Справа № 524/1628/26
Провадження №1-кс/524/527/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2026 м.Кременчук

Слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність дізнавача, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність дізнавача.

У заяві йде мова про кримінальне провадження №0000017 розпочате за фактом самовільного припинення електропостачання до будинку ОСОБА_2 №147 на території СТ «Радуга», який вона з березня 2022 року використовує як альтернативне житло в умовах воєнного стану.

Скаржниця вказує на те, що дізнавач досі не виніс постанову про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні, а лише вручив пам`ятку потерпілого.

Також, ОСОБА_2 зазначає, що їй не роз`яснено право на отримання безоплатної правової допомоги та не забезпечено доступ до неї.

17.02.2026 року скаржниця подала дізнавачу клопотання про визнання її потерпілою, надання правової оцінки встановленим обставинам, розгляд питання про перекваліфікацію кримінального правопорушення на сукупність злочинів, встановлення триваючого характеру кримінального правопорушення, уточнення правової оцінки та обґрунтування істотної шкоди.

18.02.2026 року скаржниця подала дізнавачу клопотання про вжиття заходів для припинення триваючого правопорушення та винесення постанови про усунення наслідків правопорушення.

Однак, про результати розгляду поданих клопотань скаржницю не повідомили.

Скаржниця просить слідчого суддю: визнати незаконною бездіяльність дізнавача; зобов`язати дізнавача винести та вручити їй постанову про визнання потерпілою у кримінальному провадженні №0000017; зобов`язати дізнавача належним чином роз`яснити право на отримання безоплатної вторинної правової допомоги та забезпечити доступ до неї у встановленому законом порядку; зобов`язати дізнавача у межах кримінального провадження розглянути питання щодо необхідності реагування на триваюче порушення її прав з урахуванням умов воєнного стану та фактичної можливості користування житлом та прийняти належне процесуальне рішення за результатами такого розгляду; зобов`язати дізнавача розглянути подані нею клопотання від 17.02.2026 року та 18.02.2026 року в порядку ст.220 КПК України з прийняттям відповідних процесуальних рішень та повідомити її про результати їх розгляду.

Ознайомившись з поданою скаргою та доданими матеріалами, слідчий суддя доходить висновку, що у відкритті провадження за скаргою слід відмовити, заважаючи на наступне.

Згідно положення ч.2 ст.55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, набуття особою статусу потерпілого відбувається після подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення і не потребує затвердження цього статусу постановою дізнавача, слідчого або прокурора.

Постанова про відмову у визнанні потерпілим виноситься у випадках невизнання особи потерпілою.

Щодо набуття особою статусу потерпілого суд враховує висновки наведені у постанові Великої Палати Верховного суду від 16.01.2019, (справа № 439/397/17, провадження № 13-66кс18), де вказано, що поняття «потерпілий» є міжгалузевим, оскільки використовується як у кримінальному праві, так і в кримінальному процесі, однак, за змістом ці поняття не є тотожними. У кримінально-правовому розумінні «потерпілий» це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння).

Особа у кримінально-правовому розумінні є потерпілим із моменту вчинення щодо неї кримінального правопорушення, а не з моменту подання нею відповідної заяви, як це передбачено у ч. 2 ст. 55 КПК. Кримінальний процесуальний закон юридично закріплює статус «потерпілого» учасника кримінального провадження, наділяючи його певними процесуальними правами та обов`язками саме як учасника процесу.

Стаття 303 КПК України містить вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого, дізнавача, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні.

Зокрема, у п.5 ч.1 ст.303 КПК України передбачене право оскаржити рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Однак, у поданій заяві відсутні відомості про ухвалення дізнавачем рішення (постанови) про відмову у визнанні заявниці потерпілою.

Вимога про зобов`язання дізнавача розглянути клопотання про визнання заявниці потерпілою у поданій скарзі також відсутня.

Натомість, скаржниця просить суд зобов`язати дізнавача винести та вручити їй постанову про визнання потерпілою у кримінальному провадженні, що не відноситься до компетенції слідчого судді та не може бути предметом розгляду в порядку ст.303 КПК України.

Щодо вимоги скаржниці зобов`язати дізнавача роз`яснити їй право на отримання безоплатної вторинної правової допомоги та забезпечити доступ до неї у встановленому законом порядку, то наведене не становить бездіяльність дізнавача, яка підлягає оскарженню в порядку ст.303 КПК України. Крім того, сама скаржниця у поданій скарзі зазначила, що дізнавач вручив їй пам`ятку про права потерпілого.

Що стосується вимоги скаржниці зобов`язати дізнавача у межах кримінального провадження розглянути питання щодо необхідності реагування на триваюче порушення її прав з урахуванням умов воєнного стану та фактичної можливості користування житлом та прийняти належне процесуальне рішення за результатами такого розгляду, то зазначена вимога торкається оцінки правомірності відключення належного ОСОБА_2 об`єкта від електропостачання. Вказані обставини є предметом досудового розслідування у формі дізнання, підлягають доказуванню, і не можуть бути предметом розгляду слідчого судді в межах поданої скарги.

Стосовно вимоги скаржниці зобов`язати дізнавача розглянути подані нею клопотання від 17.02.2026 року та 18.02.2026 року, то в цій частині скарга не конкретизована. Зміст та суть питань порушених у вказаних клопотаннях у скарзі не наведені.

Натомість, скаржниця додала до скарги цілу низку клопотань адресованих не дізнавачу, а слідчому ВП №2 ОСОБА_3 .

Згідно ч.4 ст.304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Таким чином, ОСОБА_2 не оскаржує такі рішення, дії чи бездіяльність дізнавача, які відповідно до положень ч.1 ст.303 КПК України, можуть бути предметом розгляду слідчого судді.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за скаргою.

Керуючись ст.ст.56, 220, 303, 304 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність дізнавача.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно направити особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала про відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Слідчий суддя ОСОБА_1