Справа № 307/1569/22
Провадження № 1-кп/307/136/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2026 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12 ,

захисника ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 вересня 2021 року за №0000166 про обвинувачення ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, на момент вчинення правопорушення перебував на посаді поліцейського з реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №1 Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, маючого спеціальне звання капрал поліції, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_12 , 05 вересня 2021 року приблизно о 22 годині 56 хвилин, перебуваючи на посаді поліцейського з реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №1 Тячівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капрала поліції, знаходячись біля виїзду із АЗС «WOG» в с. Нересниця по вул. Заводська, 38, Тячівського району, Закарпатської області, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, їх наслідки та бажаючи їх настання, керуючись мотивом зверхнього ставлення до громадян, перевищуючи свої службові повноваження, без наявності законних підстав, без надання законної вказівки про припинення будь-яких протиправних дій та попередження в голос про застосування фізичної сили, володіючи достатніми фізичними навичками та прийомами рукопашного бою, без урахування необхідності та пропорційності примусових заходів, всупереч вищезазначених вимог Закону України «Про Національну поліцію», без врахування явних ознак старості та похилого віку ОСОБА_16 безпідставно, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень застосував стосовно ОСОБА_16 заходи фізичного впливу, що супроводжувалися умисним насильством, шляхом спричинення ОСОБА_16 легких та тяжких тілесних ушкоджень, а саме наніс один удар кулаком лівої руки в праву половину обличчя ОСОБА_16 , отримавши за результатом такого падіння легкі тілесні ушкодження у вигляді розлитого синця на м`яких тканинах правої половини обличчя, внаслідок чого ОСОБА_16 зазнав падіння з висоти власного зросту на підлягаючу ділянку землі та вдарився потиличною областю голови об підлягаючу ділянку землі, отримавши за результатом такого падіння тяжкі тілесні ушкодження у вигляді лінійного перелому потиличної кістки зліва, що переходить до великого потиличного отвору, обмеженої форми незначний субарахноїдальний крововилив в ліву половину мозжечка, крововилив на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в потиличній області зліва, які в подальшому 17 вересня 2021 року спричинили смерть ОСОБА_17 .

Таким чином, ОСОБА_12 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 365 КК України, а саме перевищення службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, супроводжувалися насильством, за відсутності ознак катування, що спричинило тяжкі наслідки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, визнав частково та показав суду, що у день події 05 вересня 2021 року він патрулював з напарником ОСОБА_18 та їм надійшло повідомлення про виклик. На той момент вони перебували у с. Нересниця на АЗС «WOG», Тячівського району, Закарпатської області. Для того щоб опрацювати повідомлення, вони зупинилися на території АЗС. ОСОБА_19 залишився в автомобілі, а він, ОСОБА_12 , помітив двох невідомих осіб, які переходили дорогу, сварилися між собою і виражалися нецензурною лексикою. Він вийшов зі службового автомобіля, тоді дані особи почали висловлюватися нецензурними словами в його сторону, що принизило його честь та гідність як поліцейського. Він вирішив підійти до них і зробити зауваження, спитавши чому вони так висловлюються, однак у відповідь ці чоловіки в його адресу почали висловлюватися нецензурними словами. Він вирішив повернутися до автомобіля, оскільки побачив, що люди ведуть себе агресивно та від них було чути запах алкоголю. Проте один із чоловіків, як потім виявилось це був ОСОБА_16 , пішов за ним та зупинився біля автомобіля продовжував висловлюватися нецензурними словами. Він, ОСОБА_12 , повернувся до потерпілого та сказав: «Що ви хочете від мене? Йдіть своєю дорогою». Про цю подію він хотів розповісти напарнику ОСОБА_20 , однак в той час ОСОБА_16 наніс йому ударив у ліву частину обличчя. Через удар у нього потемніло в очах, було легке запаморочення. Після чого він став на ліву ногу та рефлекторно штовхнув ОСОБА_16 , внаслідок цього потерпілий впав на землю. В той час інший чоловік стояв позаду нього. Він одразу запитав чи все добре та чи потрібна швидка медична допомога. У цей момент на місце події прийшов ОСОБА_21 та почав йому допомагати. Проте потерпілий від допомоги відмовлявся, тоді вони його віднесли в сторону. Він закричав напарнику, який сидів у автомобілі, щоб той приніс воду. Після чого, дали попити води ОСОБА_16 і неодноразово запитували чи потрібна допомога. ОСОБА_16 категорично відмовлявся від карети швидкої медичної допомоги. Згодом інший чоловік, який був разом із ОСОБА_16 , повідомив їм що все добре, і що такі події вже не в перший раз. Крім того, попросив не складати на ОСОБА_16 протокол та повідомив, що відвезе його додому. Після цього, він разом з ОСОБА_22 під руки відвели ОСОБА_16 до воза, так як про це попросив знайомий ОСОБА_16 . В той час, потерпілий був у свідомості та продовжував висловлюватися нецензурними словами. Так він, ОСОБА_12 , пожалів людей і вирішив не складати протокол про адміністративне правопорушення. В той момент він почувався погано, а тому вони відпустили людей. Однак з напарником вони вирішили проїхати за ними, щоб перевірити чи все добре та по дорозі помітили черевик, який загубив потерпілий. Вони зупинили потерпілого біля Тернуського комбінату, повернули черевик, спитали чи все добре, оглянули ОСОБА_16 , однак у відповідь почули образливі слова, тому вирішили їх відпустити. На наступний ранок він почув, що ОСОБА_16 потрапив у лікарню без свідомості. Він перебував у шоковому стані від почутого. Згодом дізнався, що потерпілий через 13 днів помер та приносить співчуття потерпілим, оскільки не міг передбачити таку ситуацію. Він не заперечує той факт, що міг ударити потерпілого, але зазначає, що зробив це рефлекторно через стресову ситуацію. Удар від потерпілого був неочікуваним та відбувся зненацька. У нього не було можливості роздивитися все навколо та оцінити обстановку. Ніякої шкоди завдати він не хотів, тим більше це старша людина. З його сторони цей поштовх відносно потерпілого був неусвідомленим, він просто хотів припинити подальшу атаку на себе від цих двох чоловіків, бо не міг передбачити чи будуть ще удари. До цієї події він працював у поліції близько року. Подію як таку та нанесення ним удару він визнає, однак з правовою кваліфікацію не погоджується.

Не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_12 визнав свою вину частково, його вина підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.

Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що вона проживає окремо від батьків та 06 вересня 2021 року їй зателефонувала мама та попросила, щоб вона разом із чоловіком приїхали до них додому, оскільки потрібно батька ОСОБА_16 відвезти до лікарні, через те, що у батька опухає лице та він втрачає свідомість. На скільки їй було відомо, напередодні він ходив на полонину за кіньми. Вона відправила свого чоловіка до батьків, а сама викликала швидку медичну допомогу. Як приїхав чоловік до її батьків, то приїхала і карета швидкої медичної допомоги. Перебуваючи у її батьків, чоловік їй зателефонував та повідомив щоб вона збиралася, бо у батька дуже поганий стан і його забирають в лікарню. Її підвезла сусідка до центральної вулиці, де вже вона сіла у карету швидкої медичної допомоги, в якій в той час перебував її батько. Лікар у автомобілі постійно казав водієві, щоб їхав швидше. Під час руху карети швидкої медичної допомоги її батько почав втрачати свідомість. Приїхавши до Тячівської районної лікарні їх відразу направили на МРТ, а після цього одразу в реанімаційне відділення, оскільки батько почав втрачати свідомість. Коли лікар вийшов з палати, то повідомив, що вони викликають лікаря з м. Мукачево, Закарпатської області, бо у них таких спеціалістів немає, оскільки потрібно терміново робити операцію, так як у її батька почав знижуватися пульс. Коли приїхав лікар, то зробили операцію та через 3 дні перевели її батька з реанімаційного відділення. Батько у той час трохи і розумів, але і втрачав пам`ять. Через деякий час стан її батька погіршився і йому зробили другу операцію, після якої 18 вересня 2021 року батько помер, не вийшов із наркозу. Лікар сказав, що причиною став удар та шансів на успішну операцію не дає, бо вже розвивалася гематома мозку. Також повідомив, що якби її батьку надали одразу медичну допомогу протягом перших трьох годин, то він би вижив. Вона спитала у мами, що сталося з батьком і мати їй переказала слова свідка ОСОБА_23 , який був того дня із її батьком на гужовій повозці. ОСОБА_23 сказав, що він з її батьком ввечері поїхали до с. Ганичі, Тячівського району, Закарпатської області і позаду них їхала поліцейська машина, яка їх обігнала. Потім ОСОБА_23 з її батьком приїхали на заправку, залишили коней на обочині, та її батько захотів купити дві пляшки пива на заправці. Батько підійшов до працівника поліції та почав про щось із ним розмовляти. Після цього працівник поліції ударив її батька і той втратив свідомість. Із камер відеоспостереження вона бачила як її батька поливали водою, щоб той прийшов у свідомість. Згодом прийшов свідок ОСОБА_24 . Вони взяли і відтягли її батька за машину, щоб нічого не було видно на камерах і через деякий час понесли її батька до воза та поклали його лежачи, а ОСОБА_23 сказали, щоб він відвіз батька додому. Поліцейські сіли у машину та їхали вслід за гужовим возом супроводжуючи до будинку. На повороті у присілок Вишоватий поліцейські пересвідчився, що батько дихає, розвернулися і поїхали. Коли батько прийшов додому, то він мамі нічого не розповів. ОСОБА_23 допоміг батьку зайти до будинку, бо мама на той час була хворою та батько ліг спати. Свідок ОСОБА_23 нічого не сказав мамі про те, що сталося. Того вечора на обличчі батька не було ніяких ран. Вона пригадує, що після першої операції її батько розповів, що його ударив поліцейський. Її батько того вечора вживав алкогольні напої. Медична допомога приїхала приблизно о 07 годині ранку, і десь о 08 годині були вже у лікарні. Коли її батька направили у реанімацію, то вона зателефонувала у поліцію. Це було близько 10-11 години.

