Номер провадження: 11-сс/813/195/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «АС-ТРАНС ЮГ»- адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11.12.2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000031 від 19.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання старшого детектива відділу детективів ТУ БЕБ в Одеській області ОСОБА_7 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000031 від 19.09.2025 року та накладено арешт шляхом заборони будь-кому користуватися та розпоряджатися до скасування арешту у встановленому КПК України порядку, на речі та документи вилучені під час обшуку 20.11.2025 за адресою: м. Одеса, провулок Середньофонтанський, 16/18, а саме:

1) розрахункові відомості, табелі обліку робочого часу, накази з особового складу ТОВ «АС-Транс Юг» за період 2023-2025 років, які поміщено до папки чорного кольору з написом «АС-Транс Юг» 2024-2025 года», всього на 304 арк.;

2) прибуткові касові ордери, виписки про рух грошових коштів до них по підприємству ТОВ «АС-Транс Юг» за період 2024-2025 років, які поміщено до картонної папки без напису, всього на 197 арк.;

3) табелі обліку робочого часу, накази з особового складу ТОВ «АС-Транс Юг» за період 2024-2025 років, які поміщено до картонної папки без напису, всього на 131 арк.;

4) договори про надання послуг, акти наданих послуг ТОВ «АС-Транс Юг» за період 2023-2025 років, які поміщено до картонної папки без напису, всього на 394 арк.;

5) видаткові касові ордери ТОВ «АС-Транс Юг» за період 2024 року, які поміщено до картонної папки без напису, всього на 167 арк.;

6) блокнот з відривними аркушами, в якому містяться чорнові записи щодо діяльності СГД 1 шт.;

7) носій інформації TOSHIBA s/n 83 KPP0F8TV7H, на якому містяться відомості в електронному вигляді (ключі ЄЦП) 1 шт.

Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ТОВ «АС-ТРАНС ЮГ» подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала суду є незаконна та такою, що підлягає скасуванню, посилаючись на наступне.

- орган досудового розслідування до слідчого судді із клопотанням звернувся поза межами строку, визначеного КПК України;

- клопотання про арешт майна необґрунтоване та відсутні підстави для його задоволення;

- вилучені документи не є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, в розумінні ст.98 КПК України, а постанова про визнання вилученого майна речовими доказами незаконна;

- версія сторони обвинувачення ґрунтується на припущеннях, у результаті накладення арешту на майно зупинена господарська діяльність підприємства.

На підставі цього просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Крім того, апеляційна скарга адвоката містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, яке він обґрунтовує тим, що представник власника майна хоча і був присутній під час розгляду клопотання слідчого, однак повний текст оскаржуваної ухвали отримав лише 17.12.2025 року на електронну пошту та 18.12.2025 року звернувся з апеляційною скаргою.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судове засідання апеляційного суду учасники кримінального провадження не з`явились, від представника власника майна надійшла заява про розгляд провадження за його відсутності, на підставі чого розгляд справи проведений за відсутності учасників провадження.

Неявка прокурора, повідомленого належним чином про місце та час апеляційного розгляду не перешкоджає його розгляду по суті.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 24 КПК України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим кодексом.

Механізм реалізації кримінально-процесуальних гарантій є по суті всією системою кримінально-процесуальних норм, які спрямовують кримінальне провадження на досягнення його завдань. Такими завданнями є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження та щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру.

Поряд з цим, у п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України визначено, що апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України, поновленню, за клопотанням заінтересованої особи, підлягає строк, пропущений із поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, судовий розгляд проведений за участю прокурора та представника особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна адвоката ОСОБА_6 .

Вступна та резолютивна частини ухвали проголошені 11.12.2025 року, повний текст ухвали направлений на електронну пошту адвоката ОСОБА_6 17.12.2025 року та в той же день доставлений до електронної скриньки (а.с. 91).

Апеляційна скарга зареєстрована в апеляційному суді 18.12.2025 року.

Як зазначається в Постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суд від 11.09.2018 р. (справа №310/8610/16-к), відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає таку скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, а відмова у поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги, якими учасника процесу позбавлено можливості оскаржити судове рішення в апеляційному порядку, ставлять під сумнів законність такого рішення.

Проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення позбавляє учасників кримінального провадження можливості якісно обґрунтувати свою думку щодо незгоди з висновками суду та викласти в апеляційній скарзі свої заперечення на мотиви прийнятого судового рішення. Тобто, суд апеляційної інстанції не має права відмовити особі у поновленні строку на апеляційне оскарження, оскільки такі строки слід рахувати з моменту отримання повного тексту рішення.

Враховуючи викладені положення кримінального процесуального закону та судової практики, колегія суддів приходить до переконання, що строк на апеляційне оскарження вказаної ухвали слідчого судді був пропущений адвокатом ОСОБА_6 із поважних причин, зокрема, через отримання тексту ухвали слідчого судді 11.12.2025 року, лише 17.12.2025.

Таким чином, з метою дотримання права на доступ до суду, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_6 , поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно матеріалів кримінального провадження, Підрозділом детективів (на правах самостійного Управління) Територіального управління БЕБ в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000031 від 19.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України.

Підставою для реєстрації вказаного кримінального провадження стали повідомлення заступника начальника УСБУ в Одеській області ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення за № 247-КПК від 19.09.2025 року та аналітичний продукт фінансово-господарської діяльності ТОВ «ОДЕСПАССЕРВІС» () складений Управлінням аналізу інформації та управлінням ризиками Територіального управління БЕБ в Одеській області за № 74/23.13-02-15-25 від 09.09.2025 року.

За версією органу досудового розслідування, службові особи ТОВ «ОДЕСПАССЕРВІС» (), у період з 01.01.2023 по 26.08.2025, шляхом не відображення у податковій звітності сум коштів, отриманих від пасажирських перевізників, які обслуговуються на автостанції «Старосінна» за адресою: м. Одеса, Старосінна площа, 1-А ухиляються від сплати податків на загальну суму 87 999 259 грн., що є коштами в особливо великих розмірах.

В ході досудового розслідування встановлено, що вказаної діяльності можливо причетний фактичний власник ТОВ «ОДЕСПАССЕРВІС» () ОСОБА_9 , якому підконтрольні ряд підприємств, які також координують діяльність з обслуговування та організації перевезень автостанції «Старосінна», зокрема, МПП «НІКА» (), ТОВ "АЛІТА-АВТОТРАНС" (), ТОВ "АС-ТРАНС ЮГ" (), ТОВ «МАЙ БАС» (), ПП «ЯНА» ().

Так, 20.11.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.11.2025 року проведено обшук за місцем здійснення господарської діяльності ТОВ «АС-ТРАНС ЮГ» () та ТОВ «МАЙ БАС» (), а саме у приміщеннях, що знаходяться за адресою: м. Одеса, провулок Середньофонтанський, 16/18, у ході якого виявлено та вилучено:

- розрахункові відомості, табелі обліку робочого часу, накази з особового складу ТОВ «АС-Транс Юг» за період 2023-2025 років, які поміщено до папки чорного кольору з написом «АС-Транс Юг» 2024-2025 года», всього на 304 арк.;

- прибуткові касові ордери, виписки про рух грошових коштів до них по підприємству ТОВ «АС-Транс Юг» за період 2024-2025 років, які поміщено до картонної папки без напису, всього на 197 арк.;

-табелі обліку робочого часу, накази з особового складу ТОВ «АС-Транс Юг» за період 2024-2025 років, які поміщено до картонної папки без напису, всього на 131 арк.;

- договори про надання послуг, акти наданих послуг ТОВ «АС-Транс Юг» за період 2023-2025 років, які поміщено до картонної папки без напису, всього на 394 арк.;

- видаткові касові ордери ТОВ «АС-Транс Юг» за період 2024 року, які поміщено до картонної папки без напису, всього на 167 арк.;

- блокнот з відривними аркушами, в якому містяться чорнові записи щодо діяльності СГД 1 шт.;

- носій інформації TOSHIBA s/n 83 KPP0F8TV7H, на якому містяться відомості в електронному вигляді (ключі ЄЦП) 1 шт.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що відповідно до вимог чинного кримінального процесуального закону, арешт майна - це один із заходів забезпечення кримінального провадження, який є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України).

