Справа № 535/1224/25
Провадження № 1-кп/535/116/26
УХВАЛА

18 лютого 2026 року селище Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному 30.07.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000675 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сніжне Донецької області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Котелевського районного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 153 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтави від 28.10.2025 щодо обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 24.12.2025 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , продовжено на строк 60 днів.

Обвинувачений утримується в ДУ «Полтавська установа виконання покарань №23». Строк дії запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченого, закінчується 21.02.2026.

18.02.2026 прокурор Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 звернувся до суду з письмовим клопотанням від 17.02.2026, яке підтримав під час судового розгляду справи, про продовження застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, враховані при обранні обвинуваченому запобіжного заходу не зменшилися та продовжують існувати, а тому є необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, зокрема з метою запобігання спробам останнього переховуватись від суду, незаконно впливати на неповнолітню потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не здатні усунути вищевказані ризики.

Обвинувачений ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора заперечує, та зазначив, що він не переховувався під час досудового розслідування, не перешкоджав будь-яким чином кримінальному провадженню, будь-які ризики, зазначені прокурором у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу, відсутні. Крім того, зазначив, що він за станом здоров`я потребує медичної допомоги, яку не може отримати в умовах установи, де він утримується під вартою.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 проти задоволення клопотання прокурора заперечує, вважає його необґрунтованим, ризики, на які посилається прокурор у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу, станом на час судового розгляду даного кримінального провадження відсутні, обвинувачений під час досудового розслідування не переховувався від слідства, не був оголошений у розшук, не впливав на свідків та потерпілу, не перешкоджав іншим чином кримінальному провадженню й сприяв досудовому розслідуванню, добровільно приймав участь у всіх слідчих діях; обвинувачений розуміє тяжкість пред`явленого йому обвинувачення, задовільно характеризується за місцем військової служби та тримання під вартою, має відзнаку за доблесну службу, є учасником бойових дій, ветераном війни, перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні у зв`язку із отриманою у лютому 2023 року механічною вибуховою травмою під час виконання бойових дій в Луганській області. Обвинувачений є раніше несудимою особою, має зареєстроване місце проживання та міцні соціальні зв`язки (є зарученим з ОСОБА_8 та підтримує стосунки з двоюрідним братом), потребує постійного прийому ліків та нагляду вузькопрофільних спеціалістів: кардіолога, невропатолога, отоларинголога, що не може бути забезпечено в умовах тримання під вартою. Захисник зазначила, що обраний обвинуваченому запобіжний захід може бути змінений на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю чи з визначенням застави.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_4 не заперечує проти задоволення клопотання прокурора, та зазначила, що слідчим суддею при обранні запобіжного заходу щодо обвинуваченого у вигляді тримання під вартою та судом вже враховувалися дані про особу обвинуваченого, наведені захисником у запереченні проти задоволення клопотання прокурора, й стороною захисту не надано доказів неможливості обвинуваченого перебувати за станом здоров`я в умовах установи, в якій він утримується під вартою.

Законний представник потерпілої ОСОБА_5 не заперечує проти задоволення клопотання прокурора про продовження застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вона хвилюється з приводу того, що обвинуваченому відома адреса місця проживання малолітньої потерпілої.

На підставі ч. 3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

З обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України, який відносяться до тяжких злочинів, за який передбачено покарання від п`яти до десяти років позбавлення волі.

Суд виходить із принципу презумпції невинуватості й не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, суспільної небезпеки злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_6 .

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості обвинуваченому переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, може вдатися до відповідних дій.

Судом встановлено, що під час досудового слідства відносно ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтави від 28.10.2025 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, який був продовжений ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 24.12.2025, з урахуванням вимог ст. 177 КПК України, а саме наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, які дають суду достовірні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені вище зазначеними статтями.

Як встановлено судом раніше, обвинувачений задовільно характеризується за місцем утримання під вартою в ДУ «Полтавська установа виконання покарань №23» та за місцем проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України; 16.01.2025 нагороджений відомчою заохочувальною відзнакою нагрудним знаком «За доблесну службу». У 2023 та 2024 роках обвинувачений перебував на лікуванні та психологічній реабілітації у зв`язку з травмою голови.

Захисником надано виписки із медичної карти стаціонарного хворого, згідно з якими обвинувачений, будучи військовослужбовцем НГУ в/ч НОМЕР_2 , проходив стаціонарне лікування в період: з 06.09.2024 по 18.09.2024 у зв`язку з наслідками МВТ та супутніми патологіями (виписаний з поліпшенням та рекомендаціями «Д» нагляду та вживання ліків протягом місяця), з 09.12.2024-23.12.2024 у зв`язку з МВТ та супутніми патологіями (виписаний з поліпшенням з рекомендацією уникати фізичних навантажень протягом місця та вживання ліків від 20 днів до 3 місяців) та з 09.04.2025 по 18.04.2025 у зв`язку з хронічним бронхітом курця та супутніми патологіями, у тому числі МВТ (виписаний з поліпшенням з рекомендацією вникати роботи в нічний час терміном 2 місяці та вживання ліків від 15 днів до 3 місяців та проходження ВЛК).

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений також пояснював, що він неодружений, неповнолітніх дітей не має, проживає без реєстрації в м. Запоріжжя разом із співмешканкою, раніше не притягався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, є військовослужбовцем, учасником бойових дій, у зв`язку з травмою голови, отриманою в ході виконання бойового завдання, перебував на лікуванні та реабілітації, інвалідності не має.

Суд, враховуючи, що з часу обрання 28.10.2025 щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою й до повторного вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, та аналізуючи дані про особу обвинуваченого, а саме: те, що він є військовослужбовцем, раніше несудимою особою, обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину вчиненні насильницьких дій сексуального характеру щодо малолітньої особи, в стані алкогольного сп`яніння, що вказує на його суспільну небезпечність, зважаючи на відсутність належних гарантій та підтвердження соціальних зв`язків, які б переважали наявні ризики його ухилення від суду й вчинення тиску на неповнолітню потерпілу та свідків, оскільки судове провадження не закінчено, та зважаючи на відсутність на даний час підстав для зміни обвинуваченому обраного щодо нього запобіжного заходу на інші більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з тримання під вартою, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, оскільки суд вважає даний вид запобіжного заходу є таким, що відповідає характеру та тяжкості діяння, що інкримінуються ОСОБА_6 , даним про його особу, з метою запобіганню можливості обвинуваченого перешкоджати інтересам правосуддя, зокрема й ухиленню від суду.

Судом не встановлено обставин, що за станом здоров`я обвинувачений не може утримуватися в установі попереднього ув`язнення.

Оскільки судове провадження у даному кримінальному провадженні потребує часу для розгляду, суд, вислухавши думку прокурора, представника потерпілої, обвинуваченого та його захисника, враховуючи підстави і обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, а також конкретні обставини справи, приходить до висновку про доцільність продовження тримання ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.153 КК України, під вартою на строк 60 днів, тобто до 18.04.2026.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 197, 199, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сніжне Донецької області, громадянина України, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 153 КК України, продовжити на строк 60 днів до 11:55 год 18.04.2026 включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для обвинуваченого, який перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали проголошений о 13.20 год 19.02.2026.

Суддя ОСОБА_1