Потерпіла ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що вона того дня знаходилася у с. Нересниця, Тячівського району, Закарпатської області в лікарні, їй зателефонувала мама. Коли вона приїхала додому, то її батьку ОСОБА_16 вже надавали медичну допомогу. Вона побігла до сусідів просити допомоги, щоб занесли батька до карети швидкої медичної допомоги. За швидкою поїхав чоловік сестри, сестра поїхала у самій швидкій. Вона ж пішла додому, переодягнулася, допомогла мамі, яка була хвора та взяла гроші та поїхала до лікарні. Коли вона прибула до лікарні, то батьку вже зробили МРТ. Їй мати розповіла, що тато прийшов пізно ввечері із своїм напарником ОСОБА_23 , батько не міг сам йти, то мати і ОСОБА_23 завели його до будинку та поклали на ліжко, бо батько був дуже слабкий і не міг сам іти. ОСОБА_23 її матері ввечері нічого не повідомляв. Зранку ОСОБА_23 прийшов навідати батька і трохи розповів, що відбувалося на передодні ввечері, але вони все бачили на камерах поіншому. ОСОБА_23 розповів, що коли він із батьком повертався додому, то зупинилися на заправці, щоб купити пиво і батько підійшов до поліцейського. Сам удар не бачив, побачив тільки як батько лежав на землі. ОСОБА_23 від гужової повозки не відходив, бо не хотів залишати коней. Далі поліцейські поклали її батька у віз і відправили додому. У ОСОБА_23 були проблеми з працівниками поліції, тому відмовлявся давати покази. Вона з ОСОБА_23 не спілкується. Лікар їй повідомив, що батько може померти, бо йому необхідно було надати медичну допомогу протягом трьох годин після нанесення удару. Але після другої операції він помер. Мама не викликала того вечора швидку допомогу, бо подумала, що батько перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні показав, що подія відбулася 05 вересня 2021 року вночі, він їхав з с. Колочава, Хустського району, Закарпатської області, а точніше зі сторони с. Вільхівці в сторону с-ща Дубове, Тячівського району, Закарпатської області і проїжджаючи повз АЗС побачив машину і як один із працівників поліції намагався підняти чоловіка, тому він власне і зупинився на проїзній частині, щоб допомогти. Коли він вийшов з автомобіля то побачив, що то був його знайомий обвинувачений ОСОБА_12 , оскільки вони живуть по сусідству. Потерпілий сидів на землі і працівник поліції ззаду зі спини потерпілого намагався підняти і попросив його допомогти у цьому, щоб потерпілий не перешкоджав руху транспортним засобам та вони відвели його вбік, неподалік сміттєвого баку. Йому здалося, що ОСОБА_12 надав цьому чоловіку медичну допомогу. Вони запропонували потерпілому викликати швидку медичну допомогу, але останній відмовився. Від потерпілого було чути різкий запах алкоголю. Із потерпілим був ще один чоловік, який також був у стані алкогольного сп`яніння. Він спитав у того чоловіка куди вони їдуть, на що останній відповів, що додому у с. Терново. Також запитав, чи зможуть вони доїхати самі, то чоловік відповів, що зможуть. ОСОБА_12 запитав чи потрібна допомога, але чоловік відмовився від необхідності викликати швидку медичну допомогу. Він та обвинувачений ОСОБА_12 допомогли посадити потерпілого у віз. Після цього, потерпілий та його напарник поїхали додому. Ніяких тілесних ушкоджень на потерпілому він не бачив. Інший працівник поліції у цей час був в службовому автомобілі, тільки через деякий час він підійшов до них, але точно не пам`ятає коли. Швидку медичну допомогу він не викликав.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні показав, що він є дільничним офіцером поліції відділу поліцейської діяльності №1 Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області та 05 вересня 2021 року він заступив на добове чергування разом із ОСОБА_12 , який був водієм на службовому автомобілі. Чергували у селах Усть-Чорна, Терново, Дубове, ОСОБА_26 , ОСОБА_27 . Їм прийшло повідомлення із с. Усть-Чорна, Тячівського району, Закарпатської області, тому було вирішено зупинитися на заправці «WOG» для внесення даних заявника. Він побачив гужову повозку, яка їхала з правого боку. В той час він сидів у автомобілі на пасажирському сидінні та розмовляв із заявником і вносив дані. Двоє невідомих чоловіків почали переходити дорогу. ОСОБА_12 вийшов із автомобіля і між ними почалася розмова. На відстані декількох метрів він побачив як один чоловік впав, тоді ОСОБА_12 почав його відтягувати на бік і прийшов ОСОБА_24 .. Він, ОСОБА_25 , не допомагав, оскільки спілкувався із заявником. Коли він підійшов до них, то йому повідомили, що чоловік впав, бо він був у стані алкогольного сп`яніння і виражався нецензурними словами. ОСОБА_23 сказав, що відвезе потерпілого додому. Вони допомогли потерпілого посадити у віз. Він запропонував ОСОБА_12 проїхати та прослідкувати за потерпілим та ОСОБА_23 . Через деякий час, коли проїхали приблизно 100 метрів, вони зупинилися, щоб перевірити чи все добре з потерпілим і чи не потрібно викликати швидку. Потерпілий попросив у них вибачення, від медичної допомоги потерпілий відмовився. Вони розвернули службовий автомобіль і поїхали працювати.

Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні показав, що він є лікарем-нейрохірургом, невропатологом, основне місце роботи Берегівська лікарня, працює за сумісництвом у Хустській та Тячівській районних лікарнях. Коли поступив хворий ОСОБА_16 , то його викликав лікар-травматолог або лікар-реаніматолог. Первинний огляд проводив лікар ОСОБА_29 та повідомив, що є хворий який має черепно-мозкову травму та потребує операційного втручання. На той час він перебував або вдома, або в м.Тячів. По часу щоб приїхати до лікарні потрібно 2,5-3 год., він виставив діагноз, провів обстеження. О 10 год. 40 хв. була проведена комп`ютерна томографія. Зазвичай діагноз хворому ставить він і це було близько 13-14 год. Операція проходила о 16 годині. Зазвичай хворий потребує передопераційну підготовку. Операція проходить так, що робиться розріз, дійшовши до ділянки, де є гематома робиться отвір і забирається гематома, потім все дренується та зашивається. Гематома формується із вогнища кровотечі. Якщо судина розірвалася, то кровопостачання припиняється. Черепно-мозкова травма не лише субдоральна гематома, а і множинні малі вогнища кровотечі. Їх максимальний прогрес набряку мозку проходить від 3 до 5 доби зазвичай, можливо і довше. Так розвивається набряк мозку, який на 5 добу погіршується. Щоб побачити який стан, то необхідно зробити МРТ. Зазвичай лікарі чергуються. Наряд давала ОСОБА_30 , реаніматолог ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , перев`язки робив ОСОБА_34 14 вересня 2021 року потерпілому стало гірше і його знову перевели у реанімаційне відділення. До того часу потерпілий був у відділенні травматології. 16 вересня 2021 року його стан ще погіршився і було вирішено розширити отвір, щоб не було тиску на черепну коробку. Зробили отвір 10 на 10 см. Після цього стан потерпілого не покращився і він помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свідок ОСОБА_35 в судовому засіданні показала, що працює фельдшером Тячівської станції екстрено-медичної допомоги, пункт Терново. 06 вересня 2021 року близько 09 год. диспетчер їй передав виклик. Водій і вона приїхали додому до потерпілого ОСОБА_16 , нею було оглянуто пацієнта, була травма щелепи, набряк та синець, закрита черепно-мозкова травма. Вона надала першу допомогу, дала знеболююче, вколола магнезію, оскільки був підвищений артеріальний тиск та відвезли потерпілого у Тячівську району лікарню. Потерпілого виносили, він був у свідомості, але на її запитання потерпілий не відповідав. Коли вони їхали у швидкій до лікарні, то стан потерпілого погіршувався, до лікарні необхідно було їхати десь 30 хв. та близько 10 години вони були вже у лікарні. У лікарні його оглянув лікар травматолог і було переведено потерпілого у реанімаційне відділення для проведення операції.

