ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

власника майна ОСОБА_7 ,

представника власника майна ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000075 від 31 жовтня 2025 року, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , на вирок Чечелівського районного суду м. Дніпра від 13 січня 2026 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Чечелівського районного суду м. Дніпра від 13 січня 2026 року затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_9 , визнано останнього винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, та призначено йому узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу у розмірі 5000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85000 гривень з конфіскацією та знищенням незаконно виготовленого товару.

Окрім того, судом скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 30 вересня 2025 року на майно, виявлене та вилучене 18 вересня 2025 року в ході проведення огляду території, споруд, будівель та резервуарів, що розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером: :04:251:0036, а саме: рідину (Паливно-мастильні матеріали), що знаходяться в металевій бочці (резервуарі), рівень якої становить 144 см від дна бочки (резервуара), довжина бочки 866 см, діаметр 280 см, насос з фільтром, лічильником та резиновим шлангом, які були приєднані до металевої бочки (резервуару), призначені для перекачування паливно-мастильних матеріалів, три банки об`ємом 1 л зі зразками рідини № 1, 2, 3 відібрані з металевого резерву, кожна упакована в поліетиленовий пакет.

Речові докази:

- рідину (паливно-мастильні матеріали), яка знаходилася в металевій бочці (резервуарі), рівень якої становить 144 см від дна бочки (резервуара), довжина бочки 866 см, діаметр 280 см, у кількості 4 банки об`ємом 1 л зі зразками рідини № 1, 2, 3, 4, відібраних з металевого резервуару, - знищити;

- насос з фільтром, лічильником та резиновим шлангом, які були приєднані до металевої бочки (резервуару), призначені для перекачування паливно-мастильних матеріалів, - повернути законному власнику ОСОБА_7 .

Згідно з обставинами, встановленими судом, ОСОБА_9 у березні 2025 року вирішив незаконно придбати незаконно виготовлене пальне, а саме дизельне паливо, з метою подальшого збуту.

Після цього, для реалізації свого злочинного плану ОСОБА_9 орендував необхідне обладнання для продажу пального та транспортний засіб Mercedes-Benz Sprinter, номерний знак НОМЕР_1 , в салоні якого встановив три пластикові контейнери ємністю 100 літрів («євро куб») та під`єднав відповідне обладнання.

Також, у березні 2025 року, більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, ОСОБА_9 , переслідуючи мету особистого збагачення, шляхом моніторингу мережі «Інтернет» знайшов оголошення про реалізацію пального. В результаті спілкування з особою, яка під час досудового розслідування не встановлена, досягнув згоди на придбання дизельного палива за готівкові кошти за ціною, нижчою від ринкової.

У подальшому, точної дати під час досудового розслідування не встановлено, відповідно до узгодженої домовленості між ОСОБА_9 та невідомою особою, за допомогою транспортного засобу невідомої особи, здійснено доставку пального, загальним об`ємом 3000 літрів, яке злито до порожних ємностей («євро куб»), що знаходилися в автомобілі Mercedes-Benz Sprinter, номерний знак НОМЕР_1 , переобладнаний ОСОБА_9 під мобільну автозаправку.

Надалі, ОСОБА_9 , усвідомлюючи про неможливість здійснювати роздрібну торгівлю якісним, виготовленим та придбаним в законний спосіб пальним, оскільки відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» торгівля пальним можлива за наявності відповідної ліцензії, діючи умисно, зберігав та транспортував з метою збуту незаконно виготовлене пальне в контейнерах ємністю 1000 літрів («євро куб») в автомобілі Mercedes-Benz Sprinter, номерний знак НОМЕР_1 , по території м. Дніпро Дніпропетровської області.

У подальшому, 07 травня 2025 року ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою м. Дніпро, вул. Володимира Пилипенка, буд. 224, незаконно транспортував та збув водієві автомобіля DAF, 400 літрів дизельного палива за ціною 49 грн. за 1 літр.

17 червня 2025 року ОСОБА_9 , перебуваючи у Дніпропетровській області, м. Дніпро (точної адреси не встановлено) незаконно транспортував та збув ОСОБА_10 700 літрів незаконно виготовленого дизельного палива за ціною 49 грн. за 1 л.

