Провадження №11-кп/824/4086/2025 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференеції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 13 березня 2025 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Леляки, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця Збройних Сил України, стрільця військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 15.05.2017 Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений на підставі ухвали від 22.05.2024 Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області умовно-достроково,-

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, 18.08.2024 військовослужбовець ОСОБА_8 , перебував в приміщенні торгової зали магазину «МІКС МАРТ», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Петра Ніщинського, 5, де у нього виник злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, з приміщення вищевказаного супермаркету.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, переслідуючи мету незаконно збагатитись за рахунок відкритого викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, розуміючи, що за його діями спостерігає продавець вищевказаного магазину, о 21 годині 13 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні торгової зали магазину «МІКСМАРТ», що за адресою: м. Київ, вул. Петра Ніщинського, 5, взяв з полиць магазину наступний товар, а саме: пачка цигарок «Sobranie» Gold, вартістю 109,58 (сума без ПДВ), в тому числі з ПДВ 114,99 гривень, три пляшки пива «Львівське 1715», об`ємом 1,12 л., загальною вартістю 174,75 гривень (сума без ПДВ), в тому числі з ПДВ 209,70 гривень, пакет п/е 300/80х500 МІКС-МАРТ в кількості 2 штук вартістю 10 гривень (сума без ПДВ), в тому числі з ПДВ 12 гривень, готовий обід «Вареники з картоплею» марки «Гамма», вагою 350 г, вартістю 60,00 гривень (сума без ПДВ), в тому числі з ПДВ 72,00 гривень, Ковбаса в/с н/к «Краківська» Преміум, вагою 0, 45 кг, вартістю 269,39 гривень (сума без ПДВ), в тому числі з ПДВ 323,27 гривень, чіпси яблучні «Garden Gadz» вагою 40 г, вартістю 48,33 гривень (сума без ПДВ), в тому числі з ПДВ 58,00 гривень, два упакування печива «Lovitta» soft heart milk, вагою 127 г, вартістю 61,66 гривень (сума без ПДВ), в тому числі з ПДВ 74,00 гривень, одне упакування печива марки «Lovitta» Jelly Cookies, вагою 420 г, вартістю 72,50 гривень (сума з ПДВ), в тому числі з ПДВ 87,00 гривень, три упакування морозива «Пролісок», вагою 70 г. кожне, загальною вартістю 37,50 грн, в тому числі з ПДВ 45,00 гривень, десерт «Бонжур» зі смаком полуниці, вагою 232 г, в кількості 2 штук, загальною вартістю 145,00 гривень (сума без ПДВ), в тому числі з ПДВ 174,00 гривень, біла картопля, вагою 2,774 кг, вартістю 64,72 гривень (сума без ПДВ), в тому числі з ПДВ 77,67 гривень, цибуля ріпчаста, вагою 0,502 кг, вартістю 7,95 гривень (сума без ПДВ), в тому числі з ПДВ 9,54 гривень, дві пляшки горілки «Українська Фірмова», об`ємом 0,5 л., кожна, загальною вартістю 149,82 гривень (сума без ПДВ), в тому числі з ПДВ 179,80 гривень, після чого, перебуваючи біля каси магазину поклав вищевказані товари до двох поліетиленових пакетів.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на відкрите викрадення чужого майна, розуміючи, що за його діями спостерігає продавець вищевказаного магазину, відкрито з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану ОСОБА_8 , не розрахувавшись за товар, взяв до рук поліетиленові пакети із вищевказаними товарами та ігноруючи неодноразові вимоги продавця магазину ОСОБА_9 , щоб він зупинився з викраденим, направився до виходу з даного магазину, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_8 заподіяв ТОВ «ВІТАСТОР» матеріальну шкоду на загальну суму 1246, 16 гривень (сума без ПДВ), в тому числі з ПДВ 1478, 97 гривень.

ВирокомСолом`янського районного суду міста Києва від 13 березня 2025 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України і призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_8 за цим вироком, повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15.05.2017 та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у вигляді 7 (семи) років, 4 (чотирьох) місяців та 13 (тринадцяти) днів позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , до набрання вироком законної сили, залишено без змін.Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_8 рахувати з моменту затримання, а саме з 19.08.2024. Вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить зменшити призначене покарання судом першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 зазначає, що вирок суду першої інстанції є незаконним в частині призначеного обвинуваченому покарання, а саме 4 місяців та 13 днів позбавлення волі, які суд додав до основного покарання як невідбуту частину покарання за попереднім вироком Прилуцького районного суду Чернігівської області від 15.05.2017 на підставі ч. 1 ст. 71 КК України.