Свідок ОСОБА_36 в судовому засіданні показав, що він є начальником Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області та перебуває на посаді з травня 2021 року. ОСОБА_12 він знає, бо обвинувачений працював у Дубівському відділі СРПП. Про цю подію йому стало відомо не відразу, а через день чи два. Керівником на той час був ОСОБА_37 . Йому відомо, що у потерпілого ОСОБА_16 були тілесні ушкодження і можливо ці ушкодження спричинив працівник поліції. Повідомлення було зареєстровано у їхній системі та інспекцією проводилося службове розслідування. Згодом на місце події був здійснений виїзд слідчо-оперативної групи. Із відео він побачив, що до працівника поліції підійшла особа можливо у руках мала пляшку, точно не пригадує, і здійснила удар працівнику поліції на що отримує у відповідь також удар. Про подію йому ніхто не доповідав, він дізнався коли потерпілий потрапив у лікарню. У даній ситуації працівник поліції мав право застосовувати заходи фізичного впливу, але він мав повідомити про це та викликати швидку медичну допомогу. Якщо потерпілий не потребує медичної допомоги, то швидку не потрібно викликати, але сам факт потрібно зареєструвати.

Свідок ОСОБА_38 в судовому засіданні показав, що точної дати і часу через велике навантаження не пам`ятає, проте подія була у 2021 році, подзвонив черговий і повідомив, що з ОСОБА_39 виїхала слідчо-оперативна група в лікарню, куди доставили особу з тілесними ушкодженнями. Хтось із рідних повідомив, що до цього може бути причетний працівник поліції, але хто саме не повідомили. Його робоче місце було розташоване у с-щі Дубове та ОСОБА_12 перебував у його підпорядкуванні та працював у секторі патрульної поліції протягом року, максимум протягом двох років. Обвинувачений ОСОБА_40 безпосередньо про цю подію йому не доповідав. Тільки пізніше йому стало відомо, що ОСОБА_12 наніс удар потерпілому. Обвинувачений йому повідомляв, що до нього підійшла особа у нетверезому стані, зупинилася та почала розмову, коли обвинувачений підійшов ближче, то чоловік упав. У разі застосування фізичної сили працівник поліції, який бачить, що лежить людина на землі повинен викликати швидку медичну допомогу, а згодом повідомити безпосередньо керівника. Перший удар наніс потерпілий, що вбачається із відео. Відносно потерпілого ОСОБА_41 по цій події мабуть не складалися адміністративні матеріали та кримінальне провадження не реєструвалося. Коли він дізнався про цю подію, то доповів начальнику Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_42 . Думає, що обвинувачений ОСОБА_12 впевнився в тому, що не потрібно викликати медичну допомогу потерпілому. Також вважає, що ОСОБА_12 своїми діями не перевищив службові повноваження. Обвинувачений не вживав алкогольні напої, ходив до спортзалу, у нього могла бути звичайна реакція на дії потерпілого. Інший працівник поліції, який був з ОСОБА_12 також не доповів про подію, бо перебував у службовому транспортному засобі.

Свідок ОСОБА_43 в судовому засіданні показала, що її чоловік потерпілий - ОСОБА_16 влітку заробляв на полонині. Подія відбулася на початку вересня 2021 року, коли її чоловік вдень пішов за кіньми і ввечері близько 10 години її чоловіка привіз додому ОСОБА_44 . Вона того вечора була вдома сама та чекала чоловіка та вийшла на подвір`я, де побачила, що віз з кіньми вже був у дворі. В той час ОСОБА_23 звертався до її чоловіка ОСОБА_16 , який лежав у возі, щоб той піднявся та ішов до будинку. Вона спочатку подумала, що чоловік був у стані алкогольного сп`яніння. Вона разом із ОСОБА_23 завели чоловіка під руки до хати та поклали в ліжко. Чоловік тільки сказав, що хоче спати. Також того вечора вона помітила синець на обличчі з правої сторони. ОСОБА_23 їй повідомив, що синець може бути через погану дорогу та можливо потерпілий вдарився у віз. Якби вона знала, що сталася така подія, то одразу б викликала швидку медичну допомогу. Тієї ночі вона не бачила чи підіймався з ліжка потерпілий. Зранку вона прокинулась десь о 7 годині і побачила на чоловіку тілесні ушкодження, а саме напухло чоло та обличчя з правої сторони. Вона просила чоловіка встати з ліжка, однак останній не зміг, тому він просунувся на край ліжка, поклав руку на підлогу та приліг на підлогу, оскільки ліжко не високе. Тоді і прийшов ОСОБА_44 у якого вона запитала, що вчора відбулося. ОСОБА_23 розповів, що потерпілого побив працівник поліції на АЗС, яка приблизно на відстані 4 км. до їх будинку. ОСОБА_23 також зазначив, що ОСОБА_16 проходив повз поліцейську машину, де стояло двоє працівників поліції і тоді він побачив як потерпілий впав. Коли ОСОБА_45 підійшов до потерпілого, то один з працівників поліції вже поливав водою ОСОБА_16 . Згодом коли її чоловік прийшов до свідомості, працівники поліції поклали потерпілого у віз і сказали ОСОБА_46 , щоб той віз його додому. Після розмови з ОСОБА_23 вона зателефонувала донькам і викликали швидку медичну допомогу. Після приїзду швидкої медичної допомоги, медична сестра поміряла тиск ОСОБА_47 , тиск був високий і вона вколола ліки. Протягом години транспортували потерпілого у Тячівську РЛ. Далі їй зателефонувала старша дочка ОСОБА_48 та повідомила, що ОСОБА_43 перебуває в комі і необхідно робити операцію. Її чоловік не був конфліктним та не бився ні з ким.

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_12 зазначила, що перелом потиличної кістки є сумісним із життям та за надання своєчасної медичної допомоги не тягне за собою смерть. У даному випадку у потерпілого були підоболонкові крововиливи, які давили на мозок, тому черепна коробка разом із судинами була зміщена на одну сторону. Чим довше відтягувати момент операції, тим збільшується об`єм крововиливу та наступає кома. Дана смерть потерпілого є насильницькою, тобто не природна. Якщо людина помирає у лікарні, то труп направляють у морг та надають історію хвороби, після цього проводиться розтин. Після проведеної операції у потерпілого були покращення стану здоров`я, однак навіть після цього може, наприклад, лопнути судина, що погіршить його стан. Потилична кістка є найтовстішою кісткою черепа і її перелом можу бути через одне падіння. Крім того, зазначила, що однозначно стверджувати, що потерпілий впав 05 вересня 2021 року неможливо, можливо лише припускати.

Рапортом старшого інспектора чергової частини сектору моніторингу Тячівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_49 від 06 вересня 2021 року встановлено, що на службу 102 від заявниці ОСОБА_35 , 06 вересня 2021 року о 10 год. 14 хв. надійшло повідомлення, про те що 06 вересня 2021 року о 10 год. 14 хв. за адресою м. Тячів, вул. Нересенська, 48, Закарпатської області, лікар КШМД повідомила про те, що везуть в лікарню ОСОБА_16 , АДРЕСА_3, жителя АДРЕСА_2 з діагнозом: вивих або перелом щелепи, без свідомості. Тілесні ушкодження нанесли можливо у с. Терново, Тячівського району, Закарпатської області (том 1 а.с. 153-155).

Рапортом старшого інспектора чергової частини сектору моніторингу Тячівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_49 від 06 вересня 2021 року встановлено, що на службу 102 від заявниці ОСОБА_10 , 06 вересня 2021 року о 13 год. 57 хв. надійшло повідомлення, про те що 05 вересня 2021 року близько 21 год. 30 хв. біля АЗС «WOG» в с. Нересниця, Тячівського району, Закарпатської області працівники поліції нанесли тілесні ушкодження її батькові ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якого в подальшому було госпіталізовано в реанімаційне відділення Тячівської ЦРЛ (палата №2), де він зараз і перебуває у важкому стані, діагноз «ЧМТ, перелом щелепи, забій мозку». Свідок даної події ОСОБА_23 . Заявниця знаходиться у Тячівській ЦРЛ (том 1 а.с.156-158).

