ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/83/26 Справа № 711/7933/23 Категорія: ч. 2 ст. 125 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисниці ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисниці ОСОБА_7 на вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 31 липня 2024 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Черкаси, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено за ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді 150 годин громадських робіт,

ВСТАНОВИЛА

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим в тому, що він 11.06.2023, близько 19.31 год., перебуваючи за адресою: м.Черкаси, вул. Чигиринська 52, поблизу магазину «Делікат», на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, наніс ОСОБА_10 один удар правою рукою в обличчя, від якого потерпілий втратив рівновагу та впав, вдарившись об велосипед, та один удар лівою рукою в область обличчя, чим заподіяв потерпілому тілесні ушкодження, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та легкі тілесні ушкодження.

Вимоги апеляційної скарги, узагальнені доводи осіб, які її подали, та заперечень на неї.

В апеляційній скарзі обвинувачений та його захисниця просять скасувати вищевказаний вирок, провадження у справі закрити.

В обґрунтування апеляційних вимог вказують, що суд в порушення вимог ст.ст. 94, 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), неправильно оцінив докази в їх сукупності та визнав винуватим ОСОБА_9 без достатніх на те доказів.

Приводять доводи щодо невідповідності показань потерпілого фактичним обставинам справи. Звертають увагу на відсутність у медичних документах конкретизації про виявлені травми потерпілого; відсутність в обвинувальному акті даних про характер виявлених у ушкоджень з медичної точки зору, їх локалізацію, частково лише зазначено про синдром, як наслідок отриманих потерпілим тілесних ушкоджень. Також вказують на протиріччя показань під час слідчого експерименту, зокрема, невідповідність у часі та невідповідність висновку експерта, який на думку скаржників проведений без належних медичних документів.

Представник потерпілого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_8 подав заперечення на апеляційну скаргу та посилаючись на її безпідставність просив залишити оскаржуваний вирок без змін.

Обвинувачений ОСОБА_9 у судове засідання 23.04.2026 вкотре не з`явився, в телефонному режимі через захисницю, котра надіслала на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи, повідомив, що не в змозі прибути у судове засідання, оскільки тривають мобілізаційні заходи і він перебуває віддалено від м.Черкаси. Водночас будь-яких даних щодо поважності причин, передбачених ст.138 КПК, відкладення розгляду справи обвинувачений не надав. Не пояснила поважність відсутності обвинуваченого і захисниця у судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні клопотання захисниці про відкладення судового засідання та розгляд справи без участі обвинуваченого, апеляційний суд бере до уваги процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисниці ОСОБА_7 з приводу їх постійних неодноразових неявок в судове засідання та намагання відкласти судові засідання (8 разів), суд апеляційної інстанції розцінює, як зловживання своїми процесуальними правами, з метою затягнути судовий розгляд на невизначений час.

Колегія суддів враховує, що у цьому кримінальному провадженні на стадії апеляційного розгляду згідно з вимогами КПК, участь обвинуваченого не є обов`язковою, в тому числі з урахуванням того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК не відноситься до особливо тяжких та в матеріалах справи відсутні апеляційні скарги на погіршення становища обвинуваченого і в даному випадку права обвинуваченого не будуть порушені.

Згідно з ч.4 ст.405 КПК, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Позиції учасників судового провадження.

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- захисниця, яка підтримала вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені;

- прокурор та представник потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на законність вироку.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи захисниці, прокурора, представника потерпілого, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, а також кваліфікація його дій за ч.2 ст.125 КК є правильними, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, дослідженими та перевіреним під час судового розгляду.

У суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК не визнав. Не оспорював, що між ним та потерпілим виник конфлікт, через порушення останнім правил дорожнього руху. Вказав, що лише з метою самозахисту відштовхнув потерпілого долонею.

Суд першої інстанції ретельно перевірив невизнання вини обвинуваченим, правильно встановив, що версія сторони захисту є неспроможною, оскільки спростовується сукупністю таких доказів.

У суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_10 пояснив про обставини, механізм, локалізацію нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим.

Вказанні показання потерпілого були перевірені під час проведення слідчого експерименту, в ході якого були відтворені дії обвинуваченого та потерпілого, обстановка нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень та місця нанесення потерпілому тілесних ушкоджень.

Зазначені показання потерпілого, а також результати проведеного з ним слідчого експерименту були підтвердженні висновками спеціаліста судово-медичних експертиз № 02-01/556 від 26.06.2023 (т.1 а.с.133-134) та № 02-01/642 від 24.07.2023 (т.1 а.с.154-155), згідно з якими у потерпілого ОСОБА_10 встановлені ушкодження: травма голови зі струсом головного мозку; травма правої кисті з розтягненням зв`язок четвертого та п`ятого пальців кисті та саднами кисті. Вказані ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які могли виникнути за обставин, зазначеними потерпілим ОСОБА_10 при проведенні слідчого експерименту від 17.07.2023.

Також зазначено, що вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному в постанові про призначення експертизи.

Травма правої кисті з розтягненням зв`язок четвертого та п`ятого пальців кисті та саднами кисті, у ОСОБА_10 , може свідчити про можливу боротьбу або можливий самозахист.

Всі виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження, не могли виникнути внаслідок падіння з висоти власного зросту, з положення стоячи, з наступним ударом об площину або травмуючий предмет (предмети).

Колегія суддів вважає, що цей висновок спеціаліста відповідають вимогам статей 101 та 102 КПК, цебто експертизи, оскільки він містять докладний опис проведених спеціалістом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені перед ним. Ці експертні дослідження проведені кваліфікованим та досвідченим спеціалістом, на підставі наданих йому матеріалів.

При цьому апеляційний суд враховує, що сторона захисту, поставивши під сумнів вказані висновки спеціаліста судово-медичного експертиз, не навела належного мотивування, внаслідок чого не погоджується з ними.

Судом першої інстанції не встановлено підстав, з чим погоджується апеляційний суд, вважати висновки спеціаліста необґрунтованими чи такими, що суперечить іншим матеріалам справи або викликають інші обґрунтовані сумніви в їх правильності.

У матеріалах кримінального провадження відсутні належні та допустимі докази на підставі яких можливо встановити спричинення потерпілому встановлених у нього тілесних ушкоджень при інших обставинах.

Покликання сторони захисту на розбіжності у показаннях потерпілого, зокрема, часу суперечки і отримання ним тілесних ушкоджень, апеляційний суд не бере до уваги, адже це не спростовує саме факту отримання ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.

Наведені висновки спеціаліста зроблені на підставі фактичних даних таких медичних документів, котрі спростовують твердження сторони захисту про відсутність у потерпілого травми кісті в результаті умисних дій обвинуваченого.

Відповідно до записів лікаря невролога ОСОБА_11 №, візит від 16.06.2023, 20.06.2023, 23.06.2023, 26.06.2023, 12.06.2023 ОСОБА_10 , звертався до лікаря невролога та йому встановлено діагноз S06.00 Струс головного мозку (т.1 а.п.135-139).

Відповідно до листа огляду лікаря-терапевта ОСОБА_12 14.06.2023 проведено огляд ОСОБА_10 , який звернувся з скаргами на головний біль, хиткість, болі в 4 пальці правої руки. Анамнез захворювання: 11.06.2023 отримав кримінальну травму побиття. Оглянутий в тавм.пункті та неврологом. Діагноз S06.0. Струс головного мозку. Основний: ранній відновний період ЗЧМТ зі струсом головного мозку (11.06.23) з цефалічним, вест-атактичним, астено вегетативним с-ми. Діагноз S63.6 Розтягнення та перенапруження зв`язок у ділянці пальця(ів).(т.1 а.с.140)

Відповідно до довідки травматологічного пункту КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» № 57 (КР) від 12.06.2023 ОСОБА_10 звертався до травматологічного пункту. Травма (кримінальна). Обставини та час отримання травми: зі слів побили 11.06.2023 19.00 год. Діагноз: S63.60 Розтягнення та перенапруження капсульно-зв`язкового апарату на рівні пальця. Забій. Часткове пошкодження капсульно-зв`язкового апарату IV-го п`ястно-фалангового суглобу правої кисті. Забійні інфіковані садна правої кисті. ЗЧМТ? (т.1 а.п.141).

