УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №366/2918/23

Провадження №1-кп/366/64/26

29 січня 2026 року Іванківський районний суд Київської області колегіально в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілих ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Начальника Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.15, п.5 ч.2 ст.115, п.5 п.13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Начальник відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_10 звернувся до суду з обвинувальним актом в рамках кримінального провадження №0000436 від 3 березня 2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною ч.2 ст. 15, п.5 ч.2 ст. 115, п.5 п.13 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 122 КК України.

Ухвалою суду від 25 вересня 2023 року у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 22 лютого 2024 року призначено судовий розгляд у вказаному кримінальному провадженні.

16 жовтня 2025 прокурор Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_11 звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_7 на шістдесят діб, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні Іванківського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження № 0000436 від 03.03.2023, за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115, п.п. 5, 13 ч. 2 ст. 115. ч. 1 ст. 122 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванні час, у ОСОБА_7 , з невстановлених мотивів виник злочинний умисел на умисне вбивство ОСОБА_12 , яка є співмешканкою ОСОБА_13 . Так, переслідуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне спричинення смерті іншій людині, та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків для ОСОБА_14 у вигляді смерті ОСОБА_7 придбала у невстановленому місці та у невстановлений спосіб високотоксичну хімічну речовину, що містить в своєму складі талій. З метою здійснення умисного вбивства ОСОБА_14 . 26.01.2023 ОСОБА_7 придбала в інтернет-магазині ТОВ «МАУДАУ» пляшку алкогольного напою «OAKHEART Spised» ємністю 0,5 л., розплатившись за неї готівкою при отриманні у відділенні ТОВ «Нова Пошта» № 189 (до 30 кг) вул. Ялтинська, 24/23.

Придбавши вказану пляшку алкогольного напою «OAKHEART Spised» ємністю 0,5 л. ОСОБА_7 шляхом проколу невстановленим предметом верхньої частини закоркованої пробки додала до її вмісту високотоксичну хімічну речовину, що містить в своєму складі талій.

Крім того, з метою реалізації свого злочинного умислу- ОСОБА_7 створила у соціальній мережі «Facebook» сторінку під назвою « ОСОБА_15 », на якій розмістила інформацію щодо розіграшу алкогольних напоїв та солодощів, під яким навмисно відмітила потерпілу ОСОБА_14 та інших осіб як переможців. Будучи введеною в оману щодо перемоги в розіграші алкогольних напоїв та солодощів, ОСОБА_14 після отримання на мобільний телефон відповідного повідомлення та перейшовши за посиланням яке містилось у вказаному повідомленні, на сторінку у соціальній мережі «Facebook» сторінку під назвою « ОСОБА_15 » переконалась у виграші залишивши свої дані для відправки виграшу поштовою службою ТОВ «Нова Пошта».

Усвідомлюючи, що умисне вбивство шляхом відправки отруйного алкогольного напою є небезпечним для життя та здоров`я не тільки ОСОБА_14 , але і інших осіб, оскільки вказаний алкогольний засіб остання може вжити не одноособово, та бажаючи настання таких наслідків - ОСОБА_7 30.01.2023 зустрівшись о 18 год. 30 хв. за адресою м. Київ, вул. Костянтина Заслонова, 13-Б, з кур`єром ТОВ «Нова Пошта» ОСОБА_16 , передала останньому для відправки до відділення № 4 ТОВ «Нова Пошта» по вул. Соборній, 52, у м. Фастів Київської області посилку на ім`я ОСОБА_14 .

Отримавши 31.01.2023 у відділенні № 4 ТОВ «Нова Пошта» по вул. Соборній, 52, у м. Фастів Київської області відправлену ОСОБА_7 з метою умисного вбивства посилку, яка містила алкогольний напій «ОАКHEART Spised» ємністю 0,5 л. та три шоколадки марки «Spell» ОСОБА_14 принесла додому за адресою АДРЕСА_1 та поклала для зберігання до холодильнику.

