Справа № 738/236/26
№ провадження 1-в/738/39/2026
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2026 року м. Мена

Менський районний суд Чернiгiвської областi в складi:

судді - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засiданнi клопотання засудженого ОСОБА_2 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, обмеженням волі,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_3

учасників судового розгляду:

прокурора - ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

засудженого - ОСОБА_2

В С Т А H О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою.

Засуджений ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про заміну йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі, обмеженням волі, яке мотивоване тим, що він засуджений вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 29 квітня 2016 року за ч.1 ст.121, ч.4 ст.152, ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі. Строк відбування покарання обчислюється з 27 серпня 2014 року. На підставі ч.5 ст.72 КК України у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 27 серпня 2014 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі. За час перебування в слідчому ізоляторі отримав сім стягнень, які на даний час погашені у встановленому законом порядку, до праці не залучався, заохочень не мав. З 12 серпня 2016 року відбуває покарання в ДУ «Менська ВК (№91)», де допускав порушення, за що отримав п`ять стягнень, які на даний час скасовані та погашені. З 26 серпня 2016 року по 02 вересня 2024 року виконував обов`язки прибиральника відділення СПС No4, з 20 березня 2019 року по 05 жовтня 2023 року працював робітником швейної дільниці підприємства установи, до роботи ставився сумлінно та старанно, за що отримав заохочення. З жовтня 2024 року по даний час працює прибиральником, до роботи ставиться сумлінно, має заохочення. Станом на 27 січня 2026 року відбув 3/4 частини призначеного судом строку покарання, вважає, що він своїм сумлінним ставлення до праці став на шлях виправлення та заслуговує на застосування до нього пільги, передбаченої ст.82 КК України.

Виклад позиції учасників судового розгляду.

Засуджений в судовому засіданні підтримав подане клопотання, просив його задовольнити, наголосив на тому, що з дня прибуття до установи весь час працевлаштований, за сумлінне ставлення до праці неодноразово заохочувався, а тому вказане свідчить про те, що він став на шлях виправлення. З приводу дисциплінарних стягнень зазначив, що про стягнення накладені у СІЗО дізнався лише коли прибув до МВК №91, а під час відбування покарання у МВК №91 стягнення накладені у зв`язку з упередженим ставленням до нього працівників адміністрації установи, деякі стягнення оскаржував до прокуратури та до суду, два стягнення були скасовані, інші погашені в установленому законом порядку, протягом останніх років до дисциплінарної відповідальності не притягувався.

Захисник в судовому засіданні підтримав клопотання свого підзахисного, просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні просила в задоволенні клопотання засудженого відмовити.

Представник Державної установи «Менська виправна колонія ( No 91)» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Встановлені судом обставини. Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали і положення закону, яким він керується.

Відповідно до положень ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, або покарання у виді довічного позбавлення волі невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є важливою складовою

прогресивної системи відбування покарання, яка дає змогу, дотримуючись мети покарання, водночас покращувати правове становище засудженого і зменшувати

обсяг та характер карально-виховного впливу на нього. У такий спосіб закон стимулює добросовісне відбування покарання засудженим, визначаючи, що саме від його поведінки значною мірою залежить можливість покращення його правового становища.

Умовами застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є: 1) засуджений відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі, або довічного позбавлення волі (ч. 1 ст. 82); 2) він став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82); 3) він фактично відбув встановлену ч. 4 ст. 82 частину призначеного судом покарання.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Зразкова поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку,

беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Сумлінне ставлення до покладених обов`язків насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Крім того, відповідно до роз`яснень (п.17) постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці тощо.

Судом встановлено, що вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 29 квітня 2016 року ОСОБА_2 засуджено за ч.1 ст.121, ч.4 ст.152, ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 обчислюється з 27 серпня 2014 року. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення з 27 серпня 2014 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два позбавлення волі.

Вирок набрав законної сили 30 травня 2016 року.

З характеристики засудженого від 09 січня 2026 року та матеріалів особової

справи вбачається, що засуджений ОСОБА_2 перебуває в місцях позбавлення волі з 22 серпня 2014 року.

За час перебування в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» допускав порушення режиму тримання, а саме з жовтня 2014 року по 13 квітня 2016 року отримав сім стягнень, більшість з яких були накладені за зберігання заборонених предметів, що є злісним порушенням, які на даний час погашені у встановленому законом порядку, до праці не залучався, заохочень не мав.

