Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

16 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції з використанням підсистеми "Eлектронний суд" матеріали кримінального провадження № 0002208 щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Могилів-Подільський Вінницької області,

громадянина України, що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

що проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, п.п.3, 6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 19 січня 2026 року,

у с т а н о в и л а :

До Вишгородського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, п.п.3, 6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.146, п.п.3, 6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин.

За невстановлений досудовим розслідуванням обставин у ОСОБА_6 , ОСОБА_8 і ОСОБА_7 виник умисел на незаконне викрадення людини - громадянина ОСОБА_9 , реалізуючи який вони, діючи за попередньою домовленістю, 24 липня 2024 року близько 22 годині 30 хвилин на автомобілі "Volkswagen Т-4" д/н НОМЕР_1 іноземної реєстрації прибули до будинку АДРЕСА_3 , де в орендованій квартирі проживав ОСОБА_10 , розподілили ролі кожного та очікували потерпілого. Коли близько 23 години 16 хвилин ОСОБА_10 під`їхав до будинку, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 і ОСОБА_7 підійшли до потерпілого і одразу почали завдавати йому удари в різні частини тіла, після чого, застосовуючи фізичну силу, заламали руки ОСОБА_11 , перешкоджаючи його вільному пересуванню, і проти його волі заштовхали в автомобіль "Volkswagen Т-4" д/н НОМЕР_1 . ОСОБА_6 , ОСОБА_8 і ОСОБА_7 перевезли ОСОБА_12 на вказаному автомобілі до побутового приміщення, розташованого в будинку АДРЕСА_4 , до якого обмежений доступ сторонніх осіб, з метою запобігання можливості потерпілого викликати допомогу, і почали утримувати ОСОБА_12 .

Крім того, 25 липня 2024 року в період з 03 до 04 години 30 хвилин ОСОБА_6 , ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , за попередньою змовою, перешкоджали вільному пересуванню потерпілого та з метою заволодіння його грошовими коштами у виді 4 біткоїнів, еквівалентних 250 000 доларів США (згідно з курсом НБУ становило 10 304 350 гривень), які перебували на віртуальному активі ОСОБА_12 , а саме, криптовалюти USDT у гаманці віртуальних активів Binance за адресою НОМЕР_3, тривалий час завдавали потерпілому удари руками, ногами та невстановленими предметами по різних частинах тіла. Своїми діями обвинувачені заподіяли ОСОБА_11 тілесні ушкодження у виді: смугастих і крапково-плямистих саден в зоні обличчя, в лобній ділянці зліва; смугасто-дугоподібного садна від верхньої повіки лівого ока до лівої вилиці, з трикутними та округлими елементами; смугастого садна від лівої вилиці до лівої носо-губної складки, з елементами "и"-подібної та кільцевидної і полого-дугоподібної форми; овального синця біля лівого кута рота; вертикальних смугастих саден у лобній ділянці справа; "Г"-подібного садна на правій вилиці; синців та забійно-рваних ран на губах, від червоної кайми до основи внутрішньої поверхні; крововиливів у м`язи грудей; саден і синців у ділянці правого і лівого плечових суглобів; внутрішньо-шкірних крововиливів під пахвами; саден на ліктях; синців і саден в зоні тазу зліва; саден на колінах, синців і саден на гомілках; синця під нігтем першого пальця правої ступні. Внаслідок застосування насильства ОСОБА_6 , ОСОБА_8 і ОСОБА_7 змусили ОСОБА_12 передати грошовій кошти у виді 4 біткоїнів, які перебували на віртуальному активі ОСОБА_12 , а саме, криптовалюти USDT у гаманці віртуальних активів Binance за адресою НОМЕР_3.

В подальшому, реалізуючи умисел на протиправне заподіяння смерті викраденої людини, з корисливих мотивів, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , стиснув шию ОСОБА_12 руками, чим заподіяв потерпілому тілесне ушкодження у виді механічної асфіксії, що спричинило смерть потерпілого.