30 червня 2025 року ОСОБА_9 , перебуваючи у Дніпропетровській області, м. Дніпро (точної адреси не встановлено), незаконно транспортував та збув ОСОБА_11 350 літрів дизельного палива за ціною 49 грн. за 1 л.

14 липня 2025 року ОСОБА_9 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , незаконно транспортував та збув ОСОБА_12 900 літрів дизельного палива за ціною 49 грн. за 1 л.

Таким чином, ОСОБА_9 упродовж березня-серпня 2025 року (точну дату та час не встановлено), умисно, з корисливих мотивів, не будучи суб`єктом господарювання та без реєстрації як платник акцизного податку, не маючи спеціального дозволу (ліцензії) на право зберігання, оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами (пальним), у порушення вимог податкового законодавства та законодавства щодо державного регулювання виробництва і обігу пального, придбав з метою збуту, зберігав з цією метою, транспортував з метою збуту та збував незаконно виготовлені підакцизні товари пальне.

В апеляційній скарзі представник власника майна просить вирок скасувати в частині знищення рідини (паливно-мастильних матеріалів), яка знаходилася в металевій бочці (резервуарі), рівень якої становить 144 см від дна бочки (резервуара), довжина бочки 866 см, діаметр 280 см, та повернути це майно ОСОБА_7 як законному власнику.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, апелянт посилається на хибність висновків суду про вчинення кримінального правопорушення з березня по серпень 2025, оскільки його було вчинено по 14 липня 2025 року. Поряд із цим, рідина, що знаходиться в бочці і підлягає знищенню на думку суду, була придбана володільцем на початку вересня 2025 року, тобто значно пізніше від дати закінчення вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, отже не була предметом кримінального правопорушення. При цьому, у вироку відсутнє посилання на використання бочки з рідиною ОСОБА_9 . Окрім цього, вказана рідина, відібрана 18.09.2025, є нафтопродуктом та відповідає вимогам ДСТУ 3868-99 та була придбана ОСОБА_7 для власних потреб, що підтверджується протоколом огляду від 18.09.2025. Тим більше, згідно з договором позички, ОСОБА_9 міг використовувати обладнання та резервуар до 31.08.2025. Таким чином, вирок суду, яким затверджено угоду, суперечить інтересам ОСОБА_7 , як власника майна, яке визначено судом до знищення.

Заслухавши суддю-доповідача, власника майна та його представника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що вирок суду обвинуваченим, його захисником та прокурором з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України не оскаржується, натомість оскаржується представником особи, долю майна якої вирішено в порядку ст. 100 КПК України, та виключно в частині, що стосуються майнових прав останньої.

За вказаних умов, колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення лише в частині прав, свобод та інтересів особи, в інтересах якої подано апеляційну скаргу.

При цьому, суд не вдається в обговорення доводів апелянта про хибність висновків суду щодо вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення з березня по серпень 2025 року, оскільки представник власника майна не наділений правом апеляційного оскарження вироку в цій частині.

Так, у відповідності з вимогами ч. 4 ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначається, зокрема, рішення щодо речових доказів.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому:

1) гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю);

2) гроші, цінності та інше майно, які призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, конфіскуються;

3) майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується;

4) майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання;

5) гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку;

6) гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються;

6-1) майно (грошові кошти або інше майно, а також доходи від них) засудженого за вчинення корупційного злочину, легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, його пов`язаної особи конфіскується, якщо в суді не підтверджено законність підстав набуття прав на таке майно.

Пов`язаними особами засудженого є юридичні особи, які при його сприянні отримали у власність чи користування зазначене майно.

Якщо суд визнає відсутність законних підстав набуття прав на частину майна, то конфіскується ця частина майна засудженого, а у разі неможливості виділення такої частини - її вартість. У разі неможливості конфіскації майна, законність підстав набуття прав на яке не було підтверджено, на засудженого покладається обов`язок сплатити вартість такого майна;

7) документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, вирішуючи питання про долю речових доказів, суд дійшов правильного висновку про необхідність знищення 4 банок об`ємом 1 л зі зразками рідини № 1, 2, 3, 4, відібраних з металевих резервуарів, оскільки вони значення для кримінального провадження не мають.

