Провадження № 1-кс/947/1890/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2026 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю представника заявника адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000014 від 22.05.2025, передбаченого кримінальнім правопорушенням за ч. 3 ст. 204 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах ОСОБА_5 , в якому просить:скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси у справі № 947/33658/25, провадження 1-кс/947/18999/25 від 22.12.2025 на майно, вилучене у ході огляду, за адресою: Одеська область м. Ізмаїл, Проспект Незалежності 10.

В обґрунтування поданого клопотання заявник зазначає, що під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні 0000014 від 22.05.2025, в тому числі проведення органом досудового розслідування відповідних судових експертиз встановлено, що наступне майно: 20 картонних ящиків по 60 шт., пластикових коробок з написом на верхній кришці «SWIPE AROMA», вагою по 100 грам кожна, у загальній кількості 1200 шт. не є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 204 КК України і може бути використано у якості доказу у кримінальному провадженні № 0000014 від 22.05.2025, оскільки не відповідає критеріям речових доказів, визначених ст. 98 КПК України.

Заявник стверджує, що на теперішній час потреби досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000014 від 22.05.2025 не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника арештованого майна, про який ідеться в клопотанні прокурора, ухвалі слідчого судді про накладення арешту від 10.10.2025 (п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України).

У судовому засіданні:

Представника заявника адвокат ОСОБА_3 надав короткий виклад обставинам справи, вимоги клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні, повідомив, що власник майна ОСОБА_5 не має жодного процесуального статусу в рамках кримінального провадження, долучив висновок експертизи, відповідно до якого встановлено, що суміші не містять домішок тютюну та нікотину та звернув увагу, що майно на яке накладено арешт не може бути використане як доказ в рамках кримінального провадження.

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що досудове розслідування триває, проводяться відповідні слідчі дії.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У судовому засіданні встановлено, що детективами Підрозділу Територіального управління БЕБ у Одеській області, за процесуальним керівництвом Одеської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000014 від 22.05.2025, передбаченого кримінальнім правопорушенням за ч. 3 ст. 204 КК України.

В рамках даного кримінального провадження, детективами групи детективів 18.12.2025 на підставі ухвал слідчого судді Київського районного суду м. Одеса, від 16.12.2025 проведено огляд складського приміщення за адресою: Одеська область м. Ізмаїл, Проспект Незалежності 10, в ході якого виявлено та вилучено: Проєкт протоколу про порушення митних правил №0458/UA500000/2025 від 21.07.2025, Опис предметів від 22.07.2025, Довідка про розрахунковий об`єм займаної площі товарів, Доповідна записка від 22.07.2025 року, Паперова бирка, Проект висновку №-0205 від 08.08.2025, 20 картонних ящиків по 60 шт., пластикових коробок з написом на верхній кришці «SWIPE AROMA», вагою по 100 грам кожна, у загальній кількості 1200 шт.,

Детективом у даному кримінальному провадженні прийнято процесуальне рішення та в порядку ст. 110 КПК України винесено постанову про визнання вилученого майна речовим доказом.

В подальшому, ухвалою слідчого судді від 22.12.2025 року накладено арешт на вищевказане майно.

Як вбачається із доданої до клопотання ухвали слідчого судді, арешт на перелічене вище майно в рамках вказаного кримінального провадження було накладено з метою збереження його в якості речового доказу, оскільки воно відповідало критеріям ст.98 КПК України, з з метою подальшого проведення судових експертиз.

Вищевикладене вказує на те, що арешт на речі вилучені в ході обшуку було накладено обґрунтовано.

Разом з тим, що стосується подальшої необхідності дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Вирішуючи питання про дотримання справедливого балансу між правом особи на мирне володіння своїм майном та інтересами суспільства в контексті можливості скасування арешту майна з огляду на заявлену підставу в подальшому арешті відпала потреба, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, арешт майна в рамках судового розгляду справи зазвичай стосується контролю за використанням майна. Таке втручання повинно бути законним, відповідати загальним інтересам і бути пропорційним, тобто воно повинно досягати «справедливого балансу» між вимогами загальних інтересів спільноти та вимогами захисту основних прав особи. Хоч будь-який арешт і тягне за собою завдання шкоди, фактично завдана шкода не повинна бути більшою, ніж неминуча, а між захистом права власності та вимогами загальних інтересів слід досягати «справедливої рівноваги».

При цьому, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Вирішуючи питання про скасування арешту з 20 картонних ящиків по 60 шт., пластикових коробок з написом на верхній кришці «SWIPE AROMA», вагою по 100 грам кожна, у загальній кількості 1200 шт., слідчий суддя враховує той факт, що досудове розслідування кримінального провадження № 0000014 від 22.05.2025 наразі триває, проводяться необхідні слідчі дії, для встановлення всіх обставин кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З врахуванням того, що є підстави вважати, що вказане майно являється речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження

Відтак, слідчий суддя приходить до переконання, що на теперішній час продовжує існувати реальна загроза приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою детектива, а тому продовжує існувати й необхідність у його збереженні.

За ст.204 КК України відповідальність визначено за незаконне придбання з метою збуту або зберігання з цією метою, а також збут чи транспортування з метою збуту незаконно виготовлених спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, пива, тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну, пального або інших підакцизних товарів.

Вжитим у диспозиції ст.204 КК України незаконним виготовленням підакцизних товарів, зокрема, тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну, вважаються товари, виготовлені: особою, не зареєстрованою як суб`єкт підприємництва, чи суб`єктом господарської діяльності без одержання ліцензії, якщо їх виготовлення підлягає ліцензуванню, або суб`єктом господарської діяльності, який має ліцензію на їх виготовлення, але частину (чи повністю) виготовлених товарів не відображає у звітності, тобто не сплачує акцизний збір, сплата якого є обов`язковою.

Предметом кримінальних правопорушень, передбачених ст. 204 КК України, можуть бути фальсифіковані тютюнові вироби.

У свою чергу, з огляду на правову кваліфікацію вчинених діянь (ч. 1, 3 ст. 204 КК України) за ознаками кримінального правопорушення вилучені грошові кошти відповідають ознакам майна, здобутого кримінально протиправним шляхом.

Слідчий суддя не виключає того факту, що вилучені тютюнові вироби мають законне походження разом з тим даний факт слід ретельно перевірити органу досудового розслідування, а скасування арешту на цій стадії кримінального провадження потягне за собою неминучу їх втрату, що не слугуватиме засадам кримінального судочинства.

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що до клопотання про скасування арешту майна не долучені докази, які б підтверджували те, що в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з тютюнових виробів відпала потреба. Наданий до матеріалів клопотання висновок експертів № 8203/25-34.2/8204/25-53 від 06.01.2026 не підтверджує доводи сторони захисту.

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Тому, дослідивши встановлені обставини, оцінивши доводи сторін в контексті їх вагомості в межах розгляду даного клопотання, тав цілях не порушення гарантованого права власності особи слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, оскільки є передчасним.

При цьому, слідчий суддя роз`яснює, що заявник не позбавлений процесуальної можливості повторно ініціювати питання скасування арешту майна, попередньо долучивши відповідні матеріали, якими правова позиція заявника буде підтверджуватися.

Таким чином, керуючись ст.174 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1