Справа № 944/1319/26
Провадження №1-кп/944/1114/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2026 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000145 від 11.03.2026 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Погребище Вінницької області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 Кримінального кодексу України

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним.

Обвинувачений ОСОБА_4 , 10 березня 2026 року близько 17 години 35 хвилин, проходячи паспортний контроль, у міжнародному пункті пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Краківець», що розташований за адресою: Львівська область, Яворівський район, смт. Краковець, вул. Вербицького, 54, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись прямим умислом, спрямованим на висловлення пропозиції та надання неправомірної вигоди, висловив пропозицію надати та надав службовій особі інспектору прикордонної служби 2-ї категорії водієві 2-ї групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Тип А відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » штат-сержанту ОСОБА_5 , неправомірну вигоду в розмірі 600 доларів США, що згідно курсу Національного банку України станом на 10 березня 2026 року становить 26 338 гривень за невчинення вищевказаною службовою особою дій, пов`язаних із прийняттям рішення про відмову ОСОБА_4 у перетині державного кордону України.

Таким чином, ОСОБА_4 здійснив пропозицію та надання службовій особі неправомірної вигоди за не вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України..

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання

11.03.2026 року на стадії досудового розслідування між начальником Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні з однієї сторони та підозрюваним ОСОБА_4 , з іншої сторони, у присутності захисника ОСОБА_6 укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно до даної угоди прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.369 КК України, зазначено беззастережне визнання підозрюваним своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з умовами угоди ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі підозри у судовому провадженні.

Також, враховуючи те, що в ході досудового розслідування встановлено обставини, які пом`якшують покарання підозрюваному ОСОБА_4 , передбачені ст. 66 КК України, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставини, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України - відсутні, сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі 1412 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 24 004 (двадцять чотири тисячі чотири) гривні.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному, в угоді зазначена дата її складання та вона скріплена підписами сторін.

Мотивами, з яких Суд виходить при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону при ухваленні вироку, та положення закону, якими він керується

Із змісту ст.314 КПК України вбачається, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до частини четвертої статті 469 КПК угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких бере участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно обвинувального акту, підозрюваному ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, який враховуючи положення статті 12 КК відноситься до нетяжкого злочину.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, вказав, що він цілком розуміє:

- що він має право на судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

- наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України;

- характер обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України.

Крім того зазначив, що він погоджується з видом узгодженого покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 просить суд затвердити угоду про визнання винуватості від 11.03.2026.

Суд в порядку статті 474 КПК шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою №9043/05 від 29 квітня 2014. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини.

Виходячи з вищевикладеного та дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України, заслухавши думку прокурора, який не заперечив щодо затвердження угоди, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 11.03.2026 року в кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000145 від 11.03.2026 року.

Призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами міру покарання, яка визначена із врахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України.

Зокрема, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання, якими є: щире каяття ОСОБА_4 , яке проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке виражається в тому, що винний добровільно у будь-якій формі своїми активними діями надав допомогу органам досудового розслідування та суду у з`ясуванні тих обставин вчинення кримінального правопорушення, що мають істотне значення для повного його розкриття, обставини, що обтяжують покарання відсутні, крім того, ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі 1412 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 24 004 (двадцять чотири тисячі чотири) гривні, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку

Згідно з ч.9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.1 ч.2 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.

Спеціальна конфіскація, відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 96-2 КК України, застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно призначались (використовувались) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення.

Відповідно до ч. 4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне до речових доказів у вигляді грошових коштів в розмірі 600 (шістсот) доларів США, на підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про спеціальну конфіскацію грошових коштів у власність держави, арешт накладений на них скасуванню не підлягає.

Долю інших речових доказів вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_4 на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання Суд не вбачає.

Керуючись статтями 314, 368, 370-371, 373-374, 376, 474, 475 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до ЄРДР за №0000145 від 11.03.2026 року, укладену 11 березня 2026 між начальником Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за участі захисника - адвоката ОСОБА_6 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 369 Кримінального кодексу України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 1412 (тисяча чотириста дванадцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 24004 (двадцять чотири тисячі чотири) гривні.

Зобов`язати ОСОБА_4 сплатити штраф у місячний строк з моменту набрання чинності цим вироком та повідомити про сплату штрафу, шляхом надання відповідного документу.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувати.

Речові докази:

- на підставі ст. 96-1, ст.96-2 КК України грошові кошти в кількості 6 (шість) купюр номіналом по 100 доларів США із наступними номерами та серіями: KL 33912810 EL12, KB 67226918I B2, KB 36907481 J B2, KD 06595688 A D4, HB 09742087 K B2, HL 93585948 F L12, в сумі 600 (шістсот) доларів США, які поміщено в спецпакет «Національна поліція України» №NPU5029155 та передані на відповідальне зберігання до АТ КБ "ПриватБанк" за адресою: м.Львів, вул. Липинського, 13а в порядку спеціальної конфіскації, конфіскувати у власність держави.

- компакт диск, на якому збережені відеофайли - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою, статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; а також прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, - протягом 30 днів з дня проголошення вироку суду до Львівського апеляційного суду.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом (Кримінальним процесуальним кодексом України), набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1