васильків, вул. Доброти, буд. 19-Б, було виявлено та вилучено: - мобільний телефон марки ZTE Blade A51 сірого кольору ІМЕІ: НОМЕР_3 , ІМЕІ: НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_11 .

Згідно постанови слідчого від 10.02.2026 вилучені вище зазначені предмети під час обшуку за адресою:

АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Речові докази є матеріальними об`єктами, які зберігають на собі сліди кримінального правопорушення, були набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Належне забезпечення збереження вказаного речового доказу можливе лише за умови накладення на нього арешту із забороною у користуванні та розпорядженні ним власником або іншою особою, яка має на те, передбачені діючим законодавством права, що може призвести до їх приховування, пошкодження, втрати, знищення, використання або перетворення (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Відповідно до п. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Метою накладення арешту на тимчасове вилучене майно є збереження речових доказів, вилучених в ході проведення обшуку.

Перелік і види майна, що належить арештувати: - мобільний телефон марки ZTE Blade A51 сірого кольору ІМЕІ: НОМЕР_3 , ІМЕІ: НОМЕР_4 .

В органу досудового розслідування наявні достатні підстави вважати, що у разі не накладення арешту на зазначене майно існує загроза використання, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення та відчуження, зокрема, з метою уникнення кримінальної відповідальності, що в свою чергу свідчить про наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

В зв`язку із вище викладеним у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно, з метою забезпечення збереження речових доказів, тому прокурор звернувся до суду з даним клопотанням.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі (особам), у якої його було вилучено.

Прокурор Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, в клопотанні просив розглянути його без участі слідчого та прокурора, вимоги клопотання підтримує в повному обсязі, також просив не здійснювати фіксацію судового засідання за допомогою технічних засобів.

Власник майна в судове засідання не з`явився, причин неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи, що сторони в судове засідання не з`явилися, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали справи, вважаю клопотання таким, що підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України. Частиною 1 ст. 131 КПК України встановлено, що заходи кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п. 1 ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 171 КПК України, зазначив мету відповідно до положень ст. 170 КПК України, з якою пов`язує необхідність у накладенні такого арешту, з метою збереження речових доказів.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак наведених в ст. 98 КПК України може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.

Оскільки слідчому судді надано постанову про визнання майна як речового доказу у кримінальному провадженні, у рамках якого подано клопотання, воно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, клопотання прокурора про накладення арешту, слід задовольнити.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено усі, передбачені ст.132, 173 КПК України, підстави до задоволення внесеного прокурором клопотання.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-174, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке вилучене 10.02.2026 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки ZTE Blade A51 сірого кольору ІМЕІ: НОМЕР_3 , ІМЕІ: НОМЕР_4 із забороною користування, відчуження та розпорядження даним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Слідчий суддя: ОСОБА_1