Справа № 694/1911/25
Провадження №1-кп/694/61/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2026 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi кримінальне провадження № 0000233 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кобиляки Звенигородського району Черкаської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вирокомЗвенигородського районного суду Черкаській області від 12.08.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком три роки,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Приблизно о 21 год. 00 хв. 11.06.2025 року ОСОБА_3 , маючи протиправний умисел на незаконне проникнення до житла особи, прийшов до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке належало покійній ОСОБА_6 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне проникнення до житла особи, здійснене всупереч волі законного володільця, розуміючи протиправний характер своїх дій, в порушення вимог ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному недоторканість житла та іншого володіння особи, зайшов на територію огородженого домоволодіння, після чого підійшов до житлового будинку, розбив скло у віконній шибці та проник всередину будинку, де його помітила потерпіла ОСОБА_5 , чим порушив недоторканість житла потерпілої.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України - незаконне проникнення до житла.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального проступку не визнав. Дав показання про те, що він прийшов до потерпілої ОСОБА_7 в гості за місцем її проживання в с. Рижанівка Звенигородського району Черкаської області. Вони разом випивали алкогольні напої, а тоді потерпіла з невідомих причини викликала поліцію.

Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина у вчиненні кримінального проступку підтверджується наступними доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_5 про те, що вона знайома з обвинуваченим пару років, але дружніх стосунків з ним не мала. В гості до себе його не запрошувала. В один з вечорів на початку літа 2025 року вона перебувала у себе вдома. Двері в будинок були зачинені на засув. ОСОБА_3 розбив вікно в залі та став залазити до її будинку. Вона злякалась, через інше вікно вилізла з будинку, втекла до сусідів ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та викликала поліцію. Коли вилазила через вікно, то порізала руку. Світла в будинку не було, але вона впізнала ОСОБА_10 по голосу і побачила що то був саме він. Обвинувачений викрав у неї дві каструлі, тример та павербанк, які не повернув. На даний час він погрожує потерпілій та вона його боїться;

- показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що на початку літа 2025 року він приїхав з роботи додому. Надворі було вже темно. До нього додому прибігла ОСОБА_12 , яка була в крові та сказала, що ОСОБА_10 через вікно заліз до неї в будинок. Вона сказала, що вдарила ОСОБА_10 сокирою та коли втікала від нього через вікно, то порізала руку. Він одразу зателефонував до поліції;

- даними рапорту старшого дільничного офіцеру поліції ВП Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_13 про те, що 11.06.2025 року ОСОБА_11 повідомив про те що, сусідка ОСОБА_5 з АДРЕСА_2 , прийшла до нього в крові, руки порізані, розповіла про те, що втікала через вікно від раніше судимого односельця ОСОБА_3 (а.с. 61);

- даним протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 11.06.2025 року, з якого вбачається, що ОСОБА_5 звернулась до поліції із заявою про те, що ОСОБА_14 заліз через вікно до її домоволодіння (а.с.62);

- даними протоколу огляду місця події від 12.06.2025 року та з фототаблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто домоволодіння по АДРЕСА_2 . Зліва від вхідних дверей наявне вікно, у якого відсутнє скло у правій нижній шибці. У веранді будинку знаходиться вікно, у якому пошкоджено скло лівої нижньої шибки. В кімнаті № 1 зліва наявне вікно, яке виходить до веранди, на підвіконні якого наявний осип скла. У кімнаті № 2 прямо знаходиться вікно, у якому нижня права шибка скла пошкоджена, на підвіконні наявний осип скла та виявлено сокиру зі слідами речовини бурого кольору та залишками фарби блакитного кольору на лезі. Також на підвіконні виявлено сліди речовини бурого кольору (а.с.64-75).

Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 162 КК України - незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, та обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, обставини вчинення правопорушення, особу винного, який раніше неодноразово судимий за умисні скоєння умисних злочинів, не працює, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі, оскільки на думку суду, призначення такого покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, ОСОБА_3 засуджений вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 12.08.2024 року за ч. 4 ст.185 КК України до покарання у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнено з випробуванням, з встановленням іспитового строку три роки.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив в період іспитового строку за попереднім вироком.

Частиною 3 ст. 78 КК України передбачено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Системний аналіз положень КК України свідчить, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину, суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України. Вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати як порушення умов застосування статті 75 КК України

про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Частиною 4 ст. 71 КК України передбачено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також невідбутої частини покарання.

Невідбута частина покарання за вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 12.08.2024 року становить п`ять років позбавлення волі, а тому в даному випадку, суд має визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у розмірі, який є більшим за покарання, призначене за нове кримінальне правопорушення, а також невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Призначаючи покарання за сукупністю вироків, суд вважає за необхідне керуватися положеннями ст. 71 КК України з урахуванням ст. 72 КК України, визначивши невідбуту частину покарання з розрахунку: одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за сукупністю вироків відповідно до ч. 1, ч. 4 ст.71 КК України та до покарання, призначеного за новим вироком треба повністю приєднати покарання за вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 12.08.2024 року.

Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_3 необхідно рахувати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати в провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 377 КПК України, суд,

у х в а л и в:

визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 12 серпня 2024 року у виді п`яти років позбавлення волі, та з урахуванням ч. 1 ст. 72 КК України остаточне покарання ОСОБА_3 визначити у виді п`яти років трьох місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Процесуальні витрати в справі відсутні.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

- змиви з речовиною бурого кольору в паперових конвертах «Національна поліція України» - залишити в матеріалах справи;

- сокиру, яку передано на зберігання потерпілій ОСОБА_15 - залишити їй, як законному володільцю, звільнивши від обов`язків за зберігальною розпискою.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Звенигородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1