ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4759/25
провадження № 1-кп/753/904/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2026 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3

захисник ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

у судовому засіданні у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000085, за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук, Полтавської області, громадянин України, який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , та який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України,

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кременчук, Полтавської області, громадянин України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , та який проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України,

встановив:

Історія судового провадження

До Дарницького районного суду м. Києва 10 березня 2025 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000085, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України; ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, кожного.

Відповідно до частини 3 ст. 35 КПК України на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 березня 2025 року для розгляду цього кримінального провадження визначено головуючого суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 10 березня 2025 року призначено підготовче судове засідання.

Наразі в цьому кримінальному провадженні триває стадія дослідження письмових доказів.

08 грудня 2025 року обвинувачений ОСОБА_5 був звільнений із-під варти у зв`язку з внесенням застави у розмірі 242 240 грн.

Судове засідання, призначене на 24 грудня 2025 року, суд мав відкласти через неявку обвинуваченого ОСОБА_5 . У зв`язку із неявкою ОСОБА_5 за клопотанням прокурора до обвинуваченого був застосований примусовий привід. Одночасно із цим, прокурором було подане клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 на тримання під вартою.

У судовому засіданні 03 січня 2026 року прокурором було оголошено інформацію про те, що 02 січня 2026 року обвинувачений ОСОБА_5 був затриманий прикордонним нарядом у Закарпатській області під час спроби перетину державного кордону України, у зв`язку з чим його було затримано. У зв`язку з наведеним, прокурор заявив клопотання про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 з метою його приводу до суду для участі у розгляді раніше поданого прокурором клопотання про зміну запобіжного заходу.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03 січня 2026 року надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі ухвали суду 05 січня 2026 року обвинувачений ОСОБА_5 був затриманий та 06 січня доставлений до Дарницького районного суду м. Києва для розгляду клопотання прокурора.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06 січня до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави. Цієї ж ухвалою суд стягнув заставу у розмірі 242 240 грн у дохід держави.

26 лютого 2026 року прокурором ОСОБА_3 подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиції сторін, які брали участь у розгляді клопотання

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та зазначав, що ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, на підставі вагомих доказів. Наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватися від суду; знищити або спотворити будь-які речі чи документи, що мають значення для кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Звертав увагу, що незважаючи на покладені ухвалою Дарницького районного суду м. Києва обов`язки, обвинувачений ОСОБА_5 порушив їх вимоги та перебуваючи поза межами м. Києва ймовірно вчинив нове кримінальне правопорушення. У зв`язку з наведеним прокурор просив продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 та строком на шістдесят днів без визначення розміру застави. Прокурор зауважив, що інші, більш м`які, ніж тримання під вартою, запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення вказаного клопотання.

Захисник ОСОБА_4 підтримав позицію свого підзахисного.

Положення закону

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч. 1 ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, підозрюваного, обвинуваченого (п.п. 1-12 ч. 1 ст. 178 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 КПК України.

Так, вказане кримінальне провадження знаходиться на стадії судового провадження, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер та тяжкість кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, вирішуючи питання щодо можливості продовження запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою, суд має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Мотиви суду

У клопотанні прокурор стверджує, що ризики, передбачені пп. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування ОСОБА_5 від суду; знищення речей; незаконного впливу на свідків та потерпілого цьому кримінальному провадженні; перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином; вчинення ним інших кримінальних правопорушень), не зменшились та продовжують існувати.

Суд погоджується із доводами прокурора про продовження існування ризику переховування обвинуваченого від суду.

Так, злочини, передбачені ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 є тяжкими, відповідно передбачають призначення покарання у виді: позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років; позбавленням волі на строк від трьох до десяти років. Означені покарання в разі визнання ОСОБА_5 винуватим в сукупності з іншими обставинами може свідчити про існування мотивів та підстав для обвинуваченого переховуватися від суду. Суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення дає можливість обґрунтовано вважати, що такий ризик встановлений.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 будучи звільненим під заставу з покладенням на нього відповідних процесуальних обов`язків, порушив їх вимоги та не з`явився до суду, у зв`язку з чим до нього було застосовано примусовий привід.

Під час виконання приводу встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи у Закарпатській області намагався незаконно перетнути державний кордон України у напрямку Угорщини, однак був затриманий працівниками Державної прикордонної служби України.

Викладене посилює висновок суду про наявність реальної можливості переховування обвинуваченого від суду.

Таким чином, враховуючи, що існує ймовірність притягнення його до кримінальної відповідальності із призначенням покарання у виді реального позбавлення волі та з огляду на процесуальну поведінку обвинуваченого, тож суд погоджується із доводами прокурора про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Проте, суд вважає, що посилання прокурора на ризик знищення речей є припущенням, яке не ґрунтується на конкретних діях або намірах обвинуваченого, а тому не може бути покладене в основу рішення про обрання запобіжного заходу.

У той же час, суд погоджується, що існує ризик незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_5 на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки зазначені особи безпосередньо судом не допитані.

Не може залишатися поза увагою те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілих та дослідження їх судом.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження під час збирання доказів, але й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та їх дослідження цим складом суду.

Таким чином, зважаючи на наведене, суд вважає, що ризик незаконного впливу на свідків є реальним та зумовлює необхідність запобіжного заходу.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, то у цій частині суду не надано жодних доказів в обґрунтування припущення можливого перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином з боку обвинуваченого ОСОБА_5 .

Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення суд оцінює як досить високий, оскільки ОСОБА_5 після звільнення з-під варти за альтернативним запобіжним заходом ймовірно вчинив нові умисні кримінальні правопорушення з аналогічною правовою кваліфікацією, що спричинило матеріальні збитки ЗСУ на суму 5 мільйонів гривень та наразі вже проводиться досудове розслідування СВ ІНФОРМАЦІЯ_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000085 від 17.12.2025.

На переконання суду, наведене свідчить саме про реальність, а не абстрактність ризику повторного вчинення кримінального правопорушення, позаяк загалом вказує на протиправну поведінку ОСОБА_5 .

Тим паче, що обвинувачений ОСОБА_5 не працевлаштований, що може спонукати його до вчинення нових правопорушень для отримання прибутку з метою забезпечення свого існування.

Враховуючи встановлену наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд дійшов висновку про необхідність у продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд також вже зазначав, що стосовно ОСОБА_5 продовжував діяти запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що зобов`язувало обвинуваченого дотримуватись належної процесуальних поведінки.

Проте, як було вказано вище, цих обов`язків обвинувачений ОСОБА_5 не дотримався.

При розгляді заявленого прокурором клопотання під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу судом було враховано фактичні обставини вчинення кримінальних правоопорушень, тяжкість злочинів, у яких обвинувачується ОСОБА_5 та взято до уваги процесуальну поведінку обвинуваченого.

З урахуванням наведених обставин, з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження, суд вважає про відсутність підстав для визначення розміру застави.

Висновок

Таким чином, з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження, запобіганню можливого переховування від суду, впливу на свідків, вчиненню інших кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Керуючись ч. 2 ст. 376 КПК України, статтями 177, 182, 183, КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1; ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на строк 60 днів, тобто до 27 квітня 2026 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1