Справа № 274/1960/26
Провадження № 1-кп/0274/594/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2026 р. м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000055 від 07.03.2026 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Скаківка Бердичівського району Житомирської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 25.02.2021 вироком Житомирського апеляційного суду за ч. 1 ст. 121 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 19.02.2024 звільнений умовно - достроково на 1 рік 6 місяців 25 днів,

який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , будучи особою, яка згідно до абз. 11 п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язана стати на військовий облік, 23.02.2026 отримав під особистий підпис попередження від тимчасово виконувача обов`язків начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 337 КК України та повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою : АДРЕСА_2 , на 08.00 год. 24.02.2026, для постановки на військовий облік військовозобов`язаних.

В подальшому, ОСОБА_3 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 337 КК України, всупереч вимогам Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою ухилення від постановки на військовий облік, не маючи поважних причин для неявки з 24.02.2026 по 09.03.2026 до ІНФОРМАЦІЯ_4 для постановки на військовий облік не з`явився, чим ухилився від військового обліку.

Кримінальна відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, передбачена ч. 1 ст. 337 КК України.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , в порядку ст. 302 КПК України, надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була складена в присутності захисника ОСОБА_5 слідує, що останній беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме ухиленні військовозобов`язаного від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, надав свою згоду на розгляд обвинувального акта без його участі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 337 КК України, як ухилення військовозобов`язаного від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, раніше судимий, не працює, за місцем проживання характеризується з посередньої сторони, на обліку в лікаря психіатра не перебуває, з 08.01.2013 перебуває на обліку в лікаря нарколога з діагнозом: синдром залежності від алкоголю.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Зважаючи на те, що обвинувачений не працює та відсутністю доказів цього в матеріалах кримінального провадження, враховуючи роз`яснення, які викладені в абз. 4 п. 2 Постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає недоцільним призначення йому покарання у вигляді виправних робіт, а тому призначає єдине можливе для нього покарання в межах санкції статті, за якою він визнається винуватим, у виді штрафу. На переконання суду саме такий захід примусу зможе забезпечити досягнення мети покарання і буде відповідати загальним засадам призначення покарання, є необхідним для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як ним так і іншими особами.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.

Питання щодо речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Дані про наявність процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження, в матеріалах справи відсутні.

Запобіжних захід у кримінальному провадженні не обирався.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, 381-382 КПК України, суд,-

У х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 337 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі трьохста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить гривень 5100 (п?ять тисяч сто) гривень.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувати.

Речові докази після набрання вироком законної сили: диск з відеозаписом від 23.02.2026 про вручення повістки ОСОБА_3 , який зберігається в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах справи.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його отримання.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України, копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1