Провадження №1-кс/359/42/2026
У Х В А Л А

Іменем України

05 лютого 2026 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю представника заявника адвоката ОСОБА_3

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСТІА ГРУП» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001500, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.11.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в:

26.12.2025 до суду надійшло зазначене клопотання про скасування арешту майна, згідно якого представник заявника вказує, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2022 року було задоволено клопотання прокурора про арешт майна в кримінальному провадженні №0001500 від 26.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України та накладено арешт на корпоративні права у вигляді 100% статутного капіталу ТОВ «Остіа Груп».

Відповідно до Рішення №6 єдиного учасника ТОВ «Остіа Груп» від 09 травня 2022 року посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 зареєстрованої в реєстрі за №561, ОСОБА_7 володіє 100% часткою в статутному капіталі ТОВ «Остіа Груп».

За час здійснення досудового розслідування, директор ОСОБА_7 та інші працівники товариства жодного разу не були допитані органом досудового розслідування з моменту реєстрації кримінального провадження, не викликалися для участі у проведення будь-яких інших слідчих дій в межах кримінального провадження. Також, арештоване майно не відповідає ознакам визначених ст. 98 КПК України, зокрема, частка в статутному капіталі це не річ, тому за формальною ознакою нематеріальний об`єкт, який не підпадає від визначення речового доказу.

Представник заявника ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, у зв`язку з чим підстав для скасування арешту майна на даний час не встановлено.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників процесу, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінально провадження, як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна, наслідки решту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, накладений арешт порушує права володільця майна на розпорядження належним йому майном.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001500 від 26.11.2021 року вбачається, що кримінальне провадження стосується незаконного отримання земельних ділянок. Оскільки арешт накладено на корпоративні права ТОВ «Остіа Груп», які не є предметом розслідування, такий арешт є безпідставним і підлягає скасуванню.

З моменту відкриття кримінального провадження жодній службовій особі ТОВ «Остіа Груп» не було оголошено підозру, не застосовано жодних інших заходів забезпечення кримінального провадження та не проведено жодних інших слідчих дій. В ході розгляду клопотання не встановлено, що зазначені корпоративні права були набуті кримінально протиправним шляхом або були об`єктом кримінально протиправних дій.

Внаслідок тривалого розслідування та накладеного арешту, право власності заявників обмежено, застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, має для них негативні наслідки.

З цих підстав слідчий суддя приймає до уваги доводи заявника, що обмеження його права власності в даному випадку не є пропорційними завданням та меті кримінального провадження.

Враховуючи викладене клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-198, 205, 376 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 14.10.2022 року у справі №757/28128/22-к на корпоративні права у вигляді 100% статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСТІА ГРУП» (код ЄДРПОУ 4459821) та заборону відчуження, розпорядження та користування таким майном.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде виготовлено та проголошено 09.02.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1