З 12 серпня 2016 року по теперішній час відбуває покарання в Державній установі «Менська виправна колонія (No91)», де характеризується посередньо, за час відбування покарання отримав п`ять стягнень, а саме 25 лютого 2020 року отримав стягнення у вигляді суворої догани за зберігання заборонених предметів, яке достроково зняте в порядку заохочення, 07 квітня 2020 року у вигляді догани за зберігання заборонених предметів (погашене в установленому законом порядку), 21 грудня 2021 року у вигляді догани за порушення встановлених правил користування мережею Інтернет (достроково зняте в порядку заохочення), 12 серпня 2022 року у вигляді догани за зберігання забороненого предмету WI-FI роутера (погашене у встановленому законом порядку), 26 грудня 2023 року у вигляді попередження за нетактовну поведінку (не встав та не привітався зі співробітником установи), яке погашене у встановленому законом порядку.

З 09 вересня 2022 року по 02 березня 2023 року ОСОБА_2 перебував на профілактичному обліку засуджених, які схильні до вчинення злісного порушення встановленого порядку відбування покарання.

З часу прибуття до установи по теперішній час засуджений ОСОБА_2 працевлаштований. Зокрема, з 26 серпня 2016 року по 01 вересня 2024 року працював прибиральником відділення СПС №4, з 20 березня 2019 року по 05 жовтня 2023 року працював робітником швейної дільниці підприємства установи, з 16 вересня 2024 року по теперішній час виконує обов`язки прибиральника адмінбудівлі установи, до роботи ставиться добросовісно. За дотримання правил поведінки та сумлінне ставлення до праці отримав вісім заохочень, а саме 09 квітня 2019 року, 09 жовтня 2019 року, 11 вересня 2020 року, 19 травня 2021 року, 09 травня 2022, 12 липня 2023 року, 13 червня 2025 року, 14 листопад 2025 року.

З довідки №10/ЗС-25 від 22 квітня 2025 року, виданої планово-виробничим відділом ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№91)», вбачається, що засуджений ОСОБА_2 з 20 березня 2019 року по 31 жовтня 2023 року безперервно залучався до суспільно корисної праці на швейній дільниці підприємства, до роботи ставився добре, поставлені перед ним завдання виконував сумлінно, зауважень до якості виконаних робіт не мав, за результатами роботи отримав п`ять заохочень від директора підприємства, а саме 05 квітня 2022 року,11 липня 2022 року, 01 листопада 2022 року, 21 березня 2023 року та 09 червня 2023 року.

Засуджений залучений до програми диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження», яку намагається реалізовувати за планом.

За змістом статті 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу перебування засудженого в місцях позбавлення волі.

Прийняття рішення про заміну покарання або невідбутої частини покарання більш м`яким не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Законодавцем визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом суду, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання і така заміна може бути застосована за певних умов.

Проаналізувавши поведінку засудженого ОСОБА_2 та його ставлення до праці як під час попереднього ув`язнення, так і під час відбування покарання в установі, суд встановив, що ОСОБА_2 з серпня 2016 року по теперішній час працевлаштований, сумлінно ставиться до праці, за що отримав тринадцять заохочень, разом з тим, його поведінка протягом 2014-2023 років не була сумлінною, про що свідчать накладені на нього раніше стягнення.

Проаналізувавши всі дані щодо стягнень та заохочень, застосованих до засудженого ОСОБА_2 протягом усього часу відбування ним покарання, суд установив, що протягом тривалого часу, а саме у період з 2014 року до 2024 року, до ОСОБА_2 застосовувались спочатку стягнення, а потім почергово як стягнення, так і заохочення, що свідчить про відсутність позитивної динаміки в поведінці засудженого.

Посилання засудженого на ту обставину, що представники адміністрації установи виконання покарань ставляться до нього упереджено, а накладені на нього дисциплінарні стягнення є наслідком такого відношення, суд вважає безпідставними, оскільки зазначені стягнення ним не оскаржувались, а матеріалами справи встановлено та підтверджено, що ОСОБА_2 порушував правила відбування розпорядку в установі, неодноразово зберігав заборонені предмети, порушував встановлені правила користування мережею Інтернет, за що до нього й були застосовані вищевказані дисциплінарні стягнення.