З протоколу МРТ від 13.06.2023 у ОСОБА_10 вбачається, що в зоні клінічного інтересу-визначається набряк параартикулярних м`яких тканин в області 4-го та 5-го п`ястково-фалангових суглобів, більш виражений по долонній поверхні; скопичення рідини вздовж сухожилків поверхневого та глибокого згиначів 4-го пальця на рівні п`ястково-фалангового суглобу; набряк сухожилків та власне долонних міжкісткових м`язів, коллатеральних зв`язок 4-го п/ф суглобу, набряк фіброзних та синовіальних піхв 4-го та 5 пальців. Видимі п`ясткові кістки та фаланги пальців без особливостей, ознак трабекулярного набряку не визначається. Суглобові щілини не звужені. Висновок: МР-картина посттравматичного теносиновіїту поверхневого та глибокого згиначів 4-го пальця на рівні пястково-фалангового суглобу; посттравматичного тендиніту та міозиту міжкісткових м`язів 4-го піф суглобу, набряк параартикулярних м`яких тканин 4 та 5 п/ф суглобів. Рекомендована консультація травматолога, мр-контроль в динаміці (т.1 а.с.142).

Із протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 11.06.2023, вбачається, що ОСОБА_10 повідомив, про те, що 11.06.2023 він рухався на велосипеді по вул. Благовісна, біля 14-ї школи, після чого його підрізав транспортний засіб Опель НОМЕР_1 сірого кольору, водій якого, без всякої причини, почав нецензурно виражатися. Після чого поїхав за адресою: вул. Чигиринська 52. Він знову під`їхав до нього. Перебуваючи за даною адресою, до нього вийшов з транспортного засобу та наніс йому тілесні ушкодження, штовхав та виражався лайкою в його бік, та погрожував, що його дружина працює в поліції та йому за це нічого не буде(т.1 а.с.131).

Також в суді першої інстанції було переглянуто відеозапис на оптичному диску та фототаблицями до нього, з камер зовнішнього спостереження, торгівельної точки «Делікат», розташованої за адресою: м.Черкаси, вул.Чигиринська 52. Встановлено, що на даному відеозапису на початку огляду поруч з автомобілем марки «Опель» наявна особа чоловічої статі, яка одягнена в чорні штани та чорну футболку, як це було встановлено та не заперечувалось сторонами кримінального провадження ОСОБА_10 , та поруч з якою на земельній ділянці розташований велосипед. (фото №4) Час 19:31:13 з вище вказаного автомобіля виходить особа чоловічої статі, яка вдягнена в кофту зеленого кольору та шорти, як це було встановлено та не заперечувалось сторонами кримінального провадження ОСОБА_9 , який підходить до ОСОБА_10 та між якими виникає спілкування. (фото №5) В подальшому, час 19:31:22 ОСОБА_9 відходить від ОСОБА_10 , рухається до автомобіля «Опель» та в подальшому, відкривши двері даного автомобіля, намагається присісти до салону. (фото №6). При цьому, ОСОБА_10 підійшов до вказаного автомобіля та між даними особами продовжується спілкування. Час 19:31:45 ОСОБА_9 відходить від даного автомобіля та, підійшовши до ОСОБА_10 , наносить один удар правою рукою в ліву область обличчя. (фото №7) Від отриманого удару ОСОБА_10 падає та вдаряється об велосипед, який розташований на земельній ділянці (фото №8). Час 19:31:50 ОСОБА_9 наносить удар долонею лівої руки в область обличчя, а саме область лобу ОСОБА_10 (фото №9) Час 19:31:57 ОСОБА_10 підходить до велосипеду та намагається взяти до рук предмет схожий на мобільний телефон, а ОСОБА_9 направляється до автомобіля «Опель» та сівши до салону, покидає місце події в невідому напрямку (фото №10 та фото № 11) (т.1 а.п.159-165).

