Справа №386/1090/25
Провадження №1-кп/385/69/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2026 року колегія суддів Гайворонського районного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Гайворон Кіровоградської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000277 від 01.10.2021 року, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Голованівськ, Голованівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, маючого вищу освіту, не одруженого, працюючого головою ФГ «Колос», не депутата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

представників потерпілої юридичної особи ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Гайворонського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

03.02.2026 року до суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 днів та залишення раніше визначеного розміру застави у межах 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 3028000,00 грн. Дане клопотання мотивується тим, що на даний час продовжують існувати та не зменшилися ризики передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які заявлені в ході досудового розслідування, а саме: 1) обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності; 2) незаконно виливати на свідків з метою уникнення покарання, що йому загрожує в разі визначення його винуватим.

Прокурор зазначає, що під час розслідування встановлено, що особисте зобов`язання не може бути застосоване до обвинуваченого ОСОБА_5 , так як даний запобіжний захід не буде відповідати тяжкості вчиненого злочину. Особиста порука, яка полягає у наданні особам, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу, так в ході розслідування даного провадження таких осіб не встановлено.

Також обвинуваченому ОСОБА_5 не може бути застосовано міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, так як дана міра передбачає собою заборону залишати житло цілодобово або у певний період, так як місце його проживання знаходиться в одному населеному пункті та на незначній відстані від місця проживання свідків у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, які не допитані судом з приводу його протиправних та злочинних дій, а також вчиняти інші дії з метою перешкоджання всебічному, повному і неупередженому встановленню істини по кримінальному провадженню, є необхідність в продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала подане клопотання та просить суд його задовольнити.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_10 , в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про продовження відносно його підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просить відмовити у його задоволенні. Вказав, що клопотання необґрунтоване та не відповідає вимогам КПК України. Ризики про які зазначає прокурор надумані, необґрунтовані та будь-яких доказів на підтвердження їх існування також не надано. Додатково зазначив, що сума застави є непосильною для обвинуваченого та таку слід зменшити, а також обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_9 , в судовому засіданні також заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про продовження відносно його підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просить відмовити у його задоволенні. Зазначив, що ризики необґрунтовані та прокурор не надає доказів на підтвердження їх існування. У разі якщо суд дійде висновку про необхідність застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу просить обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло у певний період доби або заставу у розмірі один мільйон гривень.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про продовження відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та підтримав позиції своїх захисників.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що являється сусідом ОСОБА_5 , до 2022 року часто з ним спілкувався, після 2022 року рідко його бачив. Свідок працює в райавтодорі з 1994 року водієм, графік роботи з 08 годин до 20 години, може працювати і вночі. У 2025 році весною чи літом, точно не пам`ятає, його допитували працівники поліції стосовно того чи проживає ОСОБА_5 за своїм місцем проживання чи ні. Свідок зазначив, що ОСОБА_5 до моменту затримання вдома з`являвся періодично, вдома у нього була собака, яку він приїздив годувати. Чи проживає постійно там ОСОБА_5 йому не відомо.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали судового провадження, допитавши свідка, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.191 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем в особливо великих розмірах.

Відповідно до ухвали слідчого судді Голованівського районного суду Кіровоградської області від 16.05.2025 року, яка ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 27.05.2025 року залишена без змін, відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13.07.2025 року включно та визначено розмір застави у межах 2000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 6056000,00 грн.

Ухвалами Гайворонською районного суду Кіровоградської області від 11.07.2025 року, 02.09.2025 року, 27.10.2025 року та 17.12.2025 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , востаннє до 14.02.2026 року включно та зменшено розмір застави до 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 3028000 грн.

Суд зазначає, що продовження строку дії запобіжного заходу стає можливим за наявності ризиків. Ризик це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування та розгляду судом кримінального провадження (способу життя, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків, тощо).

Рішення про застосування одного з видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

При вирішенні доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 судом враховано наступне.

Процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема те, що обвинувачений ОСОБА_5 може: 1) з метою уникнення відповідальності переховується від органів досудового розслідування та суду, що пояснюється тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжких злочинів, за яке передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до дванадцяти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Так ОСОБА_5 може використати наявні у нього засоби та можливості для переховування від суду, у тому числі, може покинути територію України з метою уникнення від кримінальної відповідальності, як законним, так і незаконним шляхом; 2) незаконно впливати на свідків з метою уникнення покарання, що йому загрожує в разі визначення його винуватим, а також з урахуванням бажання уникнути відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання та вагомості доказів обґрунтованості підозри, незаконно впливати на свідків, які вже допитані у проваджені органом досудового розслідування, проте не допитані в судовому засіданні, з метою зміни та дачі показів останніми на його користь. Реальність настання вказаного ризику, підтверджена в тому числі самими обставинами вчинення злочину, які йому інкриміновано; не перестали існувати на даний час, й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Матеріали судового провадження, станом на день розгляду судом клопотання прокурора, містили дані, які вказували на наявність достатніх підстав вважати, що ризики переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду не зменшились та не відпали, виходячи з обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення та можливого покарання у вигляді позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що прокурором не доведено належними та допустимими доказами, що обвинувачений впродовж року не проживав за місцем реєстрації.

