Номер провадження: 11-кп/813/1019/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на вирок Пересипського районного суду м. Одеси від 25 липня 2025 року в рамках кримінального провадження №0000164, внесеного до ЄРДР 23 липня 2024 року, за обвинуваченням,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олексіївки, Кодимської міської громади, Подільського р-ну, Одеської області, громадянина України, з середньо - технічною освітою, вдівця, працевлаштованого, пенсіонера, не маючого судимості, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, -

установив:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_9 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі сорока п`яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 765 (сімсот шістдесяти п`яти) грн.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 спричинену майнову шкоду в розмірі 792 (сімсот дев`яносто дві) грн 15 коп., а також моральну шкоду в розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн.

Вироком також вирішено питання щодо розподілу судових витрат та щодо долі речових доказів.

Відповідно до оскаржуваного вироку, ОСОБА_9 , перебуваючи о 08 годині 38 хвилин 23 липня 2024 року у спільному коридорі буд.№8, по вул. Лавковій, в м. Одесі, на ґрунті особистих неприязних відносин, в ході виниклого конфлікту з сусідом ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , переслідуючи прямий умисел, спрямований на заподіяння останньому тілесних ушкоджень, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, умисно наніс один удар кулаком лівої руки в область обличчя, чим спричинив ОСОБА_7 тілесне ушкодження у вигляді синця в проекції кута нижньої щелепи справа, яке мало незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше шести днів і за цим критерієм віднесено до категорії легкого тілесного ушкодження.

Дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ч. 1ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з оскаржуваним вироком в частині вирішення цивільного позову, представник потерпілого ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , звернувся до суду із апеляційною скаргою, у якій зазначає, що визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди є необґрунтовано заниженим, з огляду на наступне:

-суд не врахував у повному обсязі характер та обсяг завданих потерпілому моральних страждань, зумовлених систематичними протиправними діями обвинуваченого протягом тривалого часу, що позбавило потерпілого відчуття безпеки у власному житлі та спричинило постійне психологічне напруження;

-судом не надано належної оцінки психологічній характеристиці потерпілого, оскільки моральні страждання пов`язані не лише з подією, що розглядається у даному кримінальному провадженні, а й із тривалим конфліктом з ОСОБА_9 .

Враховуючи наведене, представник потерпілого просить вирок суду першої інстанції змінити, збільшивши суму відшкодування моральної шкоди, стягнутої з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_7 , до 1 000 000 ( одного мільйона) гривень.

Інші учасники кримінального провадження вирок суду не оскаржували.

Позиції учасників судового розгляду.

При апеляційному розгляді справи представник потерпілого та потерпілий підтримали подану апеляційну скаргу, просили подану апеляційну скаргу задовольнити.

Захисник та обвинувачений заперечували проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілого, вважали доводи безпідставними, а вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Прокурор частково підтримала апеляційну скаргу представника потерпілого, просила направити в частині цивільного позову на новий розгляд.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У поданій апеляційній скарзі представником потерпілого не оскаржуються висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 , кваліфікація його дій за ч .1 ст. 125 КК України, та призначеного йому покарання, у зв`язку з чим в цій частині рішення суду не перевіряється.

Перевіривши доводи апеляційної скарги щодо неправильного вирішення цивільного позову в частині відшкодування завданої моральної шкоди, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Частиною 5 ст. 128 КПК передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

За змістом ч.1 ст. 129 КПК суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав та розміру цивільного позову задовольняє його повністю або частково чи відмовляє в ньому.

При цьому підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Загальними вимогами цивільного процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив у ході вирішення позову.

При цьому суд зобов`язаний усебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, установити злочинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.

З матеріалів справи вбачається, що потерпілим ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженні заявлено цивільний позов, в якому останній, просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого завдану кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду в розмірі 792,15 грн. та моральну шкоду в розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень.

Вказаний позов суд першої інстанції задовольнив частково і ухвалив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_7 заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 792,15 грн. та моральну шкоду в розмірі 25 000 грн.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 23 ЦК України).

Відповідно до п.3 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Встановлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див.: постанову Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див.: постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).

Отже, моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у частинах першій, другій статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до змісту оскарженого вироку, суд першої інстанції врахував, що внаслідок протиправної поведінки обвинуваченого (цивільного відповідача), цивільному позивачу (потерпілому) завдані легкі тілесні ушкодження.

При вирішенні питання про розмір моральної шкоди суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень ст. 125 КК України, відповідно до якої кримінальна відповідальність настає за умисне заподіяння легкої тяжкості тілесного ушкодження.

