Справа № 461/1675/26
Провадження № 1-кс/461/1301/26
УХВАЛА

05.03.2026 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління ГУНП у Львівській області майора поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крупсько, Миколаївського району, Львівської області, громадянина України, українця, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000394 від 17.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

Слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням, яке обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 , маючи умисел на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що в умовах дії на території України правового режиму воєнного стану, в порушення вимог вищезазначених нормативно-правових актів, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, за невстановлених органом досудового розслідуванням обставин (час та місце), однак не пізніше 03.12.2025, останній вступив у злочинну змову із невстановленими на даний час в ході досудового розслідування особами, з метою протиправної діяльності, яка полягала у організації незаконного переправлення особи через державний кордон України, з корисливих мотивів.

04 грудня 2025 року приблизно о 16 год 00 хв, на автомобільній заправці «Укрнафта», яка розташована у м. Комарно, Львівського району, Львівської області ОСОБА_4 , під час розмови з ОСОБА_7 , з яким домовився про зустріч заздалегідь за допомогою месенджера «Вацап», знаючи про те, що він призовного віку та є військовозобов`язаним, не має законних підстав для перетину державного кордону України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою із невстановленими на даний час в ході досудового розслідування особами, повідомив ОСОБА_7 про те, що він займається організацією незаконного переправлення громадян призовного віку через державний кордон України та за грошову винагороду запропонував ОСОБА_7 незаконно переправити його через Державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску.

В подальшому, 07.02.2026 приблизно о 15 годині 00 хвилин, перебуваючи на автозаправці «Манго», за адресою: с. Крупсько, вул. В. Великого, 225, Стрийського району, Львівської області ОСОБА_4 , під час зустрічі з ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного корисливого умислу, направленого на незаконне збагачення шляхом організації незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через Державний кордон України, діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленими на даний час в ході досудового розслідування особами, повідомив останньому план незаконного переправлення його через державний кордон України до держави Румунія або Словацької Республіки, пішки, довізши його до необхідного місця (початку маршруту) на власному автотранспорті. При цьому, додатково надав гарантії безпечного виїзду ОСОБА_7 через державний кордон України, за що останній у найкоротший термін має передати йому грошові кошти у розмірі 14000-14500 доларів США, або їх частину у вигляді завдатку, у розмірі 10 000 доларів США. Також ОСОБА_4 надав вказівку ОСОБА_7 , що при обговоренні шляхів незаконного переправлення ОСОБА_7 через держаний кордон України, з метою конспірації говорити: «що це стосується експорту вікон». Після чого, повідомив ОСОБА_7 про необхідність надіслати йому фотографії ID-картки, та додатку до неї із зазначенням місця реєстрації.

Крім цього, 20.02.2026 приблизно о 19 годині 40 хвилин, ОСОБА_4 в ході телефонної розмови із ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного корисливого умислу, направленого на незаконне збагачення шляхом організації незаконного переправлення військовозобов`язаних осіб через Державний кордон України, діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленими на даний час в ході досудового розслідування особами, повідомив останньому план незаконного переправлення його через державний кордон України «на рахунок експорту», необхідно зарезервувати собі місце, передавши завдаток у розмірі 10 000 доларів США, та протягом 2-3 тижнів йому повідомлять подальші інструкції. Як розповів ОСОБА_4 , що загальна вартість послуг, з незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України, складає 15000-16000 доларів США.

Продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб, діючи з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення за рахунок вчинення кримінального правопорушення, неодноразово запевняв у виконанні взятих на себе зобов`язань, що полягали у забезпеченні перевезення ОСОБА_7 до обумовленого місця державного кордону для безперешкодного перетину державного кордону України, поза встановленими пунктами пропуску та з метою підтвердження своїх слів, запропонував ОСОБА_7 при передачі йому частини грошових коштів необхідність проїхати з ним у офісне приміщення, за місцем здійснення його господарської діяльності, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де він зробить йому фіктивні накладні на суму в гривнях, еквівалентній тій сумі, яку він передасть в доларах США, відповідно до яких, ОСОБА_4 нібито зобов`язується протягом 40-50 днів поставити ОСОБА_7 віконні конструкції, на вказану суму.

