Номер провадження 11-сс/816/193/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 січня 2026 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

З 11 липня 2025 року слідчим відділом здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0012291, відкритого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за фактом самовільного залишення тимчасового місця несення служби військовослужбовцем ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 січня 2026 року до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 18 лютого 2026 року включно без визначення розміру застави. Рішення суду мотивоване тим, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_6 злочину за ч. 5 ст. 407 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів; крім того, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень.

В апеляційній скарзі захисник просила скасувати ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 січня 2026 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 та обрати йому більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказувала, що ОСОБА_6 фактично визнав ті обставини, що відмовився від проходження військової служби, самовільно покинув розташування військової частини, та не заперечував проти обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зазначала, що ОСОБА_6 вважав, що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, оскільки, на його думку, він був мобілізований всупереч наявним у нього хворобам, наполягав на направленні для проходження ВЛК для визначення стану його здоров`я та придатності до військової служби.

До початку апеляційного розгляду від захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без її участі. Від прокурора ОСОБА_8 також надійшло клопотання, в якому він просив розглядати апеляційну скаргу без його участі.

З урахуванням зазначеного, а також тих обставин, що клопотань про проведення апеляційного розгляду за обов`язкової участі ніхто з учасників провадження не заявляв, при тому, що у поданій скарзі не ставиться питання про погіршення становища підозрюваного, наявні підстави для здійснення розгляду даної справи за відсутності ОСОБА_6 , його захисника та прокурора, що узгоджується з положеннями ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши апеляційні доводи та вимоги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0012291 від 11 липня 2025 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

19 грудня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, - самовільному залишенні місця несення служби військовослужбовцем тривалістю понад 3 доби, вчиненому повторно протягом року в умовах воєнного стану.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 грудня 2025 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_6 з метою приводу до суду для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

26 січня 2026 року місцезнаходження ОСОБА_6 було встановлено співробітниками ВСП.

З наданих органом досудового розслідування матеріалів, які обґрунтовують клопотання, колегія суддів вбачає, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Враховуючи, що суд на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на приведені у клопотанні органу досудового розслідування докази, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав вважати, що підозра у причетності ОСОБА_6 до інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Слідчий суддя суду першої інстанції обґрунтовано визнав актуальними ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Ризики переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень обумовлені суспільною небезпечністю злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , суворістю покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, та тим, що досудове розслідування триває, а підозрюваний допускав неявки на виклик слідчого.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів та зазначає, що у справі немає жодних фактів, які б давали підстави вважати, що певні соціальні зв`язки чи схильності підозрюваного зможуть виступити превентивним засобом у його поведінці.

Колегія суддів вважає, що тримання під вартою є єдиним запобіжним заходом, здатним забезпечити цілі правосуддя в даному провадженні. Особисте зобов`язання, на якому наполягає сторона захисту, не забезпечує належної ізоляції підозрюваного від свідків і не виключає ризик його втечі.

Погоджуючись із рішенням слідчого судді суду першої інстанції про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів враховує наступне.

Сумська область є прикордонною територією, що безпосередньо межує з країною-агресором. В умовах воєнного стану контроль за лінією кордону та прикордонними смугами суттєво ускладнений через постійні бойові дії, диверсійні загрози та руйнування інфраструктури зв`язку.

Таким чином, в умовах збройної агресії та територіальної близькості до ворога лише тримання під вартою може гарантувати неможливість втечі підозрюваного на непідконтрольну територію або за кордон поза межами офіційних пунктів пропуску.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом у порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження. Натомість доводи та твердження апелянта, про які зазначено в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, у зв`язку з чим доходить висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 січня 2026 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 лютого 2026 року включно без визначення розміру застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4