Рапортом помічника чергового Тячівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_50 від 17 вересня 2021 року, встановлено, що на службу 102 від заявника Кочмарь, 17 вересня 2021 року о 08 год. 54 хв. надійшло повідомлення про те, що 17 вересня 2021 року о 08 год. 52 хв. за адресою м. Тячів, вул. Нересенська, 48, Закарпатської області, лікар приймального відділення повідомила про констатацію смерті ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 (том 1 а.с.159-160).

Протоколом огляду місця події від 06 вересня 2021 року з доданою схемою до нього, проведеного за участю понятих, власника (користувача) приміщення чи іншого володіння особи, з якого встановлено, що предметом огляду є АЗС компанії «WOG», що розташована за адресою с. Нересниця, вул. Заводська, 38, Тячівського району, Закарпатської області, вся територія якої вкрита бетонним покриттям, бруківкою та асфальтом, є відносно рівною та не має значних дефектів чи випуклостей. Приміщення АЗС розміром близько 6 х 6 метра з дахом, який розташований над колонками, заправка обшита білим пінопластом та зеленим кольором зверху. В ході огляду приміщення та даху, який розташований над колонками, які безпосередньо закріплені до нього, знаходяться вісім камер відеоспостереження. Заїзд на прилеглу територію здійснюється зі сторони с. Новоселиця з сторони мосту, а виїзд - в сторону с. Ганичі. Праворуч відносно проїзду до АЗС розташована дерев`яна бесідка та прямо від заїзду паркова на три автомобілі. Можливий об`їзд приміщення АЗС з тильної сторони ґрунтовою дорогою (том 1 а.с.186-191).

Протоколом огляду місця події від 17 вересня 2021 року з доданою фото-таблицею до нього, проведеного за участю понятих, з якого встановлено, що предметом огляду є територія КНП «Тячівська РЛ», а саме патологоанатомічне відділення, що розташоване за адресою м. Тячів, вул. Незалежності, 48, де у приміщенні на металевих ношах знаходиться у положенні на спині труп ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (том 1 а.с.223-226).

Лікарським свідоцтвом про смерть № 183 від 17 вересня 2021 року, встановлено, що ОСОБА_16 , АДРЕСА_3, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті набряк та здавлення головного мозку. Вогнища забою мозку, перелом потиличної кістки, закрита черепно-мозкова травма (том 1 а.с. 227-228).

Медичною карткою стаціонарного хворого №4803, встановлено період перебування потерпілого ОСОБА_16 на лікуванні в КНП «Тячівська районна лікарня» у період з 06 вересня 2021 року з 10 год. 52 хв. по 17 вересня 2021 року.

Спіральною комп`ютерною томографією №9888 від 06 вересня 2021 року, встановлено, що у ОСОБА_16 наявні ознаки субдуральної гематоми справа. Атипова субдуральна гематома. Геморагічні забої в обох гемісферах головного мозку. САК. Перелом кісток черепа (том 1 а.с. 212).

Спіральною комп`ютерною томографією №9951 від 08 вересня 2021 року, встановлено, що у ОСОБА_16 наявні ознаки атипової субдуральної гематоми. Геморагічні забої в обох гемісферах головного мозку. САК. Пневмоцефалія. Перелом кісток черепа. Стан після трепанації черепа (том 1 а.с. 213).

Спіральною комп`ютерною томографією №10058 від 13 вересня 2021 року, встановлено, що у ОСОБА_16 наявні ознаки атипової субдуральної гематоми. Геморагічні забої в обох гемісферах головного мозку. САК. Перелом кісток черепа. Стан після трепанації черепа (том 1 а.с. 214).

Висновком експерта №183 від 13 жовтня 2021 року встановлено, що смерть громадянина ОСОБА_16 насильницька і послідувала від закритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалася лінійним переломом потиличної кістки зліва, під оболонковими крововиливами, явищами забою головного мозку. Не дивлячись на надання потерпілому спеціалізованої медичної допомоги в умовах стаціонару, а саме двохразової декомпресивної трепанації черепа з видаленням підоболонкових гематом, врятувати життя потерпілому не вдалося із-за розвинутого набряку головного мозку. Згідно медичної документації біологічна смерть ОСОБА_16 наступила 17 вересня 2021 року о 4:40 годині. При судово-медичному дослідженні трупа були виявлені тілесні ушкодження: розлитий синець на м`яких тканинах правої половини обличчя; лінійний перелом потиличної кістки зліва, що переходить до великого потиличного отвору, обмеженої форми незначний субарахноїдальний крововилив в ліву половину мозжечка, крововилив на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в потиличній області зліва, розмірами 7,0 х 5,0 см; трепанаційний отвір, розміром 9,0 х 10,0 см в лівій половині голови, а саме в лобно - тім`яно-скроневій ділянці; субдуральні та субарахноїдальні крововиливи в передньо-нижніх відділах обох лобних долях, обмежені вогнища забою у вигляді корково-геморагічного некрозу обох лобних долей. Враховуючи характер ушкоджень, їх локалізацію, вважає можливим слідуючий механізм їх виникнення: розлитий синець на м`яких тканинах правої половини обличчя спричинений твердим тупим предметом, можливо дотичним (скользящим, знизу до верху) ударом рукою сторонньої особи. Згідно Наказу № 6 МОЗ вказані ушкодження відносяться до України від 17.01.1995 р п.п.2.3.5. - вказані ушкодження відносяться до групи легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я, чи незначну стійку втрату працездатності; лінійний перелом потиличної кістки зліва, що переходить до великого потиличного отвору, обмеженої форми незначний субарахноїдальний крововилив в ліву половину мозжечка, крововилив на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в потиличній області зліва, розмірами 7,0 х 5,0 см спричинений внаслідок дії тупого твердого предмету з переважаючою площею дії, можливо при падінні потерпілого назад, після попереднього удару його в праву половину обличчя та удара потиличною областю голови у підлягаючу ділянку землі. Згідно Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р п.п.2.1.1. вказані ушкодження кваліфікуються як небезпечні для життя і відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень; субдуральні та субарахноїдальні крововиливи в передньо-нижніх відділах обох лобних долях, обмежені вогнища забою у вигляді корково-геморагічного некрозу обох лобних долей являються наслідком противоудару речовини головного мозку в момент падіння потерпілого на землю та удара потиличною ділянкою голови. Згідно Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р п.п.2.1.1. - вказані ушкодження кваліфікуються як небезпечні для життя і відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень. Вище описані тілесні ушкодження могли виникнути при обставинах, що мали місце 05 вересня 2021 року. Тілесні ушкодження, отримані в момент події 05 вересня 2021 року, мають прямий причинний зв`язок зі смертю потерпілого ОСОБА_16 . В медичній документації, а саме медичній карті стаціонарного хворого № 4803 «не має записів, які б свідчили на наявність чи відсутність алкогольного сп`яніння у ОСОБА_16 , також відсутні записи про забір крові у нього, з метою виявлення етилового спирту в ній. На запитання 8.9.10., що містяться в постанові про проведення судово-медичної експертизи, може дати відповідь комісійна судово-медична експертиза з включенням відповідних спеціалістів, а саме: нейрохірургів, травматологів, так-як дана відповідь не входить у компетенцію одного судово-медичного експерта (том 1 а.с.192-203).

Протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 13 січня 2022 року з описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 січня 2022 року встановлено, що у КНП «Тячівська районна лікарня» Тячівської міської ради Закарпатської області вилучено медичну документацію на ім`я ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (том 1 а.с.215-219).