У подальшому ОСОБА_14 вирішила розпити вищевказану пляшку алкогольного напою «ОАКНEART Spised» у компанії своїх подруг ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та 02.02.2023 близько 17 год. 00 хв. перебуваючи у кафе «По пивку», що знаходиться за адресою вул. Соборна, 44/2 у м. Фастів Київської області, останні під час спілкування вжили вищевказану пляшку алкогольного напою «OAKHEART Spised» ємністю 0,5 л. та розійшлись по домівках.

На наступний день 03.02.2023 ОСОБА_14 та її подруги ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 відчули різке погіршення стану здоров`я та негайно звернулися до лікарні.

Своїми протиправними діями, ОСОБА_7 спричинила ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді гострого отруєння сполуками талію, що спричинило тривалий розлад здоров`я, які відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_7 виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі. Крім того, в результаті протиправних дій ОСОБА_7 , які виразились у відправці ОСОБА_14 отруйного алкогольного напою «ОАКНЕART Spised», яка діяла умисно, усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання, постраждали ОСОБА_21 ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , яким в результаті вжиття отрутного алкогольного напою «OAKHEART Spised» спричинено тілесні ушкодження у вигляді гострого отруєння сполуками талію, що спричинило тривалий розлад здоров`я, які відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Досудовим розслідуванням також встановлено, що у невстановлений час у ОСОБА_7 , з невстановлених мотивів виник злочинний умисел на умисне вбивство ОСОБА_14 , яка є співмешканкою ОСОБА_13 .

Так, переслідуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне спричинення смерті іншій людині, та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків для ОСОБА_14 у вигляді смерті, ОСОБА_7 придбала у невстановленому місці та у невстановлений спосіб високотоксичну хімічну речовину, що містить в своєму складі талій, крім цього, придбала в інтернет-магазині ТОВ «МАУДАУ» пляшку алкогольного напою «OAKHEART Spised» ємністю 0,5 л., та шляхом проколу невстановленим предметом верхньої частини закоркованої пробки додала до вмісту пляшки високотоксичну хімічну речовину, що містить в своєму складі талій.

У подальшому ОСОБА_7 30.01.2023 відправила за допомогою кур`єра посилку на ім`я ОСОБА_14 , яка в свою чергу отримавши її 31.01.2023 вирішила розпити вищевказану пляшку алкогольного напою 02.02.2023 у компанії своїх подруг ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ОСОБА_20 .

На наступний день 03.02.2023 потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_20 ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 відчули різке погіршення стану здоров`я та негайно звернулись до лікарні.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 спричинила ОСОБА_14 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 тілесні ушкодження у вигляді гострого отруєння сполуками талію, що спричинило тривалий розлад здоров`я, які відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Крім цього. досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, на ґрунті сталих неприязних відносин з ОСОБА_22 у ОСОБА_7 повторно виник злочинний умисел на вчинення умисного вбивства, способом небезпечним для життя багатьох осіб.

Так, переслідуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне спричинення смерті іншій людині та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків для ОСОБА_22 у вигляді смерті - ОСОБА_7 придбала у невстановленому місці та у невстановлений спосіб високотоксичну хімічну речовину, що містить в своєму складі талій.

Крім цього, з метою здійснення умисного вбивства ОСОБА_22 , ОСОБА_7 у невстановленому місці та у невстановлений досудовим розслідуванням час придбала пляшку алкогольного напою «ОАKHEART Spised» ємністю 0,5 л.

Придбавши вказану пляшку алкогольного напою «ОАKHEART Spised» ємністю 0,5 л. ОСОБА_7 шляхом проколу невстановленим предметом верхньої частини закоркованої пробки додала до вмісту пляшки високотоксичну хімічну речовину, що містить в своєму складі талій.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_7 11.02.2023 о 14 год. 38 хв. відправила ОСОБА_22 з абонентського номеру НОМЕР_1 у мессенджері «VIBER» СМС-повідомлення в якому було зазначено, що останній став переможцем у розіграші алкогольного напою та солодощів «До дня закоханих», та отримує пляшку міцного алкогольного напою з солодощами. Для отримання виграшу необхідно зазначити данні для відправки поштою.