Після цього ОСОБА_6 і ОСОБА_8 помістили труп ОСОБА_12 у спальний мішок та на автомобілі "КІА Sorento" д/н НОМЕР_2 іноземної реєстрації під керуванням ОСОБА_13 , матеріали відносно якого виділені в окреме провадження та направлені до суду з обвинувальним актом, перевезли до лісосмуги, де на ділянці місцевості з географічними координатами 50°34`01.6``N 29°59`57.8E, закопали труп та залишили місце вчинення кримінального правопорушення.

Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_8 і ОСОБА_7 заволоділи грошовими коштами ОСОБА_12 в сумі 4 біткоїнів, еквівалентних 250 000 доларам США (згідно з курсом НБУ становило 10 304 350 гривень).

Крім того, ОСОБА_6 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин без передбаченого законом дозволу придбав бойові припаси - 174 патрони, з яких 104 - проміжні бойові патрони калібру 5,45 х 39 мм, що споряджені кулями "ПС" зі сталевим осердям, 18 - проміжні бойові патрони калібру 5,45 х 39 мм, що споряджені кулями "ПП" з підвищеною пробивною здатністю, 5 - проміжні бойові патрони калібру 5,45 х 39 мм, що споряджені трасуючими кулями "Т", 2 - проміжні бойові патрони калібру 7,62 х 39 мм, що споряджені кулями "ПС" зі сталевим осердям, 23 - бойові гвинтівкові патрони калібру 7,62 х 54R, що споряджені кулями зі сталевим осердям, 3 - бойові гвинтівкові патрони калібру .308WIN (7,62 х 51 мм), що споряджені експансивними напівоболонковими кулями зі свинцевим осердям, 19 - бойові гвинтівкові патрони калібру .308WIN (7,62 х 51 мм), що споряджені кулями зі свинцевим осердям, які зберігав за адресою: АДРЕСА_5 , до їх вилучення 27 липня 2024 року в період з 15 години 43 хвилин по 18 годину 41 хвилину під час проведення невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_6 .

Ухвалою підготовчого судового засідання Вишгородського районного суду Київської області від 19.01.2026 за наслідками розгляду клопотань прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_8 і ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів по 19.03.2026 включно. Цією ж ухвалою у задоволенні клопотань захисників про зміну обвинуваченим запобіжного заходу відмовлено.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить ухвалу суду про продовження застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, вказує, що слідчий суддя не взяв до уваги доводи сторони захисту, яка заперечувала проти задоволення клопотання прокурора. При цьому посилається на практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), відповідно до якої тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів (рішення у справі "Хайредінов проти України"); тримання під вартою не повинно бути продовжене лише через очікуване покарання у виді позбавлення волі (рішення у справах "Летельє проти Франції", "Прансип проти Монако", "Тирон проти Румунії"); ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (рішення у справі "Бекчиєв проти Молдови"); ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (рішення у справі "Яжинський проти Польщі").

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Згідно з ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до вимог цих норм у сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції погодився з доводами про те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, ризики переховуватись від суду, продовжити вчинення кримінального правопорушення чи вчинити інше, які не зменшились, у зв`язку з чим підстави для застосування більш м`яких запобіжних заходів відсутні.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Судом першої інстанції вказані вимоги закону дотримано, викладені в ухвалі висновки є обґрунтованими і доводи апеляційних скарг їх не спростовують.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до практики ЄСПЛ суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування або повторного вчинення злочинів (рішення у справі "Ілійков проти Болгарії"). Ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку і може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі "Бекчиєв проти Молдови").

Суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні низки злочинів, два з яких є особливо тяжкими і за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, а також процесуальну поведінку сторони захисту, з якою неможливо узгодити дати судових засідань з метою забезпечення першочергового розгляду цього кримінального провадження, стадію судового провадження, в ході якого докази не досліджувались, свідки, експерти та обвинувачені не допитувались. З огляду на ці обставини суд визнав непереконливими для зміни запобіжного заходу наявність позитивних характеристик та обіцянки обвинувачених дотримуватися належної процесуальної поведінки.

Такі обставини, на думку колегії суддів, переконливо свідчать, що встановлені судом ризики не зменшилися і виправдовують подальше тримання під вартою. А тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не запобігатиме спробам вчинити вказані раніше дії.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 4221 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 19 січня 2026 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3