Разом з тим, суд вважає, що у даній конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з 16.05.2025 року. Загальний строк перебування обвинуваченого під вартою не є довготривалим і таким, що перебуває поза межами розумного.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), що відноситься до категорії особливо тяжких. Покарання за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення передбачає позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Судом враховано вік обвинуваченого, стан здоров`я, сімейний стан, його майновий стан, який працевлаштований, працює головою ФГ «Колос», який раніше не судимий.

Також суд зауважує, що розгляд даного кримінального провадження лише розпочався, представник потерпілої юридичної особи та свідки ще не допитані під час судового слідства та мають допитуватись.

У силу своїх владних повноважень, ОСОБА_5 об`єктивно має широке коло зв`язків та не будучи обмеженими у вільному спілкуванні може використати такі з метою здійснення впливу на експертів, спеціалістів по вказаному кримінальному провадженню.

Відтак, беручи до уваги наведені обставини, є підстави вважати наявними ризики переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків. Тому, зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. ОСОБА_5 є дієздатною особою, даних про наявність вад здоров`я, які перешкоджають утримувати вказану особу в слідчому ізоляторі, не встановлено.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить приписам ч. 2 ст. 183 КПК України.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК розмір застави визначається урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. А ч. 5 ст. 182 КПК визначає межі суми застави для злочинів різних категорій і також зазначає, що у виняткових випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у визначених законодавством межах не здатна забезпечити виконання підозрюваною особою покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, що перевищує максимальний рівень.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ (рішення у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain, заява № 12050/04 від 28.09.2010, пункти 78 - 81); «Істоміна проти України» (Istomina v. Ukraine, заява № 23312/15 від 13.01.2022, пункт 25) рішення щодо розміру застави повинне гарантувати виконання процесуальних обов`язків і бути співмірним майновому стану підозрюваного.

Колегія суддів вважає, що можливість перевищення максимального розміру застави (збільшення обтяження) корелюється з аналогічною можливістю її зменшення за наявності відповідних обставин згідно з принципом верховенства права (ст. 8 КПК).

На переконання колегії суддів, з урахуванням вимог пропорційності розміру застави обов`язку обвинуваченого виконувати покладені на нього обов`язки, а також помірності для нього такого розміру, визначений судом розмір застави в межах 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, слід змінити, та зменшити розмір застави до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що є максимальним розміром передбаченим п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, та становить 998400 грн. Саме такий розмір застави, на думку колегії суддів, буде співмірним з існуючими у кримінальному провадженні ризиками та в разі внесення такого розміру застави це зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого і виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених п.п. 1-3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Застосовуючи до обвинуваченого поряд з запобіжним заходом у виді тримання під вартою, альтернативний запобіжний захід у виді застави, суд вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати за кожною вимогою до суду, 2) не відлучатися з Голованівського району Кіровоградської області, 3) повідомляти суд та прокурора про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, 4) утримуватися від спілкування з представниками потерпілої юридичної особи, свідками з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину, 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 998400 грн.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 184, 193-194, 196-197, 205, 315, 331, 395 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 (шістдесят) днів, а саме до 10 квітня 2026 року, включно.

Одночасно визначити обвинуваченому ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої визначити у межах 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 998 400 (дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч чотириста) грн., яка може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок суми застави, має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити письмово прокурора Голованівської окружної прокуратури ОСОБА_6 , яка звернулася з клопотанням, та головуючого суддю Гайворонського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 .

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Уповноважена службова особа Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» у разі внесення застави при звільненні ОСОБА_5 зобов`язана роз`яснити його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов'язків.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися з Голованівського району Кіровоградської області без дозволу суду;

3) повідомляти суд та прокурора про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з представниками потерпілої юридичної особи, свідками з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити протягом двох місяців, тобто до 10 квітня 2026 року.

Копію ухвали вручити прокурору та обвинуваченому а також надіслати захисникам обвинуваченого, Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3