Будучі введеним в оману щодо перемоги в розіграші алкогольних напоїв та солодощів ОСОБА_22 , після отримання на мобільний телефон вказаного повідомлення надав свої дані для відправки виграшу поштовою службою ТОВ «Нова Пошта».

Усвідомлюючи, що умисне вбивство шляхом відправки отруєного алкогольного напою є небезпечним для життя та здоров`я не тільки ОСОБА_22 , але і інших осіб, оскільки вказаний алкогольний засіб останній може вжити не одноособово, та бажаючи настання таких наслідків ОСОБА_7 13.02.2023 зустрівшись о 19 год. 00 хв. за адресою м. Київ, вул. Двінська, 1-А, з кур`єром ТОВ «Нова Пошта» ОСОБА_23 , передала останньому для відправки до відділення № 1 ТОВ «Нова Пошта» в смт. Іванків Вишгородського району Київської області посилку на ім`я ОСОБА_22 .

Отримавши 19.02.2023 у відділенні № 1 ТОВ «Нова Пошта» в смт.Іванків Вишгородського району Київської області відправлену ОСОБА_7 з метою умисного вбивства посилку, яка містила алкогольний напій «ОАКHEART Spised» ємністю 0,5 л., ОСОБА_22 приніс її додому за адресою АДРЕСА_2 , де 21.02.2023 близько 20 год. 00 хв. вжив частину вказаного алкогольного напою.

Після вжиття алкогольного напою «OAKHEART Spised» стан здоров' ОСОБА_22 різко погіршився, в результаті чого 22.02.2023 його госпіталізовано до КНП ІСР «Іванківська ЦРЛ» та у подальшому переведено для лікування до Київської обласної клінічної лікарні.

В результаті протиправних дій ОСОБА_7 , які виразились у відправці ОСОБА_22 отруєного алкогольного напою «OAKHEART Spised». яка діяла умисно, усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання, а також припускала небезпеку для життя багатьох людей. 08.02.2023 від гострого отруєння талієм (талотоксикозу) з ураженням органів-мішеней у вигляді мультисиндрому, а саме психоневрологічного, кардіосудинного, ендокринного, гематологічного, гепаторенального, дерматологічного синдромів з розвитком поліорганної недостатності та синдрому дисимінованого внутрішньо судинного згортання крові настала смерть ОСОБА_22 .

Таким чином, у скоєнні злочину обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій 16.03.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та 27.06.2023 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115, п.п. 5, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 122 КК України.

Підозрюваній ОСОБА_7 17.03.2023 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого під час досудового розслідування неодноразово продовжувався.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Киева від 08.09.2023 строк тримання ОСОБА_7 під вартою продовжено до 30.09.2023, включно.

Рішення суду першої інстанції щодо обрання та продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 неодноразово перевірялись Київським апеляційним судом.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 згідно ч. 2 ст. 177, ст. 194 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115, п. 5 п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 122 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім того, станом на момент подачі даного клопотання заявлені ризики переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків. перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити нове кримінальне правопорушення не зменшились та не відпали.

Сторона обвинувачення посилається на наступні ризики, передбачені п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України:

- згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115, п. 5 п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 122 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, тому підозрювана, знаючи про тяжкість покарання, що їй загрожує, у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, з метою уникнення покарання за вчинені нею злочини може переховуватися від суду. Крім цього, обвинувачена не має стримуючих соціальних зв`язків.

- згідно п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_7 перебуваючи на волі, може незаконно впливати шляхом підбурювання, вмовляння чи залякування потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, у тому числі здійснення стосовно останніх насильницьких дій з використанням отрут, також підозрюваній вручено дане клопотання з додатками до нього, в яких вказано повні анкетні дані потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні.

