ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/714/26 Справа № 216/1694/26 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 18 березня 2026 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8

В СТ А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 18 березня 2026 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави відносно ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Мотивуючи вказане рішення слідчий суддя зазначає про обґрунтованість пред`явленої підозри, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та неможливість запобігання їх вчиненню шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

На вказане рішення захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або у разі альтернативи зменшити розмір застави до 40 розмірів неоподаткованих мінімум доходів громадян. Захисник наголошує, слідчий суддя не визнав що ОСОБА_8 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, на утриманні неповнолітня донька та батьки похилого віку, має постійне місце мешкання, є учасником бойових дій та має відзнаки за службу. Вважає, що підозра відносно ОСОБА_8 не обґрунтована. Ризики визначені ст. 177 КПК України не доведені.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

ОСОБА_8 органами досудового слідства обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Письмове повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст. 276-278 КПК України, є початковим моментом притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Отже, на початковій стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Так, оцінюючи в сукупності обставини провадження та враховуючи достатню наявність доказів про вчинення інкримінованого підозрюваною кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, колегія суддів вважає, що наявна обґрунтованість підозри ОСОБА_9 в контексті його розуміння ЄСПЛ.

Наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України підтверджується вагомістю наявних доказів вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, тяжкістю покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим.

Колегія суддів вважає, що заявлені слідчим ризики є підтвердженими, оскільки ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні або продовжити вчиняти кримінальне правопорушення.

Фактично, подана апеляційна скарга викликана самим лише недосягненням бажаного результату у виді звільнення підозрюваного з під варти, що в жодному випадку не може бути підставою для зміни чи скасування обраного запобіжного заходу.

Колегія суддів зазначає, що на даному етапі кримінального провадження застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде гарантувати виконання підозрюваною своїх процесуальних обов`язків.

Можливість застосування до підозрюваного обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, передбачають вимоги 183 КПК України. Вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяє застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Тяжкість, характер та обставини інкримінованого злочину свідчить про вагомість заявлених ризиків, які дійсно на теперішній час існують, і яким не здатні запобігти більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою.

Крім того, колегія суддів зазначає, що сторона захисту як на підставу звільнення підозрюваного з під варти посилається на те що ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, на утриманні неповнолітня донька та батьки похилого віку, має постійне місце мешкання, є учасником бойових дій та має відзнаки за службу.

Вказані обставини існували і на момент вчинення інкримінованого злочину, а відтак вони очевидно не утворюють жодних моральних запобіжників при обранні підозрюваним моделі поведінки, а тому не здатні перешкодити йому у разі звільнення з під варти, втекти від слідства та суду чи здійснити вплив на свідків або вжити інших дій з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Обговорюючи доводи сторони захисту, щодо зменшення підозрюваному розміру застави, слід зазначити, що відповідно до ч. 4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним.

Суд першої інстанції при визначенні розміру застави дотримався вимог діючого законодавства в повному обсязі, з урахуванням ступеню тяжкості інкримінованого злочину та особи підозрюваного.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наразі тримання підозрюваного під вартою, з заставою у визначеному розмірі є обґрунтованими та виправданими, оскільки виключно в такому виді можливо забезпечити досягнення мети визначеної у ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, оскаржувана ухвала є законною, обґрунтованою та вмотивованою. Підстав для зміни запобіжного заходу не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 18 березня 2026 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді