печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м.Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «ТРЕСТ КМБ-3» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 20.10.2022 у справі №757/28509/22-к,

В С Т А Н О В И В :

15.12.2025 до слідчого судді Печерського районного суду м.Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «ТРЕСТ КМБ-3» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 20.10.2022 у справі №757/28509/22-к.

В обґрунтування поданого клопотання зазначає, що у кримінальному провадженні №0000614 від 11.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва було накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках, зокрема, ТОВ «ТРЕСТ КМБ-3», відкритих у АТ «ОТП БАНК».

На переконання заявника, арешт грошових коштів ТОВ «ТРЕСТ КМБ-3» було накладено необґрунтовано, оскільки безготівкові кошти не є індивідуалізованими матеріальними об`єктами, відповідно режим поводження поводження з ними не може бути аналогічний тому, який запроваджений до речових доказів. Тому накладення арешту на грошові кошти, що обліковуються на рахунку, враховуючи їх нематеріальний та неіндивідуалізований характер, не узгоджується із заявленою метою - збереження речових доказів.

Крім того, в ухвалі про накладення арешту на майно, відсутні будь-які дані, які б вказували що належні ТОВ «ТРЕСТ КМБ-3» кошти, які знаходяться на банківських рахунках, набуті кримінально протиправним шляхом, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин під час кримінального провадження. Вказане процесуальне рішення є передчасним, належним чином не обґрунтованим та немотивованим, оскільки винесене без належного врахування обставин вчиненні кримінального правопорушення.

Заявник зазначає, що на даний час є доцільним скасування арешту майна, оскільки ТОВ «ТРЕСТ КМБ-3» позбавлене можливості виконувати свої господарські та податкові зобов`язання.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав вимоги клопотання про скасування арешту майна та просив задовольнити.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступних висновків.

Встановлено, що у кримінальному провадженні №0000614 від 11.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва було накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках, зокрема, ТОВ «ТРЕСТ КМБ-3», відкритих у АТ «ОТП БАНК».

Накладаючи арешт на майно, слідчий суддя виходив з того, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просить накласти арешт прокурор, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, а тому є підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів.

Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А №296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Статтями 7, 16 КПК України, визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи, що стороною обвинувачення не доведено необхідності подальшого застосування заходу забезпечення кримінального провадзження, слідчий суддя позбавлений можливості дійти висновку про наявність передбачених ст. 170 КПК України підстав для подальшого обмеження права власності, а отже необхідність подальшого перебування такого майна під арештом відпала.

За таких обставин, клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 174, 303, 305-307 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва у справі №757/28509/22-к від 20.10.2022 на майно, а саме на грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «Трест КМБ-3» () НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , відкриті у АТ «ОТП БАНК» (МФО 300528, юридична адреса: м. Київ, вул. Жилянська, 43).

Ухвала підлягає негайному виконанню і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1