У подальшому, 04.03.2026 близько 14 год. 52 хв. ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленими на даний час у ході досудового розслідування особами, маючи спільний прямий злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України та керівництво такими діями, керуючись корисливим мотивом з метою протиправного збагачення, висловив ОСОБА_7 вимогу обміняти раніше обумовлену суму грошових коштів у розмірі 10 000 доларів США на національну валюту України гривню.

Після здійснення обміну валют ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_7 в офісному приміщенні за місцем здійснення господарської діяльності останнього, що розташоване за адресою: Львівська область, Стрийський район, м. Миколаїв, вул. Львівська, 5. Під час цієї зустрічі ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 деталі організації його незаконного переправлення через державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску до Словацької Республіки, зокрема пішим способом через лісосмугу, із попереднім довезенням його власним автотранспортом до визначеного місця початку маршруту за додаткову оплату в розмірі від 40 000 до 50 000 гривень. Під час обговорення вказаних деталей ОСОБА_4 , з метою створення уявних гарантій виконання домовленостей, сформував накладну на суму 433 950 гривень, відповідно до якої нібито зобов`язувався поставити ОСОБА_7 віконні конструкції на вказану суму.

Після цього, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , діючи за вказівкою ОСОБА_4 , передав останньому несправжні (імітаційні) засоби, що імітують автентичні грошові кошти номіналом по 1000 гривень, у загальній кількості 430 (чотириста тридцять) штук, що становить предмет неправомірної вигоди на загальну суму 430 000 гривень, за організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України та керівництво такими діями, вчинені за попередньою змовою групою осіб із корисливих мотивів.

Надалі, 04.03.2026 о 16 год. 55 хв., злочинну діяльність ОСОБА_4 було припинено працівниками правоохоронних органів.

Таким чином, ОСОБА_4 маючи прямий умисел на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою групою осіб із невстановленою на даний час в ході досудового розслідування особою, достовірно знаючи, що в умовах дії на території України правового режиму «Воєнний стан», введеного Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», із подальшими змінами, внесеними згідно з Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та у відповідності до Правил перетинання державного кордону, військовозобов`язаним громадянам України віком від 18 до 60 років, виїзд за межі території України заборонено, діючи всупереч вищевказаному законодавству, 07.02.2026 приблизно о 15 годині 00 хвилин, перебуваючи на автозаправці «Манго», за адресою: с. Крупсько, вул. В. Великого, 225, Стрийського району, Львівської області ОСОБА_4 , під час зустрічі з ОСОБА_7 , повідомив останньому план незаконного переправлення його через державний кордон України до держави Румунія або Словацької Республіки, пішки, довізши його до необхідного місця (початку маршруту) на власному автотранспорті, за що останній у найкоротший термін має передати йому грошові кошти у розмірі 15000-16000 доларів США, або їх частину у вигляді завдатку, у розмірі 10 000 доларів США. Також ОСОБА_4 надав вказівку ОСОБА_7 , що при обговоренні шляхів незаконного переправлення ОСОБА_7 через держаний кордон України, з метою конспірації говорити: «що це стосується експорту вікон». Після чого, повідомив ОСОБА_7 про необхідність надіслати йому фотографії ID-картки, та додатку до неї із зазначенням місця реєстрації.

Надалі 04.03.2026 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 деталі організації його незаконного переправлення через державний кордон України поза встановленими пунктами пропуску до Словацької Республіки, зокрема пішим способом через лісосмугу, із попереднім довезенням його власним автотранспортом до визначеного місця початку маршруту та отримав від ОСОБА_7 , грошові кошти у сумі 430 000 гривень, за організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України.

