Справа № 299/6263/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

09.02.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження у кримінальному провадженні №11-сс/4806/927/25, за апеляційною скаргою прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19.12.2025 року, щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19.12.2025 року, частково задоволено клопотання та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на 2 (два) місяці, по 18 лютого 2026 року включно.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; не залишати місце постійного проживання що за адресою: АДРЕСА_1 , окрім випадків, зазначених в попередньому пункті; утримуватися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З матеріалів судового провадження слідує, що слідчий СВ відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 за погодженням з прокурором Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_6 , проживаючи в с. Великий Раковець Хустського району Закарпатської області та будучи обізнаним, про місце розташування державного кордону України, знаючи про існування явища нелегальної міграції, чітко усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи наслідки, які можуть настати після їх вчинення, діючи умисно, з корисливих мотивів, досяг злочинної домовленості з невстановленою досудовим розслідування особою, щодо прийняття участі за грошову винагороду в незаконному переправленні осіб через державний кордон України, поза пунктами пропуску, громадян України призовного віку - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , який достовірно знаючи про Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 про введення воєнного стану в Україні та про загальну мобілізацію, а також про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, окрім виключень вказаних у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які з метою уникнення мобілізації мали намір незаконно потрапити через кордон України до країн Європейського Союзу при наступних обставинах.

Відповідно до раніше розробленого злочинного плану невстановленої досудовим розслідування особи та ОСОБА_6 , останній повинний здійснити безпечну доставку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , із с. Верхні Ремети, Берегівського району до н.п. Хижа, Берегівського району, яке розташоване у безпосередній близькості до Державного кордону України, для подальшого їх незаконного переправлення через державний кордон України до Румунії.

Так, 17.12.2025 близько 16 години 20 хвилин, ОСОБА_6 прибув на власному автомобілі марки «Mercedes - Benz», моделі «SPRINTER 316 CDI», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на якому шляхом транспортування у салоні, проїхав разом зі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до околиць м. Виноградів Берегівського району, де ОСОБА_6 , будучи обізнаним у тому, що надалі по маршруту руху до лінії держаного кордону України з Румунією розміщений стаціонарний блок-пост працівників Державної прикордонної служби України, які проводять перевірку всіх громадян, які рухаються вказаним блок-постом, а також проводять перевірку транспортних засобів, тому з метою приховування ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , від їх виявлення під час перевірки вказаними працівниками надав їм вказівку пересісти в заздалегідь облаштоване місце в салоні вказаного автомобіля, де їх буде замасковано від візуального виявлення та їх не буду виявлено, тому їх незаконний намір перетнути держаний кордон України не буде припинено.

В подальшому, проїхавши вказаний стаціонарний-блок пост, який розташований поблизу автомобільного мосту через річку «Тиса», де під час перевірки працівниками ДПС України ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , через їх приховування в салоні автомобіля не було виявлено, ОСОБА_6 продовжуючи виконання заздалегідь розробленого невстановленою досудовим розслідуванням особою плану, прибув до околиць с. Черна, де зупинив автомобіль в напрямку населеного пункту с. Хижа Берегівського району, який безпосередньо межую з лінією державного кордону України, де надав вказівку ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , передати йому грошові кошти в загальній сумі 3000 доларів США, які ними мало бути сплачено в якості винагороди ОСОБА_11 за доставку їх до місця їх подальшого незаконно перетину державного кордону.

За цим, ОСОБА_6 отримавши грошові кошти, показав ОСОБА_10 та ОСОБА_9 напрямок руху польовою ділянкою до лінії державного кордону України з Румунією, при чому повідомив, щоб вони рухалися безпосередньо напрямком, який він вказав, щоб не бути виявленими працівниками Державної прикордонної служби України. За цим, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 почали піший рух, а ОСОБА_6 на автомобілі марки «Mercedes - Benz», моделі «SPRINTER 316 CDI», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 поїхав у зворотньому напрямку.

Однак, під час руху до лінії державного кордону України з Румунією поза пунктами міжнародних прикордонних пунктів пропуску, 17.12.2025 близько 21 години 05 хвилин, на відстані близько 200 метрів від 123 прикордонного знаку державного кордону України з Румунією, працівниками прикордонного служби ВІПС «ХИЖА», ОСОБА_10 та ОСОБА_9 були виявлені та затримані в адміністративному порядку, в результаті чого, протиправна діяльність ОСОБА_6 , яка була спрямована на сприяння у незаконному переправленні групи громадян України - ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, була припинена.

ОСОБА_6 18.12.2025 року о 18 год. 10 хв. затримано в порядку ст.208 КПК України.

