КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

13.03.26 м. Козятин

Слідчий суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000100, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2026 р., у відношенні підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Козятин Козятинського району Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, який проходить службу в в/чА7384, раніше судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

13.03.2026 року до суду надійшло дане клопотання слідчого. Відповідно до клопотання, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення умисних злочинів проти власності, 10 березня 2026 року близько 19 години 00 хвилин діючи повторно, маючи злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном та незаконне заволодіння транспортним засобом, підійшов до легкового автомобіля марки «Audi», моделі «100 2.3E», державний номерний знак НОМЕР_2 , 1990 року випуску, легковий седан-В, кузов №: НОМЕР_3 , синього кольору, розташованого на узбіччі дороги в м. Козятин Хмільницького району Вінницької області по вул. Грушевського навпроти будинку № 61, достовірно знаючи власника ОСОБА_8 , діючи умисно та таємно, вчиняючи дії проти волі власника, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливим мотивом та прямим умислом, впевнившись у тому, що не буде поміченим іншими особами і власником даного транспортного засобу, відімкнувши невстановленим в ході досудового розслідування способом двері автомобіля та в подальшому завантажив його на спеціальний вантажний автомобіль марки «Mercedes» моделі «412D», типу «платформа-С», належного ОСОБА_9 , ввівши його в оману, повідомивши, що він є власником даного автомобіля, перевіз до домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 де збув ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вище вказаний автомобіль за попередньо обумовлені грошові кошти в сумі 12000 (дванадцять тисяч) гривень.

13.03.2026 року о 01 годині 51 хвилин ОСОБА_4 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України затримано за вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

13.03.2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 12.03.2026; постановою про приєднання до справи речових доказів; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом затримання ОСОБА_4 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; повідомленням про підозру ОСОБА_4 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 .

Слідчий зазначає, що встановлені ризики, передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ризик, передбачений п. ч. 1 ст 177 КПК України, слідчий обгрунтовує тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 рокі. Тому, варто врахувати наявність ризику переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду. Окрім цього, враховуючи дані, які характеризують підозрюваного, зокрема, у разі доведення його винуватості, загрожує кримінальна відповідальність у виді безальтернативного покарання, а саме позбавлення волі. Усвідомлення можливості настання вказаних вкрай несприятливих наслідків може спонукати підозрюваного ОСОБА_4 змінювати своє місце проживання та переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні), обґрунтовується, на думку сторони обвинувачення, тим, що оскільки є підстави вважати, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 знаючи дані свідків, які вказують на причетність його до вчинення кримінального правопорушення, може незаконно впливати на них з метою своєї реабілітації шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик вчинити інше кримінальне правопорушення), обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 має задовільний стан здоров`я, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, а також враховуючи відсутність будь-яких моральних принципів, про що свідчить характер та спосіб вчинення даного злочину, тому наявний ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення. Окрім цього ОСОБА_4 26.12.2025 самовільно покинув розташування військової частини НОМЕР_1 , а саме АДРЕСА_3 . Відомості про дану подію внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, досудове розслідування у даному провадженні здійснюється слідчими Державного бюро розслідування. Тому, дані обставини також свідчать про наявність ризику повторного вчинення кримінального правопорушення.

Наявність даних ризиків підтверджується зібраними в ході досудового розслідування відомостями та даними. Щодо виду запобіжного заходу, який доцільно застосувати підорюваному, зазначає, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою здатен забезпечити дієвості кримінального провадження та запобігти виникненням ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, що унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу. В обґрунтування застосування запобіжного заходу зазначає, що зважаючи на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, такий запобіжний захід у виді як особисте зобов`язання, не здатен забезпечити дієвість кримінального провадження та запобігти ризикам, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не може бути застосований з огляду на високий ступінь ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, наявність ризику впливу на свідків та потерпілого, переховування від органів досудового розслідування та суду. Особиста порука не може бути застосована, оскільки у органу досудового розслідування відсутні будь-які дані про осіб, які, заслуговуючи на довіру, можуть надати письмове зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в даному випадку не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків ОСОБА_4 з огляду на наявність високого ступеню ризиків впливу на потерпілого, свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також переховування від органів досудового розслідування та суду.

Просить слідчого суддю застосувати відносно підозрюваного підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Прокурор у судовому засіданні просив задовольнити подане клопотання. Надав пояснення, аналогічні викладеним у клопотанні.

Підозрюваний зазначив, що не має наміру ухилятись від слідства та суду, просив застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, в нього є кошти, достатні для забезпечення свого проживання під час застосування такого запобіжного заходу. Зобов`язується відразу з`являтись за викликом слідчого.. Зазначив, що дійсно по АДРЕСА_4 живе лише 2 місяці, тому характеристика з місця проживання є необ`єктивною. В ході досудового розслідування на нього не було тиску працівників правоохоронних органів чи інших незаконних дій.

Захисник підтримав позицію підозрюваного, зазначив, що ризики, наведені у клопотанні, не обгрунтовані, з урахуванням всіх обставин, до нього достатнім буде застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора щодо поданого клопотання, пояснення підозрюваного, позицію захисника, дослідивши надані матеріали, слідчим суддею встановлено наступне.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам ст.184 КПК України і воно отримано підозрюваним 13.03.2026 р. о 10-40 год. Розгляд клопотання згідно з вимогами ч. 2 ст. 184 КПК України проведений більш ніж через 3 години після отримання підозрюваним копії клопотання та матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований в т.ч. до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

13.03.2026 року о 01 годині 51 хвилин ОСОБА_4 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України затримано за вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

13.03.2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Поняття "обґрунтована підозра" визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).

