Справа № 944/1249/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/725/26 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 10 березня 2026 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 10 березня 2026 року відмовлено у відкритті провадження у справі за клопотанням адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , поданого в порядку ст. 206 КПК України на дії працівників військової частини.

В обґрунтування такого рішення слідчий суддя покликався на відсутність підстав для застосування положень ст. 206 КПК України та задоволення заяви, оскільки відповідно до норм кримінального процесуального законодавства службові (посадові) особи військової частини не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції. Відтак, заявник не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

На ухвалу слідчого судді адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та прийняти нову ухвалупро доставлення ОСОБА_7 до слідчого судді для розгляду законності та обґрунтованості його затримання; визнати незаконним та необґрунтованим затримання ОСОБА_7 та звільнити з незаконного затримання ОСОБА_7 .

В обґрунтування апеляційних вимог звертає увагу, що заявник у заяві про незаконне затримання пояснював, що був затриманий невідомими йому особами у військовій формі, і примусово без складання протоколу затримання був доставлений до розташування одного з територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки: або до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кожний з яких знаходиться за однією адресою: АДРЕСА_1 , де пербував у незареєстрованому затриманні без оповіщення його близьких, рідних та регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Дії по затриманню ОСОБА_7 зафіксовані на відеозаписах, доданих до заяви. І лише у подальшому зі слів близьких осіб затриманий ОСОБА_7 був примусово доставлений до розташування 184 Навчального центру Національної академії сухопутних військ ім. Петра Сагайдачного Військової частини НОМЕР_1 , де продовжує утримуватися без законної підстави для затримання.

Погоджується з твердженням слідчого судді про те, що службові особи ТЦК та військової частини не наділені повноваженнями затримувати цивільний осіб, а відтак не розуміє, чому слідчий суддя, дійшовши такого висновку, не розцінив дії осіб на відео, які витягли ОСОБА_7 з його квартири і доправили до свого авто та вивезли, діями затримання.

Зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 22 Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.п. 88, 89 постанови Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024, мобілізація (призов на військову службу) відбувається у спосіб вручення повістки уповноваженими особами ТЦК та СП, де призовник перебуває на обліку. При цьому у призовника є можливості відмовитися від призову, за що, звісно ж, слідує відповідальність відповідно до закону, а не тортури і незаконне тримання під вартою.

Істотним порушення вимог КПК України, вважає те, що слідчий суддя розглянув заяву про незаконне затримання особи (в порядку ст. 206 КПК України) поза межами відкритого провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, думку адвоката ОСОБА_6 , який підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію або бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

Приписами ч. 1, 2, 3 ст. 206 КПК України передбачено, що слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , слідчий суддя, перевіривши доводи поданої до суду скарги, врахувавши обставини, зазначені у ній правильно обґрунтував свої висновки з урахуванням положень ст. 206 КПК України щодо відсутності у нього повноважень, визначених КПК України, для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст. 206 КПК України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження.

Апеляційний суд зазначає, що затримання громадянина працівниками ТЦК та СП та утримання його без відповідного судового рішення, не підлягає оскарженню до слідчого судді, оскільки такі правовідносини врегульовані чинним законодавством про мобілізацію та мобілізаційну підготовку, перевірка законності дій яких у такому разі не належать до повноважень слідчого судді.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування рішення слідчого судді.

Зі змісту апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 слідує, що 07.02.2026 року ОСОБА_7 затримано невідомими йому особами у військовій формі, і примусово без складання протоколу затримання доставлено до розташування одного з центрів територіального комплектування та соціальної підтримки за адресою: АДРЕСА_1 , де, зі слів апелянта, перебував у незареєстрованому затриманні без оповіщення близьких, рідних та регіонального центру з надання безоплатної вторинної допомоги.

Таким чином з викладених фактичних обставин вбачається, що між ОСОБА_7 та уповноваженими особами ТЦК та СП виникли правовідносини, що врегульовані законодавством про мобілізацію та мобілізаційну підготовку.

ОСОБА_8 не є особою, яка тримається під вартою, в тому числі й у зв`язку з застосованим відносно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку ст. 208 КПК України та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою, у порядку ст. 207 КПК України, не утримається правоохоронними органами у зв`язку із розслідуваним ними кримінальним правопорушенням у межах жодного порушеного кримінального провадження.

Уповноважені особи ТЦК та СП не є працівниками органу досудового розслідування, слідства чи прокуратури, діяльність яких може бути предметом перевірки в порядку вимог ст. 206 КПК України.

Відмовляючи у відкритті провадження, слідчий суддя виклав свої доводи щодо цього та вказав, що у разі порушення прав чи інтересів службовими (посадовими) особами ТЦК та СП при здійсненні ними своїх повноважень, пов`язаними із мобілізацією, для судового захисту особа вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення проти нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

При цьому у скарзі вказано лише про перебування ОСОБА_7 у ТЦК та СП та про їх незаконні дії.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що з огляду на викладені адвокатом ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 фактичні обставини скарги, які по своїй суті врегульовані чинним законодавством про мобілізацію та мобілізаційну підготовку, та за відсутності заяв про кримінальне правопорушення, вказані спірні правовідносини щодо незаконного затримання ОСОБА_7 , призову на проходження службу, підлягають оскарженню в порядку передбаченому законом, як до начальника ТЦК та СП так і до адміністративного суду, а, у разі наявності в діях осіб ознак злочину - у порядку, встановленому КПК України.

Таким чином, висновок слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , поданою в порядку ст. 206 КПК України є обґрунтованим і таким, що відповідає обставинам провадження, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 10 березня 2026 року про відмову у відкритті провадження за заявою адвоката ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: