Справа № 277/312/26
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2026 року селище Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутністю учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 від 07.01.2026, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Степанівка, Ємільчинський район, Житомирська область, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , громадянина України, офіційно непрацюючого, з повною загальною середньою освітою, в силу ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обов`язок батьків утримувати дітей до повноліття передбачений статтею 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов?язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи с вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Згідно зі статтею 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно положень ст.ст. 141, 180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов?язків щодо дитини. Батьки зобов?язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Способи виконання обов?язку утримувати дитину визначені ст. 181 Сімейного кодексу України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ст. 68 Конституції України кожен зобов?язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

ОСОБА_3 грубо ігноруючи закріплені норми, яким врегульовані сімейні відносини щодо виконання батьківських обов`язків, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 .

Згідно рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області №277/914/18 від 15.11.2018 з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 17.12.2018 та до повноліття дитини.

ОСОБА_3 , знаючи про свій обов?язок сплачувати встановлені судовим рішенням аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , злісно ухилявся від сплати аліментів та його не виконував з 01.02.2025 по 31.12.2025.

Так, ОСОБА_3 у вказаний період часу, будучи працездатним, не маючи жодних обмежень по фізичній праці та протипоказань за станом здоров?я, усвідомлюючи покладений на нього судовим рішенням обов?язок щодо утримання дитини та, маючи дохід від тимчасових заробітків, тобто можливість виконання рішення суду про стягнення аліментів, заходів, спрямованих на погашення заборгованості не здійснив, незважаючи на те, що був попереджений про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи працездатною особою, маючи дохід від тимчасових заробітків, знаючи про свій обов?язок сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області №277/914/18 від 15.11.2018 аліментів у період з 01.02.2025 по 31.12.2025 та його не виконував, внаслідок чого станом на 31.12.2025 виникла заборгованість в розмірі 17 575 грн 84 коп, що перевищує суму сукупно нарахованих платежів за 3 місяці, при цьому розмір загальної заборгованості становить 88026 грн 55 коп.

Своїми умисними діями, які виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 в порядку ст. 302 КПК України надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , слідує, що обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) ОСОБА_4 , погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, надав свою згоду на розгляд обвинувального акта без його участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

У вказаній заяві захисником ОСОБА_6 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченого, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

До обвинувального акту долучена заява законного представника потерпілої ОСОБА_4 ОСОБА_5 від 12.03.2026 про те, що вона згодна зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження та згодна з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Призначаючи обвинуваченій покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Так, відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України - є кримінальним проступком.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; ставлення обвинуваченого до скоєного, що полягає у визнанні винуватості; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він на обліку лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 2025 року з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром активної залежності; відповідно до характеристики старости Степанівського старостинського округу Ємільчинської селищної ради Звягельського району Житомирської області обвинувачений схильний до вживання алкогольних напоїв, постійного місця роботи не має, ходить на підробітки, в тверезому стані тихий, розсудливий; раніше не судимий.

Санкція ч. 1 ст. 164 КК України передбачає застосування до винних осіб такі покарання: громадські роботи на строк від вісімдесяти до ста двадцяти годин або пробаційний нагляд на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.

Враховуючи роз`яснення, які викладені в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зважаючи на наявність пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді громадських робіт.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме принципу справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.

Запобіжних захід у кримінальному провадженні не обирався та, зважаючи на призначене покарання, суд не вбачає підстав для його обрання.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 302, 370, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Копія вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1