Отже, використане законодавцем формулювання «існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості» вказує на те, що для застосування такого заходу забезпечення провадження як арешт майна достатньо, щоб сторона обвинувачення довела не факт повідомлення певній особі про підозру, а лише наявність відомостей, котрі можуть свідчити про сам факт вчинення кримінального правопорушення.

21.11.2025 року на підставі постанови детектива вилучене майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Щодо доводів адвоката ОСОБА_6 про пропуск строку звернення з відповідним клопотанням до суду, слідчий суддя зазначив, що клопотання про накладення арешту на майно вилучене під час обшуку проведеного 20.11.2025 року, за місцем здійснення господарської діяльності ТОВ «АС-ТРАНС ЮГ» скеровано засобом поштового зв`язку старшим детективом відділу детективів ТУ БЕБ в Одеській області ОСОБА_7 до Київського районного суду м. Одеси 21.11.2025 року, на підтвердження чого надана квитанція служби кур`єрської доставки.

Водночас, під час апеляційного розгляду встановлено наступне.

Так, відповідно до приписів ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Зі змісту протоколу обшуку від 20.11.2025 року (а.п. 46-49) вбачається, що обшук розпочато і завершено того ж дня (четвер), а з протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 25.11.2025 року (а.п. 54), а також квитанції кур`єрської пошти, наданої апеляційному суду видно, що клопотання слідчого про арешт майна подано до суду першої інстанції з дотриманням вимог зазначеної вище норми кримінального процесуального закону 21.11.2025 року.

Таким чином, під час апеляційного розгляду не встановлено порушень кримінального процесуального закону щодо строків звернення із клопотанням про арешт майна.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Норма-дефініція речових доказів (стаття 98 КПК) щодо критеріїв (умов) визнання матеріальних об`єктів речовими доказами (були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин) з одного боку дійсно, сформульована в категоричній формі, і вказані умови мають бути дотримані для визнання тих, чи інших речей речовими доказами. У той же час слід зважати на стадію кримінального провадження. Так, на стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння.

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє прийти до висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (статті 157, 163, частина 5 статті 234, 260 та інші статті КПК), так і слідчими, прокурорами (статті 134, 271, 276 КПК та інші).

З огляду на положення частини 3 статті 170 КПК арешт майна на підставі пункту 1 частини 2 статті 170 КПК (тобто з метою забезпечення збереження речових доказів) передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав» вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Повертаючись до обставин справи, апеляційний суд звертає увагу, що предметом досудового розслідування зазначеного кримінального провадження є ймовірна неправомірна діяльність посадових осіб ТОВ «ОДЕСПАССЕРВІС», які ухиляються від сплати податків на загальну суму 87 999 259 грн., що є коштами в особливо великих розмірах та призвело до втрат бюджету, а саме до ухилення від сплати податків, за що передбачена кримінальна відповідальність за ст.212 КК України.

Апеляційний суд вважає правильним висновок слідчого судді про те, що на момент вилучення майна та розгляду клопотання існує необхідність в дослідженні вилучених документів, які є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки можуть бути предметами експертного дослідження, за допомогою яких є можливість встановити усі обставини вчиненого злочину, зокрема вказані документи можуть містити відомості щодо обставин кримінального правопорушення, а саме можливої неправомірної діяльності посадових осіб ТОВ «ОДЕСПАССЕРВІС» та інших підконтрольних підприємств, які здійснили ухилення від сплати податків. Крім того, вилучені речі та документи та електронні носії можуть містити відомості щодо підтвердження факту наявності договірних відносин між суб`єктами господарювання.

Відтак, потреба у накладенні арешту на майно обумовлена необхідністю проведення їх огляду та вивчення, за наслідком чого буде встановлена необхідність або його подальшого утримання як доказу у провадженні, або можливість повернення власнику як такого, що не містить на собі відомостей, важливих для з`ясування обставин вчинення злочину.

