УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2026 Справа №607/3560/26 Провадження №1-кс/607/1464/2026

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000299 від 16 лютого 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із клопотанням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000299 від 16 лютого 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, про накладення арешту на майно, а саме: автомобіль Renault Megane р.н. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, синього кольору, номер шасі (кузова) НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 , користувачем якого є ОСОБА_5 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.

Подане клопотання мотивоване тим, що 15.02.2026 близько 17 год. 10 хв.,водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем Renault Megane р.н. НОМЕР_4 , та рухаючись по вул. Володимира Великого, у м. Тернопіль, в напрямку вул. В.Симоненка, допустив наїзд на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , котрий переходив проїзну частину дороги в межах нерегульованого пішохідного переходу. Внаслідок ДТП останній отримав тілесні ушкодження.

15.02.2026 у зв?язку з необхідністю проведення судових авто-технічних експертиз, інших експертиз чи слідчих дій у кримінальному провадженні №0000299, під час огляду, вилучено автомобіль Renault Megane p.н. НОМЕР_5 , який поміщено на спеціальний майданчик для утримання тимчасово затриманих транспортних засобів, що за адресою: м. Тернопіль, вул. Микулинецька.

Вказаний автомобіль Renault Megane р.н. НОМЕР_6 постановою слідчого від 16.02.2026 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії/номер НОМЕР_3 , власником автомобіля Renault Megane р.н. НОМЕР_6 , 2006 року випуску, синього кольору, номер шасі (кузова) НОМЕР_7 , є ОСОБА_4 , житель АДРЕСА_3 , користувачем є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ( НОМЕР_8 ).

З урахуванням того, що виявлений та вилучений в ході огляду місця події автомобіль Renault Megane р.н. НОМЕР_6 , 2006 року випуску, має на собі сліди кримінального правопорушення, а тому відповідно ст. 98 КПК України має значення речового доказу під час розслідування даного кримінального провадження та, відповідно, має значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, зокрема те, що автомобіль марки Renault Megane р.н. НОМЕР_6 , 2006 року випуску, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та з метою його збереження як речового доказу у даному кримінальному провадженні, необхідністю у проведенні ряду судових експертиз та інших слідчих дій з ним, ініціатор клопотання ставить питання про накладення арешту навищевказаний автомобіль.

Прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляду клопотання у її відсутності.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився з не відомих суду на те причин, хоча про день та час розгляду клопотання повідомлявся належним чином, клопотань та заяв від останнтого не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Таким чином слідчий суддя вважає за можливе судове засіданні з розгляду клопотання прокурора, провести у відсутності осіб, які не з`явилися.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється, оскільки в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Так, в судовому засіданні встановлено, що Тернопільським РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000299 від 16 лютого 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

У клопотанні прокурора наведено відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, які в сукупності з доданими матеріалами кримінального провадження дають слідчому судді підстави дійти висновку, що було вчинено вказане кримінальне правопороушення, що підтверджується долученими до клопотання доказами: витягом з ЄРДР №0000299 від 16 лютого 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України; рапортом інспектора чергового Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 15.02.2026; протоколом огляду місцевості від 15.02.2026; іншими долученими до клопотання матеріалами.

Постановою слідчого СВ Тернопільського РУПГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 від 16.02.2026, вилучене 15.02.2026 під час огляду місця ДТП майно, а саме: автомобіль Renault Megane р.н. НОМЕР_6 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000299 від 16 лютого 2026 року.

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 Renault Megane р.н. НОМЕР_6 належить ОСОБА_4 , жителю АДРЕСА_3 та користувачем якого являється ОСОБА_5 .

Слід зазначити, що на даному етапі слідчий суддя не вирішує питання, які має вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності, допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних прийшов до висновку, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій

цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Частиною другою цієї статті визначено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором (ч.1 ст.171 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, тощо.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Також у відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів клопотання вбачається, що майно, вилучене під час проведення огляду місця події, відповідає критеріямзазначеним у ч.1 ст.98, п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України, оскільки може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, адже такі речі є предметом, знаряддям і засобами вчинення кримінального правопорушення в межах даного кримінального провадження.

Стороною кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, доведено наявність достатніх підстав вважати, що зазначене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, а тому є необхідність у накладені арешту на транспортний засіб з метою збереження речових доказів, який необхідний для проведення усіх необхідних експертиз, слідчих дій до з`ясування всіх обставин даного кримінального провадження.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини під поняттям необхідності слід розуміти, що втручання відповідає нагальній суспільній необхідності та що воно пропорційне з правомірною метою, яку планується досягти (п.67 справи «ОЛССОН (OLSSON) проти Швеції», п.44 справи «Камензинд проти Швейцарії»).

З урахуванням цих обставин, слідчий суддя вважає, що арешт майна у цьому випадку є достатнім для забезпечення збереження речових доказів, та пропорційним втручанням у право володіння майном власниками майна, щодо якого подано клопотання про арешт, та не матиме надмірних наслідків для них, тому клопотання про арешт майна слід задовольнити та накласти арешт на зазначене майно, із забороною відчуження, розпорядження та користування, оскільки вказаний захід забезпечення є доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження.

Разом з тим, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що накладення арешту на таке майно не є припиненням права володіння. Негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на майно вилучене під час огляду місцевості 15.02.2026, автомобіль Renault Megane р.н. НОМЕР_6 .

Керуючись ст.ст. 64-2, 98, 167, 170 - 173, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000299 від 16 лютого 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на тимчасово вилучене майно 15.02.2026 під час огляду місцевості (дорожньо-транспортної пригоди) автомобіль Renault Megane р.н. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, синього кольору, номер шасі (кузова) НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 , користувачем якого являється ОСОБА_5 , та який поміщено на спеціальний майданчик для утримання тимчасово затриманих транспортних засобів, що за адресою: м. Тернопіль, вул. Микулинецька.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Копію ухвали надіслати власнику майна.

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, особи, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1