Апелянт звертає увагу на те, що оскільки ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22.05.2025, на підставі ст. 81-1 КК України, ОСОБА_8 , був звільнений умовно-достроково для проходження військової служби та повністю відбув у Збройних Силах України невідбуту частину покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15.05.2017, а отже таке рішення суду першої інстанції є безпідставним.

Окрім цього, обвинувачений просить взяти до уваги той факт, що він має на утриманні малолітню доньку, яка потребує уваги обвинуваченого та опіки. Також, просить взяти до уваги, суду його щире каяття, щодо вчиненого правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_8 належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду. Будь-яких клопотань про розгляд апеляційної скарги за його участі до суду не надходило. Представник потерпілого, належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився. Будь-яких клопотань до суду не надходило. Колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності вказаних учасників кримінального провадження, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавшидоповідь судді,

пояснення захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого та просив її задовольнити,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження під час судового розгляду фактичні обставини кримінального правопорушення ніким не оспорювалися, і дослідження доказів щодо цих обставин судом визнано недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Зазначені обставини кримінального правопорушення ніким з учасників судового розгляду не оспорюються як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного розгляду кримінального провадження, а тому висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України, перевірці апеляційним судом не підлягають.

За визнаних судом першої інстанції встановленими та доведеними фактичні обставини кримінального правопорушення дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про незаконність вироку суду в частині призначеного покарання, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Так, вирішуючи питання призначення обвинуваченому ОСОБА_8 виду і розміру покарання судом враховані ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке кримінальний закон відносить до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий негативно характеризується за місцем відбування покарання, одружений, має на утриманні малолітню доньку, не перебуває під наркологічним диспансеро-динамічним наглядом та наглядом лікаря-психіатра. Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого судом визнано щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Також судом встановлено, що ОСОБА_8 засуджений вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15.05.2017 за ч. 3 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22.05.2024 ОСОБА_8 , на підставі ст. 81-1 КК України, звільнено від відбування покарання умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом. Невідбутий строк покарання у виді позбавлення волі становив 4 місяці і 13 днів.

З посиланням на положення ст. 71, ст. 72, ч. 4 ст. 81 КК України, суд призначив обвинуваченому остаточне покарання шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15.05.2017 у виді 7 років 4 місяців та 13 днів позбавлення волі.

Саме таке покарання, на думку суду, забезпечить дотримання засад призначення покарання, в тому числі його індивідуалізації, буде справедливим, адекватним і співмірним, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його законним та обгрунтованим.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

За змістом ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п. 3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й його обставин. Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався наведених вимог закону, і призначене судом першої інстанції обвинуваченому покарання, з урахуванням встановлених на час судового розгляду обставин та даних про особу обвинуваченого, відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є необхідним для досягнення його мети, тобто, необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що останній має на утриманні малолітню доньку, яка потребує його уваги та опіки, а також щире каяття у вчиненому, то вони були враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання та не є тими обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що наведені обвинуваченим обставини, зокрема наявність на утриманні малолітньої доньки, яка потребує його уваги та опіки, не стали стримуючим фактором у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення.

Колегія суддів критично ставиться до доводів обвинуваченого про безпідставність застосування судом першої інстанції при призначенні покарання положень ч. 1 ст. 71 КК України, так як він повністю відбув у Збройних Силах України невідбуту частину покарання, оскільки вони не грунтуються на вимогах чинного законодавства України. Апеляційний суд звертає увагу на те, що перебування на службі у Збройних Силах України не є заміною покарання у розумінні положень ст. 81-1 КК України, а тому, до особи, яка умовно-достроково звільнена від відбування покарання для проходження військової служби та яка вчинила інше кримінальне правопорушення під час невідбутої частини покарання - на загальних підставах призначається покарання за правилами ч. 3 ст. 81-1 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог поданої апеляційної скарги і не знаходить підстав для зміни чи скасування вироку, а тому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишає без задоволення, а вирок Солом'янського районного суду міста Києва від 13 березня 2025 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Солом'янського районного суду міста Києва від 13 березня 2025 рокущодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання судового рішення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4