Висновком експерта (комісійна судово-медична експертиза) №24 від 15 лютого 2022 року встановлено, що громадянину ОСОБА_16 05 вересня 2021 року була спричинена закрита тупа травма голови у вигляді перелому потиличної кістки зліва (лінія перелому проходить в сагітальній площині, зліва від хрестоподібного підвищення, переходить на ліву тім`яну кістку основу черепа мозочкову ямку, доходить до великого потиличного отвору), крововиливів під оболонки і в тканину головного мозку, синців в ділянці нижньої щелепи і крововиливу у м`які тканини потиличної ділянки голови. Така травма голови не відноситься до категорії ушкоджень, несумісних із життям. Беручи до уваги дані матеріалів справи (покази свідків, відеозапис з місця події) травму голови ОСОБА_16 отримав 05 вересня 2021 року приблизно о 23 годині. У лікарню ОСОБА_16 був доставлений 06 вересня 2021 року о 10 год. 52 хв., був обстежений і 06 вересня 2021 року о 16:35 хв. була проведена операція по видаленню субдуральної гематоми. Згідно уніфікованих медичних стандартів, таких пацієнтів необхідно терміново госпіталізувати в центри (у відділення) де можливе застосування МРТ, КТ, для проведення діагностично-лікувальних процедур та заходів, у тому числі проведення за показами нейрохірургічного втручання. Операція повинна бути проведена протягом 3-х годин з моменту встановлення показань до її проведення, згідно Протоколу надання медичної допомоги хворим з травматичними субдуральними гематомами (Код за МКХ - 10 ; Ѕ06.5) та Протоколу надання медичної допомоги хворим із забоєм головного мозку тяжкого ступеня (Код за МКХ 10 ; Ѕ06.3), затвердженим Наказом МОЗ України № 590 від 28 лютого 2020 року «Про затвердження протоколів надання медичної допомоги за спеціальністю «Нейрохірургія». Таким чином, необхідна медична допомога у вигляді трепанації черепа видалення субдуральної гематоми хворому не була надана своєчасно у зв`язку із тим, що швидка допомога була викликана (згідно супровідного листка №6015) о 10 год. 26 хв. 06 вересня 2021 року і у лікарню хворий поступив о 10 год. 52 хв. 06 вересня 2021 року. Не можна виключити, що відтерміноване звернення за медичною допомогою сприяло розвитку набряку головного мозку у ОСОБА_16 . Це привело до його стиснення і вклинення мозочка з продовгуватим мозком у великий потиличний отвір, що підтверджується морфологічними ознаками, виявленими при судово-медичній експертизі трупа (том 1 а.с. 204-214).

Протоколом огляду речей, предметів, документів (відео файлів) від 28 жовтня 2021 року, який був досліджений у судовому засіданні, встановлено, що 17 вересня 2021 року ТОВ «ВЕСТ ПЕТРОЛ МАРКЕТ» в порядку ст. 93 КПК України надало відеозаписи з зовнішніх камер відеоспостереження на АСЗ «WOG», що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, с. Нересниця, вул. Заводська, 38. На диску міститься надпис «Нересниця 05.09.2021», у ньому наявна папка «Smart Player (dav)» об`ємом зайнятої пам`яті 33, 6 Мб та відео файл з назвою: «19_14_Вїзд_1449_4429_2». Відео розпочинається з таймером 22:30:14, та на ньому зокрема під`їжджають до автозаправних колонок та заправляються. О 22:48:06 до автозаправної колонки ймовірно №4, під`їхав службовий автомобіль поліції з синіми проблисковими маячками, схожий на марку «Renault Duster» сірого кольору та о 22:53:00 вказаний автомобіль від`їжджає та о 22:53:09 припарковується праворуч на виїзді із АЗС. О 22:54:31 на узбіччі автодороги зупиняється кінна повозка, з якою виходять двоє осіб (надалі особа 1 та особа 2) та о 22:55:48 переходять дорогу до АЗС. О 22:55:54 з водійського службового автомобіля поліції виходить особа у світло відбиваючому одязі (надалі особа 3) та підходить до осіб 1 та 2. О 22:56:22 особа 3 відходить та підходить ближче до водійського місця службового автомобіля поліції та за нею крокує особа 2, яка о 22:56:28 наносить удар в голову особі 3. О 22:56:30 у відповідь особа 3 завдає удар особі 2, яка в свою чергу падає на землю. О 22:56:44 під`їжджає автомобіль білого кольору на вигляд зовні схожий на автомобіль марки «Volkswagen Caddy» та особа 3 згинається до особи 2, та водій автомобіля марки «Volkswagen Caddy» (надалі особа 4) о 22:56:53 підходить до осіб 1, 2, 3. О 22:58:00 особа 3 разом з особою 4 піднімають особу 2 та несуть її попід руки до передньої частини службового автомобіля поліції. О 23:03:09 особа 3 та інша особа попід руки відводять особу 2 та поміщають у повозку. О 23:07:51 повозка рушила та автомобілі службовий поліції і марки «Volkswagen Caddy» роз`їхались. О 23:30 відеозапис закінчився (том 1 а.с. 221-222).

Протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного, захисника, свідка, понятих від 09 травня 2022 року встановлено, що 05 вересня 2023 року ОСОБА_12 показав, що спільно із дільничним офіцером поліції Тячівського РВП капітаном ОСОБА_25 в складі добового наряду близько 23:00 на службовому автомобілі заїхали на території автозаправного комплексу та він, ОСОБА_12 вийшов із автомобіля та рухався в сторону туалету. Повідомив, що навпроти АЗС біля рекламного щита (банера) місцеві мешканці припаркували гужовий транспорт та розпочали рух на АЗС. Коли вони його помітили, то одразу почали застосовувати до нього нецензурну лайку. Він, ОСОБА_12 попросив поводити себе культурно, адже на території АЗС перебували інші відвідувачі та повідомив, що вказані особи (як згодом йому стало відомо ОСОБА_16 та ОСОБА_23 ) перебували у сильному алкогольному сп`янінні. Побачивши це він зрозумів, що немає змісту з ними вести діалог та пішов до службового автомобіля. Коли він практично підійшов до автомобіля, то побачив, що ОСОБА_16 йде слідом за ним, коли він розвернувся останній наніс йому удар правою рукою прямо в підборідок, що заставило його зробити крок назад. Надалі він, ОСОБА_12 помітив, що ОСОБА_16 хотів нанести йому ще один удар тією ж рукою (оскільки на це вказувало його положення тіла), однак в той момент було видно, як останній втратив рівновагу (його почало хитати) та почав падати. Тоді він з метою недопущення падіння ОСОБА_16 намагався його лівою рукою вхопити за праве плече, щоб той втримався на ногах, однак не встиг і той повалився на землю. ОСОБА_12 стверджував, що жодних ударів ОСОБА_16 не завдавав, його рух лівою рукою був спрямований на те, щоб втримати ОСОБА_16 на ногах. Зазначив, що в той час ОСОБА_23 знаходився біля них та жодних активних дій не вчиняв, однак також знаходився в безпосередній близькості, ще заставило ОСОБА_12 після падіння повернути свій погляд його сторону, адже ОСОБА_12 очікував удару від нього в тій обстановці, що склалася. Надалі ОСОБА_12 повідомив, що ОСОБА_16 впав на спину, він одразу нахилився до нього та почав надавати йому допомогу та приводи його до тями. Після того, як ОСОБА_16 прийшов до себе він повідомив ОСОБА_12 що будь-якої медичної допомоги не потребує. ОСОБА_12 зазначив, що жодних відкритих ран, крові, які б могли свідчити про необхідність виклику катери швидкої не було. Надалі ОСОБА_12 допоміг йому разом із іншими особами дійти до гужового транспорту, де він його положив та попросив відвезти його додому. Тоді він вдруге запитав в ОСОБА_16 чи потребує останній медичної допомоги, останній відмовився та й прослідував додому (том 1 а.с.263-265).

Відповіддю на запит №384/106/01/4-2021 від 13 лютого 2021 року адресованою начальнику ГУНП в Закарпатській області полковнику поліції ОСОБА_51 встановлено, що у період з 08:00 год. 05 вересня 2021 року по 08:00 год. 06 вересня 2021 року ОСОБА_12 та ОСОБА_25 перебували у складі наряду ГРПП-4, орган поліції, де здійснюється реагування Тячівський РВП ГУНП в Закарпатській області с.Терново- ОСОБА_52 (том 1 а.с.185).

Книгою нарядів відділу поліцейської діяльності №1 ГУНП в Закарпатській області №59/9/2021 розпочатої 31 липня 2021 року, встановлено що 05 вересня 2021 року ОСОБА_12 здійснює реагування с.Терново-Н.Мокра та отримав зброю (а.с.245-248).

Журналом реєстрації інструктажів з питань дотримання заходів безпеки при поводжені зі зброєю відділу поліцейської діяльності №1 ГУНП в Закарпатській області, встановлено що ОСОБА_12 05 вересня 2021 року пройшов відповідний інструктаж (а.с.249-252).

Посадовою інструкцією поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №1 Тячівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_12 , затвердженої наказом начальника Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області № 74 від 05 травня 2021 року вбачається, що поліцейський сектору реагування патрульної поліції забезпечує надання невідкладної, зокрема домедичної і медичної допомоги особам, які постраждали внаслідок правопорушень та інших подій, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя; у межах своєї компетенції з метою охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення застосовують поліцейські превентивні заходи, заходи примусу, визначені відповідно статтями 31-41, 43-46 Закону України «Про Національну поліцію» (том 1 а.с. 238-242).

