Справа № 214/925/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року слідчий суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

24.03.2026 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 із клопотанням, в якому просить скасувати арешт майна, а саме транспортного засобу Volkswagen Golf номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 1998 року випуску, та ключі до цього автомобіля, які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 березня 2026 року.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні слідчого відділення ВП № 4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000863 від 03 липня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 статті 307 КК України, за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

24 лютого 2026 року слідчим відділення ВП № 4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 проведено обшук за місцем мешкання його підзахисної ОСОБА_4 , а також здійснено обшук автомобіля Volkswagen Golf номерний знак НОМЕР_1 . При проведенні обшуку слідчим вилучено з квартири особисті речі ОСОБА_4 , майно, документи, а також належний на праві власності автомобіль Volkswagen Golf номерний знак НОМЕР_1 , 1998 року випуску.

05 березня 2026 року суддя Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області розглянув клопотання про накладення арешту в межах кримінального провадження №0000863 від 03 липня 2025 року, на автомобіль Volkswagen Golf номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 1998 року випуску, який належить ОСОБА_12 . Вилучений автомобіль Volkswagen Golf номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 1998 року випуску, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_12 з 06 вересня 2023 року. Натомість відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення в межах якого відбувся обшук, внесені 03 липня 2025 року. Також звертає увагу слідчого судді на законність походження коштів для придбання вказаного автомобіля, оскільки ОСОБА_4 офіційно працевлаштована, працює на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з 07 вересня 1976 року. З 23 січня 2020 року і по теперішній час працює в якості старшого майстра основної виробничої дільниці Вальцетокарний цех. Відповідно до довідки про доходи, сукупний дохід ОСОБА_4 за рік складає 445 532, 79 гривень. Органом досудового розслідування не встановлено та не представлено жодних доказів того, що вказаний транспортний засіб є знаряддям вчинення злочину.

Тому вважає, що на теперішній час, з урахуванням викладеного та вимог КПК, вбачається можливість досягти дієвості кримінального провадження без обмеження права власності особи на вилучене майно. Автомобіль, який був вилучений в ході обшуку, вкрай необхідний ОСОБА_4 , враховуючи її поважний вік (66 років), зокрема для побутових потреб, дістатися роботи, відвідування лікаря. Стороною обвинувачення не представлено належних доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили про те, що вилучений автомобіль Volkswagen Golf номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 1998 року випуску є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, або його можна використати як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В судове засідання сторони кримінального провадження та ОСОБА_4 не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду клопотання.

У відповідності до положень ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню за таких підстав.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі ст.1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

В силу ст.41 Конституції України та ст.1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, ч.3 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Разом з цим, згідно з ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, слідчим суддею встановлено, що провадженні СВ ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР №0000863 від 03.07.2025, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.03.2026 року накладено арешт на майно, а саме: - ключі від автомобілю, який вилучено до спеціального пакету Національна поліція України PSP2136725; транспортний засіб «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , який зберігається на штрафному майданчику ВП№4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Метою застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження зазначено необхідність забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, спеціальної конфіскації та конфіскації майна, як виду покарання.

В подальшому, постановою слідчої ОСОБА_13 від 24.02.2026, згадані вище речі та предмети були визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Нормами ч.1 ст.100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.

Відповідно до ч.9 ст.100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно з ст.ст.171-174 КПК України.

Так, слідчим суддею встановлено, що відомості про вчинення кримінального правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2025 року, тобто, на теперішній час органи досудового розслідування проводять значний об`єм слідчих дій, передбачених кримінальним процесуальним законодавством для встановлення всіх обставин вчинення злочину. Окремо, слідчий суддя звертає увагу на особливу тяжкість скоєних кримінальних правопорушень.

На стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні була виправдана потреба в тимчасовому втручанні в права та інтереси власника майна, шляхом накладення арешту. Негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, не встановлено. Арешт є розумним та співмірним із завданнями кримінального провадження.

Слідчий суддя звертає увагу, що доводи викладені в клопотанні, стосовно того, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, в порушення ст.174 КПК України, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, арештований автомобіль визнано речовим доказом, а тому скасування арешту є передчасним.

До того ж, слідчим суддею враховується той факт, що майно, про скасування якого заявлено це клопотання, використовувалося як засіб вчинення кримінального правопорушення.

Також, слідчим суддею не встановлено будь-яких нових обставин та доводів, яких не існувало на час накладення арешту на майно вказане в клопотанні, за яких би на даний час відпала потреба у застосуванні вказаного виду заходу забезпечення кримінального провадження або арешт накладено необґрунтовано.

Приймаючи до уваги викладене, виходячи із завдань кримінального провадження, беручи до уваги ознаки складу кримінального правопорушення, який розслідується в межах вказаного кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим на теперішній час підстави для його задоволення відсутні.

Окремо, слідчий суддя наголошує, що за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.170, 174, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному проваджені №0000863 від 03.07.2025, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1