Вилучений флешносій може містити відомості про обставини вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі електронні докази.

Апеляційний суд наголошує, що накладення арешту на флеш носій необхідне для проведення їх ретельного огляду, а також призначення експертиз, з метою, зокрема, встановлення наявності електронних доказів, що можуть мати суттєве значення для кримінального провадження.

При цьому, відхиляючи доводи апеляційної скарги про те, що в ході обшуку було вилучені жорсткі диски речі та документи, які використовуються в повсякденній роботі ТОВ «АС-ТРАНС ЮГ», які можуть негативно вплинути на роботу підприємства, апеляційний суд враховує, що вилучені речі та документи не впливають на здійснення діяльності підприємств.

Колегія суддів звертає увагу, що на даній стадії кримінального провадження ні слідчим суддею, ні судом апеляційної інстанції, не дається оцінка допустимості та належності доказів, а лише вирішується питання про правомірність накладення арешту на вищевказане майно, тому не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги про те, що слідчим суддею не надано оцінки посиланням скаржників на відсутність будь-якого розумного обґрунтування потреби в накладанні арешту на вилучене майно.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що обставини кримінального провадження, доведеність факту події та обставин кримінальних правопорушень, з наявністю всіх їх складових елементів, чи їх не доведення, має бути перевірена в ході досудового розслідування, з урахуванням всіх доказів в їх сукупності.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги про те, що дані аналітичного продукту фінансово-господарської діяльності ТОВ «ОДЕСПАССЕРВІС» () складеного Управлінням аналізу інформації та управлінням ризиками Територіального управління БЕБ в Одеській області за № 74/23.13-02-15-25 від 09.09.2025 року не відповідають дійсності та не можуть бути використані як доказ у даному кримінальному провадженні №0000031 від 19.09.2025 року, апеляційний суд визнає їх необґрунтованими, оскільки вказаний висновок, як і повідомлення заступника начальника УСБУ в Одеській області ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення за № 247-КПК від 19.09.2025 року були підставою для реєстрації вказаного кримінального провадження, водночас, в подальшому, у межах розслідуваного кримінального провадження детективами будуть проведені слідчі дії, направлені на встановлення фактичних обставин, обсяг яких не є предметом перевірки суду.

Доводи представників власника майна про безпідставність накладеного арешту на майно не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки спростовуються матеріалами провадження, в зв`язку з чим апеляційний суд вважає їх необґрунтованими.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу апелянта, що арешт може бути накладений не лише на майно підозрюваного, але і у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, слідчим суддею на підставі долучених до клопотання матеріалів встановлено, що вилучені під час огляду речі відповідають критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки можливо зберегли у собі сліди вчинення кримінальних правопорушень, а також можуть містити в собі відомості щодо обставин їх вчинення.

Зважаючи на вищевикладене у сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб та в межах чинного законодавства, відповідно до ст.132, 170, 173 КПК України дотримався принципів розумності та співрозмірності обмеження права власності осіб завданням кримінального провадження та врахувала наслідки від вжиття такого тимчасового заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб. Доказів негативних наслідків обраного заходу забезпечення для осіб, в інтересах яких подані апеляційні скарга, не надано та під час їх розгляду не встановлено.

Крім того, накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власники і обмежуються у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, відповідні обмеження за вищевказаних фактичних обставин є розумними і співрозмірними з огляду на завдання кримінального провадження, з урахуванням чого колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи осіб з метою виконання завдань кримінального провадження.

При цьому, апеляційний суд акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлена особа в порядку ст. 174 КПК України має процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Приписами ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчим суддею дотримано вимоги кримінального процесуального закону, порушень норм КПК, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, в тому числі за вимогами та обставинами, викладеними в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін, а вимоги апеляційної скарги - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 171-174, 370, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Клопотання адвоката ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11.12.2025 року про арешт майна задовольнити.

Поновити адвокату ОСОБА_6 процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11.12.2025 року про арешт майна.

Апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «АС-ТРАНС ЮГ» - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11.12.2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000031 від 19.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4