КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 05 травня 2026 року, апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 та прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 березня 2026 року, відносно,

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Біликівці, Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 5 ст. 361 КК України,

за участі: прокурора захисників підозрюваного ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою залишено без задоволення клопотання старшого слідчого СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, що полягає в забороні підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та/або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, в межах строку досудового розслідування, тобто до 18 травня 2026 року.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 та прокурор Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , кожен окремо, подали апеляційні скарги.

Захисник просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, погодженого прокурором.

Прокурор просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 998 400 гривень із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Захисник вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

На переконання захисника, повідомлення про підозру є необґрунтованим, оскільки органом досудового розслідування не надано жодного доказу на підтвердження фактів, описаних у ньому.

Вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не доведені, оскільки жодних фактичних даних, які б підтверджували їх існування матеріали клопотання не містять.

Посилається на позитивні характеризуючі дані про особу підозрюваного, який раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, має на утриманні доньку, яка навчається у вищому навчальному закладі, батьків похилого віку, яким ОСОБА_6 допомагає матеріально.

Прокурор в обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 5 ст. 361 КК України.

Зауважує, що необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вважає, що застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, покладених на нього та запобігти встановленим ризикам.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану стороною захисту апеляційну скаргу, просили її задовольнити та заперечили щодо апеляційної скарги прокурора, доводи прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та заперечив щодо апеляційної скарги сторони захисту, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів судового провадження, відділенням розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Печерського управління поліції у м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 16 травня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000879, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 361 КК України.

18 березня 2026 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня його повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 361 КК України.

19 березня 2026 року старший слідчий СВ Печерського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , за погодженням прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 звернувся до Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 березня 2026 року клопотання слідчого, погоджене прокурором, залишено без задоволення та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонено підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та/або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги, в межах строку досудового розслідування, тобто до 18 травня 2026 року. Покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

З вказаним рішенням, колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З ухвали суду та журналу судового засідання убачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу перевірено при розгляді клопотання. При цьому, допитано підозрюваного, заслухано думку прокурора та позицію захисника, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Оцінюючи доводи та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 5 ст. 361 КК України.

Незважаючи на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначено у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно прийняти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року).

Також, слідчим суддею встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, обвинувачених, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що прокурором не доведено наявність ризиків того, що ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, оскільки вони жодним чином не підтверджені, а у клопотанні зроблено тільки формальне посилання на них.

Крім того, на переконання слідчого судді, прокурором у судовому засіданні не доведено, що більш м`який запобіжний захід, який би міг бути застосованим до підозрюваного ОСОБА_6 , не зможе в повній мірі запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому, про відсутні достатні підстави для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та зробив висновок про доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З вказаним висновком погоджується колегія суддів.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, всупереч доводам апеляційної скарги захисника.

Доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки в даному судовому провадженні слідчим суддею досліджено усі матеріали справи та надано їм належну правову оцінку, що вбачається зі змісту постановленої ухвали слідчого судді.

Посилання захисника на позитивні характеризуючі дані про особу підозрюваного, не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки не переважають можливих ризиків неправомірної його поведінки.

Доводи апеляційної скарги прокурора стосовно обґрунтованості підозри та наявності у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, враховані слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який, на думку колегії суддів, співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінальних правопорушень, та підстав вважати його занадто м`яким колегія суддів не убачає.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який в повній мірі забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

З огляду на викладене, доводи захисника та прокурора щодо скасування ухвали слідчого судді та наявності підстав для її скасування не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено, а наведені в апеляційних скаргах доводи колегія суддів не вбачає достатніми для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 березня 2026 року, відносно ОСОБА_6 ,- залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 та прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13

Єдиний унікальний № 757/15426/26-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_14

Провадження № 11сс/824/3465/2026 Доповідач: ОСОБА_15

Категорія ст.181 КПК України