Висновком дисциплінарної комісії за фактом отримання тілесних ушкоджень громадянином ОСОБА_16 від 06 жовтня 2021 року вирішено притягнути до дисциплінарної відповідальності дільничного офіцера поліції відділу поліцейської діяльності № 1 Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_25 та поліцейського СРПП цього ж підрозділу ГУНП капрала поліції ОСОБА_12 , за фактом нанесення 05 вересня 2021 року ОСОБА_12 тілесних ушкоджень громадянину ОСОБА_53 , у разі доведення їхньої вини працівниками Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м.Львові, у встановленому законом порядку (том 1 а.с.161-168).

Висновком дисциплінарної комісії за фактом звернення гр. ОСОБА_43 щодо причетності поліцейських Тячівського РВП ГУНП до смерті її чоловіка ОСОБА_16 від 23 листопада 2021 року вирішено за скоєння дисциплінарного проступку, грубе порушення вимог частини 1 та пунктів 1, 2, 3, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337 - VII, частин 6, 7 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, пунктів 1, 2, 3, 4 частини 1 статті 18 розділу ІІІ Закону України від 02.07.2015 № 580 - VIII «Про Національну поліцію» та абзаців 1, 2, 3, 6, 7 частини 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пунктів 3, 7 частини 2 розділу ІХ Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах ( підрозділах ) Національної поліції України затвердженої наказом МВС від 27.04.2020 № 357, частини 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026 та порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, що виразилось у приховуванні кримінального правопорушення від обліку, неетичних та непрофесійних діях, не реагуванні на скоєне правопорушення та неповідомленні про це керівництва та служби «102», не здійснення відео фіксації події на нагрудний відеореєстратор, а також скоєнні вчинку, який компрометує його як поліцейського та підриває авторитет Національної поліції України, не вжиття дієвих заходів по наданню медичної допомоги ОСОБА_47 та фактичне залишення його у стані, що загрожував його життя і здоров`ю, що у сукупності подій призвело до смерті останнього, поліцейського СРПП відділу поліцейської діяльності № 1 Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області капрала поліції ОСОБА_12 , відповідно до пункту 7 частини 3 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, звільнити із служби в поліції (том 1 а.с.169-177).

Наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Тячівського РВП ГУНП від 26 листопада 2021 року №2734 було звільнено поліцейського СРПП відділу поліцейської діяльності № 1 Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області капрала поліції ОСОБА_12 (том 1 а.с. 181-183).

Листом Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області №15099/106/29/1-2021 від 07 вересня 2021 року з якого відомо, що за даними іфнормаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційного порталу Національної поліції України» Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області відносно громадянина ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матеріали щодо скоєння ним адміністративних чи кримінальних правопорушень за поточний рік не складались (том 1 а.с.184).

Протоколом огляду речей, документів (аудіофайлів) від 06 травня 2022 року, встановлено, що об`єктом огляду є DVD + R - диски у кількості 3 шт. з написом: диск №1 - «DVD + R 4.7 GB інв. № 951 27.10.2021», диск №2 « DVD + R 4.7 GB інв. № 950 27.10.2021», диск №3 «DVD + R 4.7 GB інв. № 952 27.10.2021», які було досліджено під час судового розгляду. Даний диск було відкрито та виявлено аудіозаписи отримані за результатом проведених негласних слідчих (розшукових) дій зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж. При відкритті диску №1 - « DVD + R 4.7 GB інв. № 951 27.10.2021» встановлено, що на ньому міститься папка із назвою «КП - 03730-2021». У подальшому, відкрито вказану папку в якій наявні інші папки у кількості 19 шт. під назвами «21_11_02 - 21_11_20», при відкритті яких встановлено, що у них містяться файли форматів «WAV» та «Текстовий документ». У наступних файлах формату « WAV » під назвами: «17-01-31.1-364»; «17- 01-34.1-364»; «19-11-56.1-364»; «17-13-38.1-364»; «17-52-26.1-364», де зафіксовано обставини розмов між ОСОБА_12 ( НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 та іншими невстановленими особами. Зокрема, 04 листопада 2021 року о 17:01:31 у ОСОБА_12 невідома особа ( НОМЕР_2 ) спитала: «Ти не забув, що маєш зайти до мене, коли будеш іти на тренєровку?». 13 листопада 2021 року о 17:01:34 ОСОБА_12 звернувся до невідомої особи ( НОМЕР_2 ) зі словами: « а нащо? Та іду раз на тренєровку». 18 листопада 2021 року о 17:52:26 невідомо особа ( НОМЕР_3 ) спитала у ОСОБА_12 : «будеш могти мало прийти май скоро в зал?». Також 20 листопада 2021 року о 17:13:38 ОСОБА_12 повідомив невідомій особі ( НОМЕР_4 ): «він короче майстер України по Муай Тай. Чемпіон Європи і майстер України. Я ти кажу він із сертифікатами ходить, може показати». Крім того, 20 листопада 2021 року о 19:11: 56 ОСОБА_12 повідомив невідомій особі ( НОМЕР_5 ): «нич на тренєровці». При відкритті інших файлів, які містяться на дисках №№1,2,3 не встановлено відомостей, які мають значення для досудового розслідування (том 2 а.с.155-157).

Протоколом про проведення негласної слідчої (розшукової) дії, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 10 грудня 2021 року відомо, що на підставі ухвали слідчого судді Закарпатського Апеляційного суду ОСОБА_54 від 21 вересня 2021 року про надання дозволу на зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж стосовно гр. ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який користується мобільним терміналом, у якому використовується SIM-карта з абонентським номером НОМЕР_1 , здійснено в приміщенні службового кабінету № 4 Закарпатського управління ДВБ НП України прослуховування інформації, здобутої в ході застосування відповідних технічних засобів щодо спілкування вказаного абонента, яка зберігається на магнітному носію « DVD - R » 4,7GB, інв. № 951т та за результатами перегляду інформації, яка б заслуговувала оперативний інтерес не здобуто (том 2 а.с.158).

Протоколом про проведення негласної слідчої (розшукової) дії, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 24 грудня 2021 року відомо, що на підставі ухвали слідчого судді Закарпатського Апеляційного суду ОСОБА_54 від 21 вересня 2021 року про надання дозволу на зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж стосовно гр. ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який користується мобільним терміналом, у якому використовується SIM-карта з абонентським номером НОМЕР_6 , здійснено в приміщенні службового кабінету № 4 Закарпатського управління ДВБ НП України прослуховування інформації, здобутої в ході застосування відповідних технічних засобів щодо спілкування вказаного абонента, яка зберігається на магнітному носію « DVD - R » 4,7GB, інв. № 950т та за результатами перегляду інформації, яка б заслуговувала оперативний інтерес не здобуто (том 2 а.с.159).

Висновком експерта №СЕ-19/107-24/4275-ФП від 08 травня 2024 року, встановлено, що надане на дослідження відео непридатне до ідентифікації осіб за ознаками зовнішності чи форми одягу (том 3 а.с. 40-46).

Суд дотримався норм, визначених ст. 10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою в наданні доказів, дослідженні й доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу суд розглянув відповідно до вимог закону.

При оцінці поданих доказів, суд виходить з загальних принципів кримінального судочинства, практики Європейського суду з прав людини та практики Верховного суду.

Так, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

У ч.2 ст.8 КПК України визначено що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а у ч.5 ст.9 КПК України наголошено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд, проте вона не визначає критеріїв допустимості доказів, оскільки це питання вирішується перш за все внутрішнім правом і національними судами (рішення у справі: «Шенк проти Швейцарії» від 12 липня 1988 року; «Морейра Ферейра проти Португалії» (№ 2) [ВП] від 11 липня 2017 року; «Хеглас проти Республіки Чехія» від 1 березня 2007 року).

Національне судове провадження, коли йдеться про порушення захищеного Конвенцією права (з огляду на характер цього порушення), ЄСПЛ розглядає з позицій дотримання справедливого судового розгляду, що вирізняється не стільки прийнятністю певних доказів за національним правом, скільки тим, чи є провадження, включно із способом збирання доказів, справедливим у цілому (рішення у справі: «Хан проти Сполученого Королівства» від 12 травня 2000 року; «P.G. і J.H. проти Сполученого Королівства» від 25 вересня 2001 року; «Аллан проти Сполученого Королівства» від 5 листопада 2002 року).

Дотримання стандартів справедливості провадження досягається через дотримання прав сторони захисту з урахуванням якості доказів сторони обвинувачення, включно з вирішенням питання про те, чи породжують сумнів щодо їх надійності або точності обставини, за яких їх було отримано, чи були використані у провадженні докази, отримані з порушенням права на захист.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 4 липня 2018 року у справі №688/788/15-к, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Правила оцінки доказів, особливо вимога дотримуватися передбаченого законом порядку при отриманні доказів, покликані запобігати неправомірному втручанню держави та заохочувати доброчесну поведінку правоохоронних органів (постанова ККС ВС від 29.09.2020 у справі № 601/1143/16).