Як убачається із матеріалів справи потерпілому ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця в проекції кута нижньої щелепи справа. Зазначені ушкодження, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1038 від 02 вересня 2024 року, об`єктивно спричинили потерпілому незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше шести днів і за цим критерієм віднесено до категорії легкого тілесного ушкодження, що закономірно вплинуло на визначення судом розміру моральної шкоди.

Районний суд, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_7 , виходив з того, що останньому, внаслідок протиправних дій ОСОБА_9 , а також з урахуванням попереднього довготривалого конфлікту між сторонами, потерпілому було завдано емоційних та душевних страждань, які спричинили психологічні переживання та певні негативні зміни у його повсякденному житті, і визначив розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню ОСОБА_9 на його користь, у сумі 25 000 грн.

При цьому колегія суддів звертає увагу на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц та постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20, відповідно до яких при визначенні розміру грошової компенсації моральної шкоди враховуються характер правопорушення, глибина фізичних і душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступінь вини особи, а також інші обставини, що мають істотне значення, з дотриманням вимог розумності та справедливості. При цьому розмір відшкодування не повинен перевищувати меж, необхідних для розумного задоволення потреб потерпілого, і не має призводити до його безпідставного збагачення.

Саме такі підходи були застосовані судом першої інстанції при частковому задоволенні позовних вимог потерпілого, оскільки заявлений потерпілим розмір компенсації було зменшено до справедливого та співмірного характеру і наслідкам завданої шкоди.

З огляду на наведене колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги представника потерпілого щодо необхідності врахування довготривалості конфлікту з ОСОБА_9 як підстави для збільшення розміру компенсації, оскільки при визначенні її розміру враховується характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого особу визнано винуватою.

Судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_9 здійснювався в межах пред`явленого обвинувачення за ч. 1 ст. 125 КК України, за яким його визнано винуватим, і в рамках якого було розглянуто заявлений цивільний позов. Інші протиправні дії, на які посилається потерпілий та які, на його думку, спричинили додаткові моральні страждання, не були предметом розгляду у цьому кримінальному провадженні.

Разом із тим колегія суддів вважає, що заявлений потерпілим розмір моральної шкоди у сумі 1 000 000 грн не відповідає характеру та обсягу моральних страждань, пов`язаних із отриманими легкими тілесними ушкодженнями, та призвів би до його безпідставного збагачення. Крім того, потерпілим не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували наявність моральних страждань у такому розмірі саме внаслідок кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно дослідив подані сторонами докази, надав їм оцінку відповідно до вимог ст. 94 КПК України, і дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення цивільного позову.

Визначений розмір моральної шкоди відповідає положенням ст. 23, 1167 ЦК України, критеріям розумності та справедливості, узгоджується з характером заподіяних потерпілому страждань і наслідками вчиненого кримінального правопорушення.

Також, колегія суддів наголошує, що суд першої інстанції, визначаючи розмір компенсації моральної шкоди, дотримався необхідного балансу між правами потерпілого та обвинуваченого.

Встановлений розмір відшкодування є достатнім для забезпечення справедливості для потерпілого, оскільки враховує реальні наслідки заподіяних йому легких тілесних ушкоджень та пов`язані з ними фізичні і душевні страждання. Водночас цей розмір не є надмірним для обвинуваченого, адже суд не задовольнив позов у повному обсязі, а зменшив заявлену суму, керуючись принципами розумності та справедливості.

Такий підхід свідчить про те, що суд першої інстанції належно оцінив як інтереси потерпілого у відновленні порушених прав, так і інтереси обвинуваченого, уникнувши покладення на нього надмірного тягаря. Це відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та забезпечує дотримання принципу справедливого судового розгляду.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди в розмірі 25 000 грн. визначено з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, характеру фізичних та моральних страждань потерпілого, конкретних обставин кримінального провадження та наслідків вчиненого кримінального правопорушення, а тому підстав вважати його заниженим не вбачається.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку апеляційним судом не встановлено.

З огляду на наведене, враховуючи положення ч. 1 ст. 404 КПК України, оскільки апеляційна скарга не містить у собі доказів щодо скасування або зміни вироку, у апеляційного суду, з урахуванням положень ст. ст. 409, 412 КПК, відсутні підстави для зміни вироку, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 370, 372, 376, 404, 405, 407, 419, 532,615 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Пересипського районного суду м. Одеси від 25 липня 2025 року в рамках кримінального провадження №0000164, внесеного до ЄРДР 23 липня 2024 року, за обвинуваченням, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3