Справа № 943/304/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1076/26 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Львові, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Буського районного суду Львівської області від 28 квітня 2026 року про відмову в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 , подану в інтересах ОСОБА_6 , на бездіяльність уповноваженої особи ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_7

адвоката ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

скаржник ОСОБА_9 , через адвоката ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді із скаргою, у якій просив зобов`язати уповноважену особу Відділу поліції №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення за фактами, викладеними скаржником ОСОБА_6 у заяві про вчинення кримінального правопорушення від 05 лютого 2026 року, яка була отримана ВП №2 Золочівського РВП на електронну адресу 06 лютого 2026 року.

В обґрунтування поданої скарги адвокат ОСОБА_5 покликався на те, що 06 лютого 2026 року ВП №2 Золочівського РВП на його електронну адресу отримано заяву ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення від 05 лютого 2026 року, яка зареєстрована за №К-2293 від 06 лютого 2026 року, а також клопотання адвоката ОСОБА_5 від 6 лютого 2026 року про долучення доказів до заяви ОСОБА_6 , яка мотивована тим, що ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_11 , на думку заявника, вчинили кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 122 КК України по факту заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000257 від 11 червня 2023 року відносно ОСОБА_11 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України скеровано на розгляд до Буського районного суду Львівської області.

Окрім того, адвокат ОСОБА_5 звертався до слідчого із клопотанням про проведення процесуальних дій, у якому просив перекваліфікувати вищевказане кримінальне правопорушення із ч. 1 ст. 122 КК України на ч. 2 ст. 122 КК України; повідомити ОСОБА_11 про зміну раніше повідомленої підозри у вказаному кримінальному правопорушенні з ч. 1 ст. 122 КК України на ч. 2 ст. 122 КК України; повідомити ОСОБА_10 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 122 КК України; звернутися до слідчого судді з клопотанням про обрання підозрюваним ОСОБА_11 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Проте, постановою слідчого ОСОБА_12 від 19 липня 2024 року в задоволенні вищевказаного клопотання адвоката ОСОБА_5 було відмовлено. Відтак, він фактично не погодившись із такою постановою слідчого про відмову в перекваліфікації діяння ОСОБА_11 та повідомлення про підозру ОСОБА_10 , вважав у діях ОСОБА_10 ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 122 КК України, як пособництво через усунення перешкод, сприяючи вчиненню умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження із метою залякування потерпілого. При цьому, незважаючи на отримання органом досудового розслідування вказаного повідомлення про кримінальне правопорушення від 05 лютого 2026 року, відомості про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР в порушення вимог статті 214 КПК України внесені не були, про що йому стало відомо 16 лютого 2026 року. Відтак, він вважав, що на підставі статті 214 КПК України бездіяльність органу поліції полягає у невнесенні вищевказаних відомостей про вчинене кримінальне правопорушення протягом 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Буського районного суду Львівської області від 28 квітня 2026 року відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 , поданої в інтересах ОСОБА_6 , на бездіяльність уповноваженої особи ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

На дану ухвалу адвокат ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу, зобов`язати уповноважених осіб ВП №2 Золочівського РВП у Львівській області внести відомості до ЄРДР за заявою від 5 лютого 2026 року.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною.

Наголошує, що слідчий суддя фактично дав оцінку доказам та обставинам кримінального правопорушення, хоча мав лише перевірити факт невнесення відомостей до ЄРДР.

Повідомляє, що заява від 05 лютого 2026 року стосувалася можливого пособництва ОСОБА_10 у спричиненні тілесних ушкоджень.

Апелянт посилається на показання свідка ОСОБА_13 , який повідомив, що бачив, як ОСОБА_11 наносив удари потерпілому, а ОСОБА_10 тримав його за руки. Також вказується, що свідок повідомляв про погрози з боку ОСОБА_11

Наголошує, що відповідно до ст. 214 КПК України орган поліції був зобов`язаний протягом 24 годин внести відомості до ЄРДР, а відмова у прийнятті та реєстрації заяви про кримінальне правопорушення не допускається

Звертає увагу, що слідчим суддею не враховано доказів, які були надані ОСОБА_6 .

Зазначає, що заява від 6 лютого 2026 року не є повторним зверненням з тотожних підстав, а стосується іншого суб`єкта кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_5 на підтримку аргументів апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частина 1 статті 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Приписами ч. 2 ст. 214 КПК України зазначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР. Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

У відповідності з ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Внесення відомостей до ЄРДР урегульовано «Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженим Наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298.