Показання потерпілих та свідків є чіткими, послідовними і не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Протоколи слідчих дій є належними та допустимими доказами, оскільки такі складено уповноваженою на те особою слідчим в присутності понятих. Зауважень та доповнень від учасників слідчих дій щодо їх проведення не надходило, про що у протоколах зроблено відповідні записи.

Експертизи проведені кваліфікованими експертами, на підставі постанов слідчого, належним чином аргументовані, ґрунтуються на ретельному дослідженні, зробленому на підставі діючого законодавства, містять відповіді на усі поставлені питання, висновки обґрунтовані дослідницькою частиною, фактичні дані викладені у висновках відносяться до справи і мають доказове значення. Тому вказані висновки суд покладає в основу прийнятого рішення. Підстав недовіряти висновкам експертів у суду немає.

При цьому, керуючись ст. 85 КПК України суд не приймає до уваги в якості доказу підтвердження вини обвинуваченого протокол про проведення негласної слідчої (розшукової) дії, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 10 грудня 2021 року та від 24 грудня 2021 року, які були досліджений під час судового розгляду, оскільки вони не містять жодних даних щодо підтвердження чи спростування винуватості ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (том 2 а.с.158, 159).

Також, суд не приймає до уваги в якості доказу спростування вини обвинуваченого висновком експерта №СЕ-19/107-24/4275-ФП від 08 травня 2024 року, який був досліджений під час судового розгляду,оскільки даний висновок не спростовує нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_12 (том 3 а.с. 40-46).

Проте інші процесуальні документи, наведені у вироку прямо підтверджують той факт, що досліджені в судовому засіданні докази, які суд визнає належними та допустимими, зібрані в порядку встановленому законом та жодного сумніву у своїй законності та правдивості не викликають.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Суд зазначає, що для вирішення питання про притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинений злочин в обов`язковому порядку мають бути встановлені усі елементи складу злочину, зокрема, об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона, а обов`язок доведення наявності вказаних елементів покладається на сторону обвинувачення.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 365 КК України - перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб, якщо воно спричинили тяжкі наслідки.

Суб`єктом вказаного злочину є посадова особа (спеціальний суб`єкт), яка виконує функції представника влади.

Згідно п.3 постанови Пленуму ВСУ від 26.12.2003 р. № 15 "Про судову практику у справах про перевищення влади або службових повноважень" (далі - Постанова) відповідальність за ст. 365 КК ( 2341-14 ) настає лише за умови, що дії службової особи були зумовлені її службовим становищем і пов`язані з її владними чи службовими повноваженнями. Якщо такого зв`язку не встановлено, дії винного за наявності до того підстав можуть кваліфікуватися за статтями названого Кодексу, що передбачають відповідальність за злочини проти особи, власності, громадського порядку тощо.

Згідно п.5 Постанови - під перевищенням влади або службових повноважень треба розуміти:

а) вчинення дій, які є компетенцією вищестоящої службової особи цього відомства чи службової особи іншого відомства;

б) вчинення дій, виконання яких дозволяється тільки в особливих випадках, або з особливого дозволу, або з додержанням особливого порядку, - за відсутності цих умов;

в) вчинення одноособово дій, які могли бути вчинені лише колегіально;

г) вчинення дій, які ніхто не має права виконувати або дозволяти.

Згідно п.10 Постанови - тяжкими наслідками при перевищенні влади або службових повноважень (ч. 3 ст. 365 КК ( 2341-14 ) визнаються заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень або смерті, доведення його до самогубства, спричинення матеріальних збитків, які у 250 і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян (п. 4 примітки до ст. 364 КК), розвал діяльності підприємства, установи, організації, їх банкрутство, створення аварійної ситуації, що потягла людські жертви, тощо.

Відповідно до п. 11 Постанови - умисне заподіяння смерті чи тяжкого тілесного ушкодження при перевищенні влади або службових повноважень кваліфікується за сукупністю злочинів - за ч. 3 ст.365 КК та однією з таких його статей: 112, 115, 121, 348, 379, 400, а вчинення таких дій через необережність охоплюється ч. 3 ст. 365 КК і додаткової кваліфікації за ст. 119 чи ст. 128 КК не потребує.

Згідно ст. 7 ЗУ «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Виходячи з положень ст. 18 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я.

Статтею 19 ЗУ «Про Національну поліцію», передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Виходячи з положень ст. 23 цього закону поліція відповідно до покладених на неї завдань:1) здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень;2) виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення;3) вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення;4) вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення;5) здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Частиною 2 статті 29 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський захід застосовується виключно для виконання повноважень поліції. Обраний поліцейським захід має бути законним, необхідним, пропорційним та ефективним.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про Національну поліцію» поліція уповноважена затримувати особу на підставах, у порядку та на строки, визначені Конституцією України, Кримінальним процесуальним кодексом та Кодексом України про адміністративні правопорушення України, а також іншими законами України.

Частиною 1 ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу: фізичний вплив (сила); застосування спеціальних засобів; застосування вогнепальної зброї.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію», фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників.

Згідно з ч. 4 ст. 42 Закону України «Про Національну поліцію» для виконання своїх повноважень поліцейські можуть використовувати спеціальні засоби обмеження рухомості (кайданки, сітки для зв?язування тощо).

Статтею 43 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський зобов?язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров?я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим. Попередження може бути зроблено голосом, а за значної відстані або звернення до великої групи людей - через гучномовні установки, підсилювачі звуку.

Частиною 3 статті 43 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що вид та інтенсивність застосування заходів примусу визначаються з урахуванням конкретної ситуації, характеру правопорушення та індивідуальних особливостей особи, яка вчинила правопорушення.

Згідно з ч. 4 ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські зобов?язані надавати невідкладну медичну допомогу особам, які постраждали в результаті застосування заходів примусу.

Відповідно до ч. 5 ст. 43 Закону України «Про Національну поліцію» заборонено застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї до жінок з явними ознаками вагітності, малолітніх осіб, осіб з явними ознаками обмежених можливостей або старості, крім випадків учинення ними збройного чи групового нападу, учинення збройного опору поліцейському, що загрожує життю і здоров?ю інших осіб або поліцейських, якщо відбити такий напад або опір іншими способами і засобами неможливо.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

Поліцейський зобов?язаний письмово повідомити свого керівника, а той зобов?язаний повідомити прокурора про завдання особі тілесних ушкоджень унаслідок застосування фізичної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави.

Судом встановлено, що відповідно до наказу начальника ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_55 № 40 о/с від 14 лютого 2020 року, обвинуваченого ОСОБА_12 прийнято на службу в поліцію, поліцейським сектору реагування патрульної поліції №2 Дубівського відділення поліції Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, з 17 лютого 2020 року, присвоївши йому спеціальне звання рядовий поліції та закріпивши спеціальний жетон (том 1 а.с.232).

Відповідно до наказу начальника ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_56 № 21-о/с від 28 січня 2021 року, ОСОБА_12 звільнено з посади поліцейського сектору реагування патрульної поліції №2 Дубівського відділення поліції Тячівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області з 01 лютого 2021 року та призначено поліцейським з реагування патрульної поліції відділу поліцейської діяльності №1 Тячівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (том 1 а.с. 233).

У період з 08:00 год. 05 вересня 2021 року по 08:00 год. 06 вересня 2021 року ОСОБА_12 перебував у складі наряду ГРПП-4, орган поліції, де здійснюється реагування Тячівський РВП ГУНП в Закарпатській області с.Терново- ОСОБА_52 на транспортному засобі Дастер д.н.з. НОМЕР_7 .

Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_12 05 вересня 2021 року близько 22 год. 56 хв. перебуваючи біля виїзду із АЗС "WOG" в с. Нересниця, по вул. Заводська, 38, Тячівського району, Закарпатської області вийшов із автомобіля, де у той час рухалися ОСОБА_16 та ОСОБА_57 . Між обвинуваченим ОСОБА_12 у ході розмови з ОСОБА_16 виник словесний конфлікт, внаслідок якого ОСОБА_16 замахнувся для нанесення удару обвинуваченому ОСОБА_12 , на що останній відразу, не попередивши ОСОБА_16 про застосування фізичної сили та не надав достатньо часу для виконання законної вимоги, умисно наніс удар кулаком лівої руки в праву половину обличчя в результаті чого останній впав.

Системний аналіз наведених норм Закону України «Про Національну поліцію» дає суду підстави вважати, що поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.