Таким чином, судом першої інстанції достовірно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 під час конфлікту з ОСОБА_10 , умисно заподіяв тому легкі тілесні ушкодження, цебто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.125 КК.

Апеляційний суд уважає безпідставними посилання сторони захисту на стан необхідної оборони обвинуваченого ОСОБА_9 .

Відповідно до ст. 36 КК, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння шкоди тому, хто посягає.

У цьому кримінальному провадженні відсутні підстави для висновку про наявність у діях ОСОБА_9 стану необхідної оборони, оскільки матеріалами справи не підтверджено наявності реального суспільно небезпечного посягання з боку ОСОБА_10 ; конфлікт між сторонами мав взаємний характер та не свідчив про необхідність негайного захисту; дії обвинуваченого були спрямовані не на відвернення небезпеки, а на умисне заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому. Водночас, характер та спосіб заподіяння ушкоджень потерпілому свідчать про відсутність захисної мети у діях обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були досліджені повно за відсутності порушень всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, тому відсутні підстави для повторного дослідження доказів судом апеляційної інстанції.

Доводи сторони захисту про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального правопорушення є безпідставними, оскільки в апеляційній скарзі не наведено жодного доказу, який би не був досліджений судом, і на який є посилання в обвинувальному акті.

В апеляційній скарзі обвинувачений та його захисниця по суті дали власну оцінку доказам на відміну від оцінки, наданої судом першої інстанції, і замість правової аргументації у скарзі, викладають свою позицію щодо обставин кримінального провадження.

Вирок ухвалений судом першої інстанції на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК.

Колегія суддів переконана, що при ухваленні вироку судом першої інстанції дотримано стандарт доведення поза розумним сумнівом, оскільки сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміновані кримінальні правопорушення було вчинено і обвинувачений ОСОБА_9 є винним у їхньому вчиненні.

Стороною захисту не спростовані встановлені фактичні обставини цієї справи. Отже немає обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення, також відсутня реальна можливість іншої версії інкримінованої події.

З урахуванням наведеного, колегія суддів робить висновок про відсутність підстав для розумного сумніву в доведеності вини ОСОБА_9 , через те що версія сторони захисту була відкинута фактами, встановленими на підставі допустимих доказів.

Суд першої інстанції дослідив усі можливі докази з дотриманням засади безпосередності, а суд апеляційної інстанції погодився з ними. Колегія суддів вважає, що немає потреби знову досліджувати ці докази в такому ж порядку, як це було зроблено в суді першої інстанції. При цьому колегія суддів враховує постанови Верховного Суду від 30.05.2019 року та від 09.07.2019 року (судове провадження №51-9282 км18, №51-392 км 19), про те, що сам по собі факт непогодження з висновком суду, не є підставою для повторного дослідження доказів; повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду. Заразом, відмова в задоволенні клопотання за відсутності аргументованих доводів щодо необхідності повторного дослідження доказів не свідчить про порушення процесуального закону або неповноту судового розгляду.

Покарання обвинуваченому призначено у відповідності до вимог статей 50 та 65 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи вказане, апеляційним судом не встановлено істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які є підставою для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони захисту є необґрунтованою, а її доводи щодо сумнівності вчинення ОСОБА_9 інкримінованого йому кримінального правопорушення є надуманими, адже спростовуються наведеними доказами, котрим дана оцінка згідно з приписами ст. 94 КПК.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисниці ОСОБА_7 залишити без задоволення, вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 31 липня 2024 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена учасниками судового процесу до Верховного Суду, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_3