Згідно з п. 1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Однак, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

У межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий, прокурор або інша службова особа, дійшли висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

При цьому зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Підставами вважати, що в заяві (повідомленні) містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Як вбачається з матеріалів судової справи, ОСОБА_9 звернувся до ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області із письмовою заявою від 05 лютого 2026 року, у якій просив прийняти та зареєструвати його заяву про вчинення щодо нього кримінального правопорушення ОСОБА_10 , внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування за вказаним фактом.

Разом з тим, із змісту заяви ОСОБА_6 від 05 лютого 2026 року (а.с. 45) вбачається, що заявник фактично порушував питання щодо перегляду постанови слідчого СВ Золочівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_14 від 19 липня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , поданого в інтересах ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000257 від 11 червня 2023 року щодо ОСОБА_11 .

Зокрема, вказаною постановою слідчого (а.с. 8789) було відмовлено у перекваліфікації дій ОСОБА_11 з ч. 1 ст. 122 КК України на ч. 2 ст. 122 КК України, а також у повідомленні про підозру ОСОБА_10 за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 122 КК України як пособнику у вчиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження шляхом усунення перешкод та сприяння вчиненню злочину з метою залякування потерпілого.

Не погодившись із постановою слідчого ОСОБА_14 від 19 липня 2024 року, не оскарживши її у встановленому КПК України порядку, ОСОБА_9 повторно звернувся до органу поліції із заявою від 05 лютого 2026 року, у якій фактично просив внести до ЄРДР відомості щодо тих самих обставин, а саме - про можливу причетність ОСОБА_10 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 122 КК України.

При цьому зазначені обставини вже були предметом перевірки у межах кримінального провадження №0000257 від 11 червня 2023 року щодо ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 122 КК України. За результатами розгляду цього кримінального провадження Буським районним судом Львівської області ухвалено вирок від 14 лютого 2026 року, яким ОСОБА_11 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі із звільненням від його відбування з випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки. На час розгляду справи вказаний вирок законної сили не набрав.

Із листа начальника ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області від 26 лютого 2026 року (а.с. 46) вбачається, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_6 встановлено: причетність ОСОБА_10 до вчинення кримінального правопорушення, зареєстрованого в ЄРДР за №0000257 від 11 червня 2023 року, перевірялась під час досудового розслідування, однак не знайшла свого підтвердження на підставі зібраних письмових та речових доказів, висновків судово-медичного експерта, протоколів допитів, слідчих експериментів та медичної документації. Також зазначено, що на момент розгляду заяви відповідні обставини були предметом судового розгляду у Буському районному суді Львівської області.

Окрім того, слідчим суддею встановлено, що заява ОСОБА_6 про внесення до ЄРДР відомостей щодо можливого вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення вже була предметом перевірки ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області, за результатами якої причетність останнього до вчинення кримінального правопорушення не підтвердилась.

Відмовляючи в задоволенні скарги, слідчий суддя в своєму рішенні зазначив, що подана скарга зводиться до незгоди скаржника із постановою слідчого від 19 липня 2024 року про відмову в перекваліфікації діяння ОСОБА_11 та повідомлення про підозру ОСОБА_10 , яку він не оскаржував.

Колегія суддів, дослідивши матеріали скарги, приходить до обґрунтованого переконання про те, що висновки слідчого судді з приводу скарги адвоката ОСОБА_5 є обґрунтованими належним чином та суд апеляційної інстанції не вбачає жодних підстав не погоджуватися із зазначеними висновками.

Доводи апелянта, що слідчий суддя фактично дав оцінку доказам та обставинам кримінального правопорушення, колегія суддів розцінює критично, оскільки такі не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Твердження апелянта, що заява від 05 лютого 2026 року стосувалася можливого пособництва ОСОБА_10 у спричиненні тілесних ушкоджень, колегія суддів відхиляє, оскільки дії ОСОБА_10 були предметом перевірки в межах кримінального провадження №0000257 від 11 червня 2023 року.

Інші доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та фактично зводяться до незгоди заявника з постановою слідчого від 19 липня 2024 року про відмову у перекваліфікації дій ОСОБА_11 та повідомленні про підозру ОСОБА_10 , яка у встановленому законом порядку оскаржена не була.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що наявність у чинному КПК України спрощеного порядку прийняття та реєстрації усіх без винятку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення (дійсних чи надуманих) може зробити можливим внесення будь-якої інформації до ЄРДР і відкриття, іноді безпідставного, кримінального провадження.

За наведених обставин, ухвалу слідчого судді Буського районного суду Львівської області від 28 квітня 2026 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , як необґрунтовану без задоволення.

Керуючись ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА

ухвалу слідчого судді Буського районного суду Львівської області від 28 квітня 2026 року про відмову в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 , подану в інтересах скаржника ОСОБА_6 , на бездіяльність уповноваженої особи ВП №2 Золочівського РВП ГУНП у Львівській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 - без задоволення .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4