Слідчий зазначив, що станом на день подання клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відтак просить слідчого суддю застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засідання клопотання підтримав, просив суд задовільнити його в повному обсязі. Зазначив, що в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КПК України, що підтверджує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Підозрюваний та його захисник проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували. Захисник зазначив, що ризики у клопотанні слідчого викладені формально та не підтверджуються належними та допустимими доказами. Просив слідчого суддю врахувати наявність у підозрюваного міцних соціальних зав`язків, зокрема останній є багатодітним батьком, має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, працює фізичною особою-підприємцем та отримує щомісячний дохід близько 16000 грн., одружений, має місце постійного проживання. З урахуванням вищевикладеного, вважав за можливе застосування щодо ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у меншому, ніж зазначено у клопотанні, розмірі.

Вивчивши клопотання, додані до нього документи, якими прокурор та слідчий обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання частково, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у Львівській області за процесуального керівництва Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000394 від 17.12.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

04.03.2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України, керівництві такими діями, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд зобов`язані оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема:

- матеріалами виконання доручень оперативними працівниками;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ;

протоколом огляду та ідентифікації грошових коштів (несправжніх /імітаційних засобів) від 04.03.2026 року;

- протоколом обшуку від 04.03.2026 року;

- протоколом затримання особи за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення від 04.03.2026 року;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності та взаємозв`язку.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування

Крім того, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведене існування ризиків, а саме:

- ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та/або суду підтверджується тим, що у разі доведення вини ОСОБА_4 може бути призначено покарання у виді позбавлення волі терміном до дев`яти років, без альтернативи призначення більш м`якого покарання, та останній, будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкримінований йому злочин для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- ризик, передбачений п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, тобто знищити, сховати документи, речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Даний ризик підтверджується тим, що на даний час органом досудового розслідування ще не відшукано та не вилучено усіх документів, які можуть бути доказами у кримінальному провадженні;

ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні. Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

На виконання вимог закону слідчий суддя розглядає можливість застосування менш суворого запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі перелічені в статті обставини.

Дослідивши надані сторонами кримінального провадження відомості, слідчий суддя під час застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу враховує таке:

- зібрані під час досудового розслідування докази підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України;

- тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні (злочині), у вчиненні якого він підозрюється, є достатньою та співрозмірною для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- вік та стан здоров`я підозрюваного. дозволяють йому перебувати в слідчому ізоляторі під час досудового розслідування, що є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Вищевикладене у своїй сукупності свідчить про те, що обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному та обмеження його конституційних прав у даному випадку, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини та відповідає практиці Європейського Суду з прав людини..

При цьому обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено.

Отже, на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою забезпечення дієвості відповідного кримінального провадження та запобігання реалізації вказаних ризиків.

Щодо розміру альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Злочин інкримінований підозрюваному передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 182 КПК України встановлено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі ч.3 ст.183, ч. 5 ст. 182 КПК України, з врахуванням особи підозрюваного, який неодружений, є особою молодого віку, не має у власності нерухомого майна, інших обставин встановлених під час розгляду клопотання, в тому числі обставин визначених ст. 178 КПК України, матеріального становища підозрюваного, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним своїх процесуальних обов`язків, у сумі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, слідчий суддя враховує, що кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 вчинено в умовах воєнного стану, запровадженого у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти Української Держави та Українського Народу та спрямоване на незаконне переправлення осіб призовного віку чоловічої статі у період дії воєнного стану під час загальної мобілізації через державний кордон за межі України, що підриває обороноздатність України.

Крім того, у частині 5 ст. 194 КПК України закріплено, що якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором. Такі обов`язки, відповідно до ч. 7 ст.194 КПК України, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Такі обов`язки обумовлюються доведеністю існування ризиків та за своїм характером не будуть занадто обтяжливими для ОСОБА_4 будуть здатними запобігти спробам переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду та незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого, - задоволити частково.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном на 60 діб, тобто до 02 травня 2026 року включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 199680 (сто дев`яносто дев`ять тисяч шістсот вісімдесят) грн., та у разі внесення застави покласти на підозрюваного строком на 60 діб наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

-не відлучатися з Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В решті вимог клопотання відмовити.

Повний текст ухвали проголошено 09 березня 2026 року о 16 год. 20 хв.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1