Слідчим СВ відділення поліції № 1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_7 , 19.12.2025 року ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом проведення огляду місця події, протоколом допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за участі свідка ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , протоколами пред`явлення транспортних засобів для впізнання за участі свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , та іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами.

На думку органу досудового розслідування до ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки є наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки злочин, який йому інкримінуються, є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років; незаконно впливати на свідків, інших учасників у кримінальному провадженні, оскільки з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження може вступати у поза процесуальні відносини із свідками, схиляти їх до зміни даних слідству показів і це створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показів або відмови від надання таких; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином: знаходячись на волі підозрюваний ОСОБА_6 , зможе використовуючи свої зв`язки координувати дії засобами, які мають можливість впливати на викривлення зазначених даних для кримінального провадження шляхом погрози та тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджанням досудового розслідування.

На думку сторони обвинувачення, до ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, застава та домашній арешт не зможуть запобігти настанню вказаних ризиків

З огляду на викладене слідчий у клопотанні просив застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 діб.

Ухвалою слідчого судді констатовано, що дослідженими у ході судового розгляду матеріалами клопотання доводиться обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України наданням засобів та усунення перешкод, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів та щодо кількох осіб. Разом із цим, слідчий суддя погодився із доводами слідчого про те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки такий обізнаний в місцевості поблизу кордону України та із способами перетину через тимчасові блок-пости, однак не погодився із доводами щодо ризиків того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки, надані докази підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , проте не обґрунтованість вказаних ризиків, отже, такі ґрунтуються на припущеннях, а тому застосування до підозрюваного цілодобового домашнього арешту може запобігти ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Доказів того, що підозрюваний є судимим, або раніше притягався до кримінальної відповідальності матеріали клопотання не містять.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу. Прокурор вважає, що ухвала суду є незаконною та необгрунтованою у зв?язку із невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому підлягає скасуванню. На думку прокурора, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м?яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, вказують на те, що тримання під вартою є найбільш ефективним запобіжним заходом для запобігання ризикам, а тому він просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 на строк 60 (шістдесят) днів, у межах строку досудового розслідування.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності учасників судового провадження, неявка яких, з огляду на положення ст. 405, 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд провадження за відсутності всіх учасників провадження, апеляційний суд бере до уваги, що: останні належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, а також те, що прокурор ОСОБА_12 подав лист у якому просить розгляд апеляційної скарги проводити за його відсутності. При цьому, прокурор повідомив, що обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні скеровано до Виноградівського районного суду для розгляду по суті. Адвокат ОСОБА_14 також подав клопотання у якому вказав, що ухвалою слідчого судді від 03.02.2026 підозрюваному ОСОБА_6 змінено запобіжний захід, а тому просив апеляційну скаргу залишити без розгляду, у зв`язку з втратою чинності ухвали від 19.12.2025.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена та перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження №0000721, внесене до ЄРДР 18.12.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Із журналу судового засідання слідує, що у розгляді клопотання брали участь як підозрюваний ОСОБА_6 , так і його захисник адвокат ОСОБА_15 , що свідчить про дотримання права підозрюваного на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що дослідженими у ході судового розгляду матеріалами клопотання доводиться обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України наданням засобів та усунення перешкод, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів та щодо кількох осіб. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182).

При цьому, колегія суддів приходить до висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_6 до скоєного кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Таким, що ґрунтується на доданих до клопотання матеріалах, колегія суддів вважає і висновок слідчого судді про те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки такий обізнаний в місцевості поблизу кордону України та із способами перетину через тимчасові блок-пости.

Разом з цим, апеляційний суд погоджується про необґрунтованість ризиків того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки, надані докази підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , проте не обґрунтованість вказаних ризиків, отже, такі ґрунтуються на припущеннях. Доказів існування цих ризиків прокурором не надано і у апеляційному суді.

Приймаючи рішення про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу слідчий суддя також взяв до уваги те, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні та вихованні одну неповнолітню дитину, а відтак має міцні соціальні зв`язки.

Крім того, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_16 з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.

Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, апеляційний суд із урахуванням наведеного вище відхиляє як такі, що не підтверджені жодними доказами, ґрунтуються виключно на припущеннях, а відтак і жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

За цих обставин, колегія суддів прийшла до висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, взявши до уваги вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, прийшов до належних висновків про відмову у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість і необхідність застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.

Інші наведені прокурором доводи не спростовують правильність висновків слідчого судді про можливість зміни підозрюваному запобіжного заходу на більш м`який.

Строк дії запобіжного заходу встановлено відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного такі процесуальні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; не залишати місце постійного проживання що за адресою: АДРЕСА_1 , окрім випадків, зазначених в попередньому пункті; утримуватися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За цих обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі стороною обвинувачення не вказується.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19.12.2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: