Справа № 461/844/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/196/26 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

09 березня 2026 року. Суддя Львівського апеляційного суду ОСОБА_2 у місті Львові, перевіривши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_3 на вирок Галицького районного суду м.Львова від 30 січня 2026 року щодо ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 30 січня 2026 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 13 лютого 2026 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.389 КК України, та призначено йому покарання у виді одного року обмеження волі.

Призначено ОСОБА_4 остаточне покарання відповідно до ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного цим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 14.09.2023, у виді п`яти років та одного місяця позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на сім місяців чотирнадцять днів.

На вказаний вирок суду захисник ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, у якій, зокрема, просить скасувати оскаржуваний вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що слід відмовити у відкритті апеляційного провадження за поданою апеляційною скаргою, з таких підстав.

Стаття 24 КПК України гарантує право на оскарження процесуального рішення. Водночас, вказаною нормою дане право пов`язано з передбаченим цим Кодексом порядком на таке оскарження.

Таким чином, реалізація права апеляційного оскарження рішень суду, ухвалених у кримінальному провадженні, забезпечується в порядку, визначеному КПК України.

Згідно матеріалів справи оскаржуваний захисником вирок Галицького районного суду м. Львова від 30 січня 2026 року щодо ОСОБА_4 було ухвалено за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу.

Положеннями ч.1 ст.394 КПК України визначено, що вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Згідно поданої апеляційної скарги захисник покликається, що сторона обвинувачення не виконала вимоги ч.2 ст.302 КПК України, а саме належним чином не роз`яснила ОСОБА_4 зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Крім цього вказує, що сторона обвинувачення не впевнилась у добровільності згоди ОСОБА_4 на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, що проявилось у тому, що сторона обвинувачення не роз`яснила підозрюваному ОСОБА_4 усіх негативних наслідків, зокрема, те що у випадку ухвалення щодо нього обвинувального вироку йому буде призначено покарання на підставі ч.3 ст. 78, ст.ст. 71, 72 КК України, яке необхідно буде відбувати реально.

Також покликається, що існують обставини, які ставлять під сумнів той факт, що заяву про визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка підписана ОСОБА_4 , було складено у присутності захисника. Стверджує, що після першої допиту ОСОБА_4 завезли до захисника ОСОБА_5 , який дав йому для ознайомлення та підписання договір про правничу допомогу. Однак ОСОБА_4 у договорі лише зазначив своє прізвище та ініціали, проте підпису не ставив. Вказує, що наявний у договорі підпис не належить ОСОБА_4 . Також стверджує, що адвокат нічого ОСОБА_4 не роз`яснював, і зазначену вище заяву ОСОБА_4 підписав згодом вже у кабінеті слідчого.

Як вбачається з матеріалів справи обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 надійшов до суду в порядку ст. 302 КПК України.

До вказаного обвинувального акту долучено заяву обвинуваченого ОСОБА_4 від 23.01.2026, з якої вбачається, що така була складена в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , і згідно якої ОСОБА_4 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.389 КК України, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та надав свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні (а.с. 8-9).

Зазначена заява підписана особисто обвинуваченим ОСОБА_4 та захисником ОСОБА_5 .

Зміст зазначеної заяви від 23.01.2026 вказує на те, що ОСОБА_4 своїм підписом засвідчив той факт, що йому було роз`яснено зміст встановлених у результаті досудового розслідування обставин, а також те, що відповідно до ч.2 ст.302 КПК України у разі згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

При цьому, факт підписання даної заяви ОСОБА_4 фактично усуває сумніви наведені захисником ОСОБА_3 про те, що сторона обвинувачення не впевнилась у добровільності згоди ОСОБА_4 на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Крім цього, захисником ОСОБА_3 не наведено обґрунтованих доводів, які б ставили під сумнів присутність захисника ОСОБА_5 при складанні заяви про визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка підписана ОСОБА_4 , оскільки така містить підписи і захисника ОСОБА_5 ..

Повноваження адвоката ОСОБА_5 у даній справі підтверджуються наявними у матеріалах кримінального провадження договором про правничу допомогу № 703/к від 23.01.2026 та ордером (арк.93, 94 м.к.п.). При цьому, в апеляційній скарзі не заперечується факт зустрічі ОСОБА_4 із адвокатом ОСОБА_5 ..

З урахуванням наведеного, а також вимог поданої апеляційної скарги, вважаю, що за даних обставин захисником ОСОБА_3 в апеляційній скарзі не наведено обґрунтованих підстав для перегляду в апеляційному порядку вироку Галицького районного суду м. Львова від 30 січня 2026 року щодо ОСОБА_4 , з огляду на положення ч.1 ст.394 КПК України, якими встановлюються обмеження щодо апеляційного оскарження вироків суду першої інстанції, ухвалених в порядку, передбаченому ст.ст.381, 382 КПК України.

Згідно ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Враховуючи викладене вище, захиснику ОСОБА_3 слід відмовити у відкритті провадження за його апеляційною скаргою на вирок Галицького районного суду м. Львова від 30 січня 2026 року щодо ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 394, 399 КПК України

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_3 на вирок Галицького районного суду м.Львова від 30 січня 2026 року щодо ОСОБА_4 .

Копію апеляційної скарги повернути апелянту разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя-доповідач ОСОБА_2