Провадження № 1-кс/761/222/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 28.03.2025 року про закриття кримінального провадження №0001149 від 21.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 28.03.2025 року про закриття кримінального провадження №0001149 від 21.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

Вважаючи постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Києві ОСОБА_4 від 28.03.2025 року про закриття кримінального провадження №?0001149 від 21.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.?1 ст.?364 КК України, незаконною, ОСОБА_3 просить слідчого суддю скасувати зазначену постанову.

Скаржник, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду скарги, у судове засідання не з`явився. Водночас на адресу суду надійшла заява ОСОБА_3 про розгляд скарги за його відсутності.

Слідчий, будучи неодноразово належним чином повідомленим про дату та час розгляду скарги, у судове засідання не з`явився, до суду з клопотанням про відкладення не звертався та причини своєї неявки не повідомив, що, відповідно до вимог частини 3 статті 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги. Крім того, матеріали кримінального провадження для їх вивчення у судовому засіданні на неодноразові вимоги слідчого судді не були надані.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 306 КПК України, яка встановлює сімдесят дві години для розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, суд вважає за необхідне розглянути скаргу за відсутності учасників справи, які були належним чином повідомлені про судові засідання.

Суд, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, дійшов до наступного висновку.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження може бути оскаржено заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Відповідно до ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Встановлено, що у провадженні Другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Києві перебувало кримінальне провадження №0001149 від 21.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України,

Постановою старшого слідчого Другого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Києві ОСОБА_4 від 28.03.2025 року кримінальне провадження №0001149 від 21.12.2024 року закрито на підставі п. 9-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з існуванням нескасованої постанови слідчого про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.п. 1, 2, 4, 9 цієї статті, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог підслідності.

Мотивуючи вказану постанову слідчий вказав, що відомості до ЄРДР за №0001149 внесено на підставі заяви ОСОБА_3 , в якій він вказує на начебто неправомірні дії службових осіб Служби безпеки України та прокурорів Офісу Генерального прокурора, які виразилися у зловживанні своїми службовими становищами під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000368 від 26.04.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Разом з тим, слідчий зазачив, що у провадженні Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, перебували матеріали кримінального провадження №0000796 від 12.09.2024 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 367, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 372 КК України, яке було закрито 25.02.2025 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Так, відповідно до п.?9-1 ч.?1 ст.?284 КПК України, кримінальне провадження може бути закрито у разі, якщо існує незмінена та нескасована постанова про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. п. 1, 2, 4 або 9 цієї ж частини, щодо того самого діяння, яке розслідувалося в межах нового провадження.

Посилання ж слідчого на наявність іншого кримінального провадження за аналогічними обставинами не може бути достатньою підставою для закриття нового провадження, оскільки кожна заява підлягає окремій оцінці з урахуванням нововиявлених фактів або повторного звернення із вказівкою на додаткові відомості.

Таким чином, посилання слідчого на наявність нескасованої постанови про закриття попереднього кримінального провадження є необґрунтованим.

Оскільки, не доведено, що обидва провадження стосуються «того самого діяння» в розумінні кримінального процесу. Постанова слідчого про закриття кримінального провадження №0001149 від 21.12.2024 року не містить конкретних відомостей щодо іншого кримінального провадження, на яке він посилається, немає також аналізу, чим схожі ці кримінальні провадження та чому вони є тотожними. Отже, рішення слідчого є необґрунтованим та передчасним.

Також, слідчим не доведено, що нова заява не містить нові обставини та нові факти порушення прав заявника, що потребують окремої процесуальної оцінки.

Навіть у випадку, коли існує нескасована постанова слідчого про закриття іншого кримінального провадження, закон зобов`язує органи досудового розслідування здійснювати окрему перевірку кожної нової заяви, якщо в ній наведено обставини або факти, які не були предметом попереднього розслідування.

Факт існування у кримінальному провадженні №0000796 від 12.09.2024 року постанови слідчого про його закриття від 25.02.2025 року з підстави, передбаченої п 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, сам по собі не є достатнім для застосування п.?9-1 ч.?1 ст.?284 КПК України у новому провадженні.

Вказана норма вимагає встановлення ідентичності діяння, щодо якого вже прийнято остаточне процесуальне рішення, що не було доведено слідчим ОСОБА_4 у межах кримінального провадження №0001149.

Аналіз змісту оскаржуваної постанови свідчить, що слідчим не наведено жодного належного обґрунтування того, що обставини, встановлені у провадженні №0000796, повністю охоплюють нові обставини, викладені у заяві ОСОБА_3 від 10.09.2024 року.

У постанові відсутні будь-які докази того, що слідчий орган встановлював тотожність фактичних даних, кола фігурантів, періоду вчинення дій або юридичної кваліфікації в обох провадженнях. Відтак посилання слідчого є голослівним і не підкріплене ані аналізом матеріалів попереднього провадження, ані порівняльною характеристикою обставин.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя дійшов до переконання, що постанова старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 28.03.2025 року про закриття кримінального провадження №0001149 від 21.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 9, 91-94, 110, 283, 284, 303-307 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 28.03.2025 року про закриття кримінального провадження №0001149 від 21.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України - задовольнити.

Постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_4 від 28.03.2025 року про закриття кримінального провадження №0001149 від 21.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України - скасувати.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_5