Теж саме стосується характеристики та висновку про ступінь виправлення засудженого, з яким він був ознайомлений під підпис та не звертався до установи, з письмовим запитом або скаргою, щоб виправити неточності або з заявою до суду для оскарження висновку з приводу неправдивої інформації, що була надана.

В матеріалах особової справи містяться відомості про те, що рішенням комісії Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» (протокол №22 від 30 листопада 2022 року) засудженому ОСОБА_2 відмовлено в застосуванні до нього ст.82 КК України, оскільки останній не став на шлях виправлення; на комісії 29 лютого 2024 року (протокол №4) та 15 липня 2025 року (протокол №13) засудженому відмовлено в застосуванні пільги, передбаченої ст.81 КК України. При цьому, члени комісії установи одноголосно висловили думку про те, що він не заслуговує на застосування до нього вказаних пільг.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 07 квітня 2023 року було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_2 про заміну йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, обмеженням волі. Під час розгляду даного клопотання судом були враховані отримані засудженим за час відбування покарання одинадцять стягнень та дев`ять заохочень.

Після ухвалення вказаного судового рішення, засуджений в липні 2023 року отримав заохочення, однак в грудні цього року допустив порушення порядку відбування покарання, за що отримав стягнення, починаючи з 2024 року порушень не допускає, протягом 2025 року двічі заохочувався.

Суд зауважує, що ОСОБА_2 відбуває покарання за вчинення кримінальних правопорушень, які за категорією тяжкості одне є тяжким, а інше особливо тяжким, засуджений до 15 років позбавлення волі, у місцях позбавлення волі перебуває з 2014 року, у строк покарання йому зараховано строк попереднього ув`язнення з 27 серпня 2014 року по 30 травня 2016 року у подвійному розмірі, а тому позитивні зміни у поведінці засудженого протягом останніх двох років перебування у місцях позбавленні волі є незначним періодом у порівнянні із загальним строком призначеного покарання, та вказують на те, що зміни в поведінці засудженого мають нетривалий характер та свідчать лише про те, що він розпочинає шлях виправлення, але не доводять, що вже став на шлях виправлення.

Згідно з висновком щодо ступеня виправлення засудженого, складеного щодо ОСОБА_2 з використанням матеріалів особової справи та підсистеми «КАСАНДРА», отриманим внаслідок аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи, засуджений отримав 66 балів, що вказує на те, що він став на шлях виправлення (довів свого виправлення) та може бути представлений до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або умовно-дострокового звільнення.

Разом з тим, отриманий засудженим за вищевказаним висновком бал є незначним, оскільки мінімальний бал становить 65, при цьому за матеріалами особової справи він значно не покращився у порівнянні з попередніми роками.

До того ж вказаний висновок є лише підставою для представлення засудженого до умовно-дострокового звільнення або заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким, а не безумовною підставою для задоволення такого клопотання.

Дані щодо працевлаштування та заохочення, отримані засудженим за сумлінне ставлення до праці за період перебування у Менській ВК №91 мають важливе значення, проте ці обставини не мають вирішального значення при прийняті рішення про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки для застосування вказаної пільги обов`язковим є наявність сукупності таких умов, як сумлінне ставлення до праці, так і зразкова поведінка, проте негативна характеристика протягом досить тривалого часу вочевидь свідчить про відсутність стабільності у правослухняній поведінці засудженого та беззаперечно не свідчить про його виправлення.

Суд наголошує, що доцільність і необхідність заміни невідбутої частини покарання викликана тим, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути необхідним, і подальше його виправлення можливе в умовах відбування більш м`якого виду покарання, чого не встановлено в цьому провадженні для досягнення мети заходу примусу за вчинення ОСОБА_2 тяжкого та особливо тяжкого злочину.

ОСОБА_2 засуджений до покарання у виді позбавлення волі, серед іншого за особливо тяжкий злочин, відбутий ним строк покарання хоч і узгоджується з вимогами КК України, що формально дає підстави для застосування пільги, передбаченої статтею 82 КК України, проте, короткострокова позитивна динаміка у поведінці засудженого за період, який безпосередньо передував розгляду клопотання та отримання засудженим заохочень, може свідчити, що він стає на шлях виправлення, а застосування положень ст.82 КК України щодо засудженого є невиправданим з точки зору дотримання вимог загальної та особливої превенції.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання засудженого.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_2 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, обмеженням волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 16 лютого 2026 року.

Суддя ОСОБА_1