печерський районний суд міста києва
Справа № 757/66/26-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника підозрюваної ОСОБА_5 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваної у кримінальному провадженні № 0001938 від 12.11.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

05.01.2026 до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваної у кримінальному провадженні № 0001938 від 12.11.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено що 09.10.2025 близько 20 години 15 хвилин, неповнолітня ОСОБА_6 разом із подругою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували поблизу закладу швидкого харчування «MсDonald's», за адресою: АДРЕСА_1 , де до останніх підійшли познайомитися двоє раніше невідомі їм неповнолітні хлопці: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Так, під час знайомства ОСОБА_6 запропонувала ОСОБА_9 поміряти належний їй шолом помаранчевого кольору, але попросила надати щось натомість. ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_6 потримати в цей час його мобільний телефон марки та моделі «Apple Iphone 12 GB Black», IMEI: НОМЕР_1 , в чохлі сірого кольору, із сім-карткою мобільного оператора «Vodafone» НОМЕР_2 , та добровільно передав їй власний мобільний телефон, тим самим остання заволоділа вказаним майном. Після чого, ОСОБА_9 , примірявши шолом, передав його назад ОСОБА_6 та висловив вимогу повернути його мобільний телефон. У цей час у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння належного неповнолітньому потерпілому ОСОБА_9 майна - мобільного телефону «Apple Iphone 12 GB Black», IMEI: НОМЕР_1 , в чохлі сірого кольору, із сім-карткою мобільного оператора «Vodafone» НОМЕР_2 , чохол та сім-карта для потерпілого матеріальної цінності не представляють.

Після чого, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, в умовах воєнного стану, діючи умисно, відкрито, з корисливих мотивів, переслідуючи мету збагачення, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді протиправного заволодіння майном, після декількох вимог зроблених вголос ОСОБА_9 повернути його мобільний телефон, використовуючи фактор раптовості, побігла всередину станції метро «Хрещатик» із мобільним телефоном, а ОСОБА_9 , викривши протиправні дії ОСОБА_6 , спрямовані на грабіж та бажаючи припинити їх, намагався наздогнати її, однак остання зникла у приміщенні станції метро «Хрещатик» у невідомому напрямку, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Так, неповнолітня ОСОБА_6 спричинила потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 8299 грн 67 коп.

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме: у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненого в умовах воєнного стану.

26.12.2025 слідчим слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві ОСОБА_7 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке того ж дня погоджено прокурором Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 .

Примірник письмового повідомлення про підозру ОСОБА_6 вручено у спосіб, передбачений КПК України, для вручення повідомлень, а саме власноруч.

Вказані обставини на думку слідчого виправдовують застосування до підозрюваної домашнього арешту, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримала, просила клопотання задовольнити, зазначила, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби є єдиним можливим заходом, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної.

В судовому засіданні підозрювана, її законний представник та захисник заперечували щодо задоволення клопотання та просили відмовити у його задоволенні.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.11.2025;

- протоколом огляду речового доказу від 24.11.2025;

- протоколом огляду відео від 24.11.2024;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 15.12.2025;

- протоколом проведення впізнання за фотознімками проведеного з ОСОБА_9 від 15.12.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 16.12.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 16.12.2025;

- протоколом проведення впізнання за фотознімками проведеного з ОСОБА_10 від 15.12.2025;

- протоколом повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 26.12.2025.

Приймаючи рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, інкримінованого їй стороною обвинувачення, а відтак доводи сторони захисту про протилежне слідчий суддя не приймає.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу необхідно враховувати, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Судовим розглядом, з урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 даних, що характеризують її особу, встановлено, що клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого про наявність у підозрюваної наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України.

Долучені до клопотання докази, містять переконливі дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 сг. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу». А у справі «Мамедова проти Росії» № 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року Європейський суд дійшов такого висновку: «посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Доказів того, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, а також інших учасників кримінального провадження; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчому судді не надано. Твердження з приводу існування таких ризиків є сумнівними, з урахуванням встановлених обставин вчинення кримінального правопорушення та даних, які характеризують особу підозрюваної, та як наслідок розцінюється як домисел, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаного слідчому судді не надано, а тому такі твердження є лише припущеннями слідчого.

При цьому ризик переховування підозрюваної не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого застосування покарання та під впливом можливого тягаря призначення такого покарання у майбутньому.

Дані про особу підозрюваної, яка є раніше не судимою, навчається у Дніпровському ліцеї №120, має постійне місце проживання, свідчить на користь останньої, та з урахуванням обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_6 , в свою чергу спростовує доводи слідчого щодо можливості існування неналежної процесуальної поведінки підозрюваної та свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, враховуючи, що стороною обвинувачення було доведено наявність обґрунтованої підозри, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваною, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0001938 від 12.11.2025, а саме до 22.01.2026, з одночасним покладенням на ОСОБА_6 процесуальних обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваної у кримінальному провадженні № 0001938 від 12.11.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зобов`язати підозрювану ОСОБА_6 виконувати обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_9 , свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , у вказаному кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити до 22.01.2026 в межах строку досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1