Разом із цим, суд безпідставно ухвалив рішення про знищення вилученої під час обшуку рідини (паливно-мастильних матеріалів) та металевої бочки (резервуару), в якому вона зберігалась.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що вказані предмети були вилучені під час проведення обшуку 18.09.2025 земельної ділянки з кадастровим номером :04:251:0036.

Одночасно з цим, під час проведення слідчої дії було вилучено й насос з фільтром, лічильником та резиновим шлангом, які були приєднані до металевої бочки (резервуару), призначені для перекачування паливно-мастильних матеріалів.

З матеріалів провадження вбачається, що вказана металева бочка (резервуар), а так само й насос з фільтром, лічильником та резиновим шлангом, були предметом договору позички, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .

Між тим, суд ухвалив рішення про повернення ОСОБА_7 лише насосу з фільтром, лічильником та резиновим шлангом. Рішення про повернення металевої бочки, яка також була предметом договору позички судом ухвалено не було.

Таким чином, за наявності відомостей про належного власника майна металевої бочки (резервуару), суд безпідставно ухвалив рішення про необхідність його знищення, що вимогам ч. 9 ст. 100 КПК України не відповідає.

Що стосується знищення вмісту металевої бочки (резервуару), то вказане рішення суду також є передчасним.

Колегією суддів встановлено, що речові докази у вигляді паливно-мастильних матеріалів були здобуті під час досудового розслідування кримінального провадження, розпочатого за фактом незаконного придбання з метою збуту, зберігання, а також збуту та транспортування з метою збуту незаконного виготовленого пального.

Під час апеляційного розгляду представником ОСОБА_7 було доведено виключно факт належності останньому металевої бочки (резервуару), а так само й насосу з фільтром, лічильником та резиновим шлангом та передання цих предметів за договором позички ОСОБА_9 . Разом із цим, доказів повернення цього майна обвинуваченим надано не було.

Більш того, суду не було надано й доказів законності набуття ОСОБА_7 вмісту належної йому бочки - паливно-мастильних матеріалів, які зберігаються в металевій бочці (резервуарі), довжиною 866 см та діаметром 280 см, на рівні 144 см від дна бочки (резервуара),

За вказаних умов, колегія суддів не може вважати ОСОБА_7 законним власником такого майна, а тому доводи апеляційної скарги щодо необхідності його повернення останньому розцінює критично.

Вирішуючи питання про вирішення долю цього речового доказу, колегія суддів керується вимогами п. 2 ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно з якими гроші, цінності та інше майно, які призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, конфіскуються.

Матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що вилучені під час обшуку паливо-мастильні матеріали призначались для матеріального забезпечення вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги цінність такого майна в умовах оголошеного в Україні воєнного стану, колегія суддів вважає найбільш прийнятним в даному випадку рішення про його конфіскацію, що відповідатиме вимогам ст. 100 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Згідно з вимогами ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на те, що суд помилково ухвалив рішення про знищення частини речових доказів, колегія суддів погоджується з доводами апелянта та приходить до висновку про необхідність зміни ухваленого ним рішення в цій частині.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Чечелівського районного суду м. Дніпра від 13 січня 2026 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, змінити в частині вирішення долі речових доказів.

На підставі ч. 9 ст. 100 КПК України, речові докази:

- рідину (паливно-мастильні матеріали), вилучену під час проведення обшуку земельної ділянки з кадастровим номером :04:251:0036, яка зберігається в металевій бочці (резервуарі), довжиною 866 см та діаметром 280 см, на рівні 144 см від дна бочки (резервуара), - конфіскувати;

- 4 банки об`ємом 1 л зі зразками рідини № 1, 2, 3, 4, відібраних з металевих резервуарів, - знищити;

- насос з фільтром, лічильником та резиновим шлангом, які були приєднані до металевої бочки (резервуару), призначені для перекачування паливно-мастильних матеріалів, та металеву бочку (резервуар), довжиною 866 см та діаметром 280 см, - повернути законному власнику ОСОБА_7 .

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4