ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1440/26 Справа № 210/6039/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року м. Кривий Ріг

18 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 на ухвалу Покровського районного суду м. Кривий Ріг від 18 лютого 2026 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 10000108 за ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України відносно ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_21 , ОСОБА_15 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_16 , ОСОБА_24 , ОСОБА_17 , ОСОБА_25 , повернуто прокурору, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Покровського районного суду м. Кривий Ріг від 18 лютого 2026 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 10000108 за ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України відносно ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_21 , ОСОБА_15 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_16 , ОСОБА_24 , ОСОБА_17 , ОСОБА_25 , повернуто прокурору.

Мотивуючи вказане рішення, суд І інстанції зазначив, що в обвинувальному акті зазначено правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, яка не узгоджується із викладеними фактичними обставинами кримінального провадження відносно кожного з обвинувачених. Також, суд І інстанції врахувавши, що пред`явлене обвинувачення неповнолітній ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на момент інкримінованих кримінальних правопорушень була неповнолітньою, дійшов до висновку, що органом досудового розслідування та стороною обвинувачення не виконано вимоги ст.ст. 485, 487, 488 КПК України.

На вказану ухвалу суду прокурором подана апеляційна скарга, в якій він просить ухвалу Покровського районного суду м. Кривий Ріг від 18 лютого 2026 року скасувати та призначити новий розгляд в суді І інстанції.Вважає, що суд першої інстанції перейшов до оцінки обґрунтованості висунутого обвинувачення, що не відповідає вимогам процесуального закону щодо меж компетенції суду на цій стадії провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_5 , який підтримав доводи своєї апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, думку обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (інші учасники справи на апеляційний розгляд не з`явились, будучі належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи), які заперечували проти доводів апеляційної скарги прокурора,перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, вказані вимоги судом І інстанції виконанні не в повному обсязі.

Статтею 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувальний акт, відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Стаття 314 КПК України передбачає, що під час підготовчого судового засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.

Ознайомившись зі змістом обвинувального акту та доданих до нього матеріалів, колегія суддів приходить до висновку, що він повністю відповідає вказаним вище вимогам кримінального процесуального закону.

Висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту відносно ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_14 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_25 ,вимогам ст. 291 КПК України не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Так, обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В обвинувальному акті вказані об`єктивна та суб`єктивна сторони кримінального правопорушення, форма участі обвинувачених у вказаних подіях.

Ті суперечності, на які послався суд першої інстанції повертаючи обвинувальний акт прокурору, на переконання апеляційного суду, не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції зазначив, що в обвинувальному акті зазначено правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, яка не узгоджується із викладеними фактичними обставинами кримінального провадження відносно кожного з обвинувачених. Також, суд І інстанції врахувавши, що пред`явлене обвинувачення неповнолітній ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на момент інкримінованих кримінальних правопорушень була неповнолітньою, дійшов до висновку, що органом досудового розслідування та стороною обвинувачення не виконано вимоги ст.ст. 485, 487, 488 КПК України.

Разом з тим, на думку колегії суддів, наведені обставини не перешкоджають суду встановити істину у справі, оскільки суд має можливість дати оцінку обґрунтованості обвинувачення і прийняти відповідне рішення, а такі недоліки обвинувального акту, на які посилається суд І інстанції, суд має можливість уточнити під час судового провадження.

Також, апеляційний суд звертає увагу, що чинний кримінальний процесуальний закон встановлює можливість змінювати обвинувачення в суді першої інстанції.

Так, у частині 1 ст. 338 КПК України визначено, що з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що у випадку встановлення під час судового провадження будь-яких суперечностей у формуванні обвинувачення, прокурор може скористатися своїм правом та змінити обвинувачення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, зазначаючи, що в обвинувальному акті зазначено правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, яка, нібито, не узгоджується із викладеними фактичними обставинами кримінального провадження відносно кожного з обвинувачених, а також, що органом досудового розслідування та стороною обвинувачення, нібито, не виконано вимоги ст.ст. 485, 487, 488 КПК України, вийшов за межі перевірки обвинувального акту щодо відповідності вимогам ст. 291 КПК України та фактично перейшов до аналізу доказів та встановленню обставин справи.

Аналізуючи вищевказане, а також обвинувальний акт та оскаржувану ухвалу, враховуючи положення ст. 314 КПК України, колегія суддів суду погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора та вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі тих питань, що суд має вирішувати під час підготовчого судового засідання.

Пунктом 13 частиною 1 статті 3 КПК України визначено, що обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення належним чином сформульовано обвинувачення і викладено в ньому фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, вимоги ст. 291 КПК України дотримано, а саме: викладені необхідні відомості, передбачені в цій статті закону, в тому числі викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті).

Крім того, за змістом ч. 3 ст. 374 КПК України, у випадку ухвалення вироку, суд самостійно формулює обвинувачення, яке визнає доведеним або зазначає обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним.

Тобто, остаточно правову кваліфікацію діям обвинуваченого надає суд за результатами судового розгляду та з огляду на фактичні обставини, які будуть встановлені судом.

Таким чином, якщо в ході судового розгляду будуть встановлені нові фактичні обставини кримінального провадження або не знайдуть підтвердження фактичні обставини, які прокурор вважав доведеними, якщо не знайде підтвердження мотив та наслідки складу злочину, в якому обвинувачується особа, прокурор вправі змінити обвинувачення відповідно до вимог ст. 338 КПК України, про що можливо ставити питання лише під час судового розгляду, а не на стадії підготовчого провадження. В протилежному ж випадку, якщо суд дійде висновку про відсутність складу, події злочину або про недоведеність вини обвинуваченого в тому обвинуваченні, яке висуває сторона обвинувачення, то КПК України передбачає інші процесуальні рішення, які приймаються в таких випадках.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що, відповідно до положень ст. 213 КПК України, про затримання ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на момент інкримінованих кримінальних правопорушень була неповнолітньою, було повідомлена її мати ОСОБА_26 , а також в день затримання ОСОБА_22 , остання була забезпечена захисником.

За таких обставин, на думку колегії суддів, порушень вимог чинного законодавства, допущених під час складання та затвердження даного обвинувального акта, які б були б підставами для повернення прокурору обвинувального акта, допущено не було, а наведені в ухвалі суду недоліки обвинувального акта відносно ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_14 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_25 , не перешкоджають призначенню судового розгляду та за своєю природою не є тими недоліками, які б вказували на невідповідність даного обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора є слушною та обґрунтованою, а ухвала суду І інстанції про повернення обвинувального акту прокурору підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді І інстанції, зі стадії підготовчого судового засідання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Покровського районного суду м. Кривий Ріг від 18 лютого 2026 року відносно ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_21 , ОСОБА_15 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_16 , ОСОБА_24 , ОСОБА_17 , ОСОБА_25 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвалу є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: