Справа № 522/1353/26
Провадження по справі №1-кс/522/1538/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Одеської обласної прокуратури, в порядку ст. 303 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

23.03.2026 ОСОБА_3 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із скаргою в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність уповноважених осіб Одеської обласної прокуратури, яка, на думку ОСОБА_3 , полягає у не розгляді клопотань від 11.03.2026, які вони зобов`язані розглянути у визначений КПК України строк.

Позиція учасників

25.03.2026 ОСОБА_3 звернулась із заявою, в якій просила вказану скаргу залишити без розгляду.

27.03.2025 начальник відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до із письмовою заявою, в якій зазначив, що клопотання ОСОБА_3 від 11.03.2026 надійшли до обласної прокуратури 12.03.2026, та за результатами їх розгляду ОСОБА_3 13.03.2026 надано відповідь № 09/1/1-1965вих-26.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, дійшов такого висновку.

Мотиви суду.

Чинними нормами КПК України не передбачено постановлення ухвали про залишення скарги без розгляду за відповідним клопотанням особи, яка його подала.

Частиною 5, 6 ст. 9 КПК України вказано, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Пункти 15, 16, 19 ч. 1 ст. 7 КПК України передбачені такі загальні засади кримінального провадження, як змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань, речей і документів та диспозитивність.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

23.03.2026 ОСОБА_3 звернулась до Приморського районного суду м. Одеси із скаргою в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність уповноважених осіб Одеської обласної прокуратури, яка, на думку ОСОБА_3 , полягає у не розгляді клопотань від 11.03.2026, які вони зобов`язані розглянути у визначений КПК України строк.

25.03.2026 ОСОБА_3 звернулась із заявою, в якій просила вказану скаргу залишити без розгляду.

Згідно п. 19 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься диспозитивність.

Як визначено у ч. 1 та ч. 2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченимицим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбаченихцим Кодексом.

Аналізуючи викладене, слідчий суддя зазначає, що сторони вільні у користуванні своїми правами. Отже, оскільки скаржник ОСОБА_3 не підтримує вимоги скарги, то правові підстави для її розгляду по суті у слідчого судді відсутні.

Разом з тим, згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правиламицього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Аналізуючи викладене, слідчий суддя зазначає, що за наслідком розгляду скарги, чинним законодавством не передбачено залишення скарги без розгляду.

Відтак, слідчий суддя вважає, що у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Одеської обласної прокуратури, слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 7, 22, 107, 214, 303-308, ч. 2 ст. 376 слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Одеської обласної прокуратури, - відмовити з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: ОСОБА_5

30.03.2026