Отже, суд вважає, що у обстановці, яка відбувалася 05 вересня 2021 року в с. Нересниця, по вул. Заводська, 38, Тячівського району, Закарпатської області на території АЗС «WOG», у обвинуваченого ОСОБА_12 , як працівника поліції, не було ніяких передбачених ст.44 Закону України «Про національну поліцію» передумов та підстав для застосування до ОСОБА_16 фізичної сили, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою). Оскільки застування фізичної сили, можливо лише після того, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень.

Проте з дослідженого відеозапису та показів обвинуваченого, встановлено, що обвинувачений в порушення вимог ЗУ «Про Національну поліцію» заздалегідь не попередив ОСОБА_16 про застосування фізичної сили та не надав достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, а відразу наніс удар ОСОБА_16 .

Також обвинувачений ОСОБА_12 при нанесені удару потерпілому не врахував його похилий вік та в порушення вимог ч. 5 ст. 43 ЗУ «Про Національну поліцію» застосував до потерпілого фізичну силу.

Крім того, обвинуваченим ОСОБА_12 не було надано невідкладну медичну допомогу ОСОБА_16 та не було повідомлено керівника про завдання особі тілесних ушкоджень унаслідок застосування фізичної сили.

В свою чергу суд вважає, що поведінка та дії обвинуваченого ОСОБА_12 суперечать вимогам ст. 7 Закону України «Про національну поліцію», за якими саме на поліцію покладаються функції забезпечення дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і має сприяти їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції, принципу законності, закладеному у ст. 8 цього закону, за яким поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Діями обвинуваченого були грубо порушені конституційні права ОСОБА_16 , передбачені ст. 3 Конституції України за якою людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Разом з тим, посилання обвинуваченого ОСОБА_12 щодо відсутності з його боку перевищення службових повноважень, повністю спростовуються сукупністю доказів, досліджених в ході судового розгляду кримінального провадження.

Твердження захисника, що в момент нанесення потерпілому удару, обвинувачений перебував у стані необхідної оборони, суд оцінює, як такі, що спрямовані на уникнення обвинуваченим кримінальної відповідальності, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Кожній особі гарантується право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади (ч.2 ст. 36 КК України).

Тобто, право на необхідну оборону є природним правом кожної людини і його ніхто не може бути позбавлений, незалежно від можливості звернутися за допомогою до правоохоронних органів.

Крім того, право на необхідну оборону є конституційним правом кожного громадянина України.

Згідно до ч.2 ст.27 Конституції України, кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Підставами для застосування необхідної оборони є: суспільно небезпечне посягання; необхідність негайного відвернення чи припинення такого посягання.

Тобто посягання повинно бути суспільно небезпечним і вчинятися людиною у вигляді намагання заподіяти шкоду.

Однак, суттєвою обставиною суспільно небезпечного посягання є його тривалість в певний проміжок часу, протягом якого можливе застосування необхідної оборони.

Роз`яснюючи це положення, Пленум Верховного Суду України ще в постанові від 26.04.2002 року № 1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону» зазначив, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. Перехід використовуваних при нападі знарядь або інших предметів від нападника до особи, яка захищається, не завжди свідчить про закінчення посягання. При розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Невід`ємним елементом необхідної оборони є наявність у того, хто захищається, потреби в негайному відверненні чи припиненні наявного суспільно небезпечного діяння.

Застосовані працівником поліції заходи примусу до потерпілого не були необхідними та пропорційними ситуації, що склалася і не були застосовані відповідно до процедури, установленої законом. Оскільки доказів на підтвердження того, що потерпілим вчинено дії, які б свідчили про реальну наявну загрозу для життя і здоров`я працівника поліції, та які, за своїм характером та об`єктивними проявами могли бути розцінені як такі, що досягли ступеню суспільної небезпечності і викликали б у ОСОБА_12 підстави для захисту, з матеріалів кримінального провадження не вбачається, підстав вважати, що він діяв з метою захисту, не встановлено.

При цьому, суд враховує вік обвинуваченого та потерпілого, який є особою похилого віку, місце події, явну фізичну перевагу обвинуваченого над потерпілим. Встановлено, що реальної загрози заподіяння шкоди обвинуваченому під час події з боку потерпілого не було, що дії потерпілого не були такими, від яких треба захищатись за допомогою нанесення удару.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження тієї обставини, що обвинувачений зазнав суспільно небезпечного посягання, яке б могло створювати реальну загрозу заподіяння шкоди його здоров`ю та життю.

Виходячи із обставин події та висновків судово-медичних експертиз про причини смерті ОСОБА_16 , суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_12 явно виходили за межі наданих йому прав та повноважень, спричинили смерть потерпілого, а тому такі дії знаходяться у причинному зв`язку із заподіяними тяжкими наслідками, в тому числі у вигляді матеріальної та моральної шкоди потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Також, слід зазначити що правова позиція щодо тлумачення і застосування положень статті 365 КК України в частині тяжких наслідків, висловлена Верховним судом України у постанові від 27 жовтня 2016 року у справі № 5-99кс16, згідно з якою наслідки можуть становити не лише майнову, а й включати прояви немайнової шкоди, але тільки ті, які можуть одержати майнове відшкодування, тобто мають матеріальний вимір або перераховуватися в матеріальний еквівалент моральної шкоди.

Об`єктивну сторону складу злочину утворюють лише передбачені частиною першою ст.365 КК України, які супроводжуються визначеним у частині другій статті 364 КК насильством або погрозою його застосування, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Невід`ємні права кожної людини на ці блага за своєю юридичною природою належать до особистих немайнових, які спрямовані на забезпечення її фізичного, соціального та духовного буття і не мають економічного змісту та матеріального вираження. Такі права пов`язані з безумовною цінністю людської особистості самої по собі, а завдана шкода людині в результаті їх порушення фізична та/або моральна шкода є самодостатнім критерієм для оцінки відповідних протиправних дій як найбільш тяжких.

Наявність у потерпілої особи цивільного права на відшкодування відповідної шкоди шляхом переведення її у грошовий еквівалент не може бути підставою для обмеження кримінальної відповідальності винних залежно від використання чи невикористання цього права і способу його здійснення.

Компенсація в порядку цивільного судочинства спрямована насамперед на відновлення наскільки це можливо порушеного права потерпілого. Для досягнення зазначеної мети у випадках, коли втрачене людиною благо не може бути повернуто, оцінка шкоди у матеріальному вираженні як мірило відшкодування є необхідним засобом реалізації компенсаційного механізму (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018р. у справі №301/2178/13к).

Таким чином, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження приходить до висновку, що ОСОБА_12 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 365 КК України, а саме перевищення службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, супроводжувалися насильством, за відсутності ознак катування, що спричинило тяжкі наслідки.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Також суд враховує, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Поліція відповідно до статей 1, 2 Закону «Про Національну поліцію», покликана служити суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. У своїй діяльності поліція згідно із статтею 6 зазначеного Закону повинна керуватися принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Необхідним чинником практичного втілення цих засад є створення дієвої системи запобігання зловживанням і свавільному використанню поліцейськими наданих їм законом повноважень, зокрема, із застосуванням сили та інших заходів примусу. Така система має забезпечувати невідворотність покарання за дії, зумовлені службовим становищем зазначених осіб. Адже наявність у працівників правоохоронних органів владних повноважень неминуче зумовлює ризик використання їх всупереч легальній меті та/або в непередбачений законом спосіб, що тягне ряд соціально небезпечних наслідків, у тому числі грубе порушення прав і свобод людини як найцінніших об`єктів кримінально-правової охорони. Відвернення таких ризиків шляхом реалізації кримінальної відповідальності узгоджується з визначеними у частині першій статті 1 КК України завданнями і передбачено частиною другою статті 50 КК України метою покарання.

Дієвість юридичних засобів запобігання протиправній поведінці уповноважених осіб є однією з необхідних умов створення правоохоронної системи, яка б досягла головного результату, - захисту прав і законних інтересів людини і громадянина, і таким чином виправдовувала легітимні очікування суспільства.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 365 КК України є тяжким злочином.

Обставинами, відповідно до ст. 66, 67 КК України, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , суд враховує дані про його особу, який за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні одну малолітню дитину, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не значиться, раніше не судимий, враховуючи думку потерпілих, а також враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_12 покарання у межах санкції ч. 3 ст. 365 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах.

Відповідно до ст. 54 КК України особа, засуджена за тяжкий чи особливо тяжкий злочин, яка має військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, може бути позбавлена за вироком суду цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Наразі ОСОБА_12 є капралом поліції, даних про те, що він позбавлений спеціального звання, матеріали кримінального провадження не містять, а тому з огляду на положення ст. 54 КК України, підлягає позбавлення такого спеціального звання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373-376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 3 роки.

У відповідності до ст.54 КК України, позбавити ОСОБА_12 спеціального звання "капрал поліції".

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_12 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1