Згідно п.1009 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі» №27785/95 від 19.10.2000, - для затримання достатньо мінімальної підозри у тому, що особа вчинила злочин.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 12.03.2026; постановою про приєднання до справи речових доказів; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом затримання ОСОБА_4 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 .

Повідомлення про підозру ОСОБА_4 є процесуальним документом, це офіційне обґрунтоване припущення, попередній висновок про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення, а тому не є доказом в розумінні положень ст. 84 КПК України.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними та допустимими. Вищеперелічені докази є достатніми для висновку суду про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , оскільки існують факти, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що він міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

Питання щодо наявності чи відсутності в діях підозрюваного складу кримінального правопорушення, а також більш вагомі докази причетності до кримінального правопорушення, належність та допустимість цих доказів, можуть бути більш ретельно досліджені в подальшому органами досудового розслідування та/або судом при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні.

Прокурором доведено, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 рокі. Тому об`єктивно існує наявність ризику переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду. Окрім цього, враховуючи дані, які характеризують підозрюваного, зокрема, у разі доведення його винуватості, загрожує кримінальна відповідальність у виді безальтернативного покарання, а саме позбавлення волі. Усвідомлення можливості настання вказаних вкрай несприятливих наслідків може спонукати підозрюваного ОСОБА_4 змінювати своє місце проживання та переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Сама тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення може стимулювати підозрюваного до втечі, при цьому підозрюваний має і можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Слідчий суддя враховує позицію Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів.

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення «Бекчиєв проти Молдови»). З обґрунтуванням вказаного ризику, викладеним у клопотанні слідчого, слідчий суддя погоджується.

Крім того, стороною обвинувачення доведені й ризики, вказані у клопотанні, які обґрунтовані належним чином, зокрема, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Слід врахувати, що на даний час органом досудового розслідування ще не допитано усіх свідків по провадженню та підозрюваний може незаконно впливати на свідків, потерпілого, у цьому ж кримінальному провадженні з метою схиляння їх до зміни, наданих ними показань, оскільки з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) свідки та потерпіла ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу судового рішення, в матеріалах провадження містяться анкетні дані інших свідків, а отже, підозрюваний матиме достатні можливості щодо незаконного впливу на них, з метою уникнення від відповідальності (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає обґрунтованим та доведеним поза розумним сумнівом. Так, підозрюваний ОСОБА_4 має задовільний стан здоров`я, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, а також враховуючи відсутність будь-яких моральних принципів, про що свідчить характер та спосіб вчинення даного злочину, тому наявний ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення. Окрім цього ОСОБА_4 26.12.2025, можливо, самовільно покинув розташування військової частини НОМЕР_1 , а саме АДРЕСА_3 . Відомості про дану подію внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, досудове розслідування у даному провадженні здійснюється слідчими Державного бюро розслідування. Тому, дані обставини також свідчать про наявність ризику повторного вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя враховує й вищевказані дані про особу підозрюваного, який є не одруженим, на утриманні неповнолітніх дітей немає, характерихзується за місцем проживання негативно, є неодноразово судимим за вчинення умисних злочинів, у тому числі злочинів проти власності, відбував покарання в місцях позбавлення волі, а також те, що вік та стан здоров`я підозрюваного дозволяє застосування щодо нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування.

Згідно ст. 183 КПК України, заборон щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.

Єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію викладених вище ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, враховуючи встановлені слідчим суддею фактичні дані.

Беручи до уваги вищевикладене, а також суспільну небезпечність злочину, інкримінованому підозрюваному, який тяжким умисним злочином, фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що існують обставини, які свідчать про обґрунтовану підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, про достатність підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тому, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За вказаних обставин, до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Щодо застави. Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 182 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який не підпадає під вищезазначений перелік, слідчий суддя вважає за можливе призначити заставу.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, та не може бути завідомо непомірним для нього.

Визначаючи розмір застави суд враховує, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Суд враховує обставини вчинення інкримінованого йому злочину. Суд враховує матеріальний стан підозрюваного, дані про те, що він проходив військову службу та отримував певний дохід, на утриманні інших осіб не має. Тому з врахуванням його матеріального стану, враховуючи вимоги законодавства про те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання покладених на підозрюваного обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, суд приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою із альтернативою внесення застави в розмірі, визначеному судом.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) у будь-який момент у розмірі, визначеному в цій ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету АР Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

При цьому підозрюваному роз`яснюється, що при застосуванні відносно нього запобіжного заходу у виді застави на нього на визначений нижче строк покладаються нижчеперелічені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

Також підозрюваному і заставодавцю роз`яснюється, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до органу досудового розслідування та/або суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі внесення застави щодо підозрюваного, стосовно якого обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, ці роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

Керуючись ст.ст. 176-178, 184, 369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000100, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2026 р., у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, до 10.05.2026 року включно.

Визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу у розмірі 70 (сімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у грошовому еквіваленті складає 232960 (двісті тридцять дві тисячі дев`ятсот шістдесят) грн.

У разі внесення застави, вона може бути внесена на депозитний рахунок суду.

У разі застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді застави, - на строк до 10.05.2026 року включно покласти на нього наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками по даному кримінальному провадженню;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали, а підозрюваним, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1