Справа № 761/1886/26
Провадження № 1-кс/761/2533/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , власника майна ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 420 251 100 000 001 07 від 07.04.2025,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна звернувся ОСОБА_3 .

Обґрунтовуючи клопотання, заявник зазначив, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06.11.2025 у справі № 761/44351/25 задоволено клопотання прокурора Київської обласної прокуратури у кримінальному провадженні № 420 251 100 000 001 07 від 07.04.2025, накладений арешт на майно, вилучене 16.10.2025 під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 за адресою - АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «iPhone 13 pro max», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ; ноутбук «MSI MS16R8», серійний номер К2405N0065218; банківську карту «Ощадбанк» № НОМЕР_3 ; слот для сім карти «Лайфселл» НОМЕР_4 .

Власник майна, посилаючись на те, що відповідні експертні дослідження з вилученим майном завершені, вважав, що відпала необхідність у подальшому обмеженні його права на розпорядження майном, просив арешт скасувати.

У судовому засіданні власник майна наполягав на скасуванні арешту з підстав, які наведені у поданому ним клопотанні.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, необхідність у збереженні арешту не відпала.

Слідчий суддя, заслухавши думки сторін, дослідивши наявні документи, дійшов висновку про таке.

СУ ГУНП у Київській області за процесуального керівництва Київської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 420 251 100 000 001 07 від 07.04.2025 за ч. 3 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06.11.2025 задоволено клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_4 у вищезазначеному кримінальному провадженні, накладений арешт на майно, вилучене 16.10.2025 під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 за адресою - АДРЕСА_1 (справа № 761/44351/25).

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК, якою передбачено, що інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно компетенцією суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

З мотивувальної частини ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06.11.2025 вбачається, що при накладенні арешту на майно слідчий суддя виходив з наявності достатніх підстав вважати, що вилучене майно є речовими доказами у кримінальному провадженні. Ухвалою встановлено, що існує сукупність обставин або розумних підозр, що вилучене майно пов`язане з вчиненням злочину, а арешт необхідний для його збереження як доказів у справі.

Крім того, зі змісту ухвали вбачається, що слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання про арешт майна потреби органу досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а сукупність отриманих судом даних, була достатньою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що при ухваленні рішення слідчим суддею належним чином враховані як фактичні обставини кримінального провадження, так і вимоги КПК, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що вищезазначене майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК, та наклав арешт на таке майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, як вбачається зі змісту клопотання та долучених до нього документів, вони не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06.11.2025, що дає слідчому судді підстави дійти висновку, що необхідність арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала.

При цьому варто нагадати, що відповідно до вимог абзацу 2 частини 1 статті 174 КПК обов`язок доведення, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, законодавець покладає безпосередньо на особу, яка звернулась із клопотанням про скасування арешту майна.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши клопотання в межах питань, які були винесені на його розгляд, перевіривши надані докази, з урахуванням вищенаведеного, дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна.

Слідчий суддя частково погоджується з аргументацією заявника щодо порушення рішенням про накладення арешту його права власності.

У той же час, право власності не є абсолютним, статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

У цьому випадку обмеження права власності ОСОБА_3 відбулося на підставі судового рішення, тобто у спосіб, передбачений законом.

Керуючись ст. 22, 174, 309, 372, 392 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 420 251 100 000 001 07 від 07.04.2025, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06.11.2025 у справі № 761/44351/25, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1