- згідно п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_7 вчинила злочини проти життя та здоров`я особи способом небезпечним для життя багатьох осіб, з використанням конспірації та отрути, що не виключає використання аналогічних методів вчинення нових злочинів щодо свідків та інших учасників кримінального процесу під час перебування її на волі.

Застосування до обвинуваченої ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, пов`язаними перешкоджанням здійсненню кримінального провадження та вчиненням нових злочинів.

Відповідно до ст. 178 КПК України, у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено, що зібрані під час досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_7 до вчинення нею злочинів. передбачених ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115, п.п. 5, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 122 КК України.

ОСОБА_7 вчинила злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, то ж тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання її винною у злочинах, у вчиненні яких вона підозрюється, є достатньою та співрозмірною для продовження строку застосування останній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, в разі застосування до ОСОБА_7 запобіжних заходів не пов`язаних з триманням під вартою, таких як застава, особиста порука, особисте зобов`язання чи домашній арешт, сторона обвинувачення не зможе в повній мірі забезпечити виконання завдань кримінального провадження та не матиме можливості запобігти її спілкуванню з іншими учасниками провадження, впливу на свідків по справі з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню виконанню завдань кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити, дав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні.

В судовому засіданні обвинувачена та захисник заперечували проти задоволення клопотання та просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Вважають, що прокурор не довів наявність ризиків передбачених частиною першою статті 177 КПК України, та досліджені в судовому засіданні письмові докази не підтверджують її винуватість. Крім того, зазначили, що у неї на утриманні є мати похилого віку, місце роботи, постійне місце проживання, сталі зв`язки.

Потерпілі та представник підтримали думку прокурора.

Дослідивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000436, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 3 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною ч.2 ст. 15, п.5 ч.2 ст. 115, п.5 п.13 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 122 КК України, клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною ч.2 ст. 15, п.5 ч.2 ст. 115, п.5 п.13 ч.2 ст. 115, ч.1 ст. 122 КК України, а саме в закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб; умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я; в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчинене способом, небезпечним для життя багатьох осіб, вчинене особою, яка раніше вчинила вбивство.

18 березня 2023 слідчим суддею Іванківського районного суду Київської області підозрюваній ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

28 вересня 2023 строк тримання під вартою ОСОБА_7 продовжено до 26 листопада 2023 року включно.

23 листопада 2023 строк тримання під вартою ОСОБА_7 продовжено до 21 січня 2024 року включно.

16 січня 2024 строк тримання під вартою ОСОБА_7 продовжено до 15 березня 2024 року включно.

22 лютого 2024 строк тримання під вартою ОСОБА_7 , продовжено до 21 квітня 2024 року включно, та призначено судовий розгляд вказаного кримінального провадження.

Ухвалою від 21.04.2024 строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 продовжено до 16.06.2024 року.

Ухвалою від 30.05.2024 строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 продовжено до 28.07.2024 року.

Ухвалою від 15.07.2024 строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 продовжено до 12.09.2024 року.

Ухвалою від 02.09.2024 строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 продовжено до 31.10.2024 року.

Ухвалою від 22.10.2024 строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 продовжено до 20.12.2024 року.

Ухвалою від 11.12.2024 строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 продовжено до 11.02.2025 року.

Ухвалою від 05.02.2025 строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 продовжено до 05.04.2025 року.

Ухвалою від 24.03.2025 строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 продовжено до 24.05.2025 року.

Ухвалою від 01.05.2025 строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 продовжено до 1.07.2025 року.

Ухвалою від 26.06.2025 строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 продовжено до 26.08.2025 року.

Ухвалою від 21.08.2025 строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 продовжено до 21.10.2025 року.

Ухвалою від 16.10.2025 строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 продовжено до 16.12.2025 року.

Ухвалою від 08.12.2025 строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 продовжено до 08.02.2026 року.

Вирішуючи клопотання прокурора колегія суддів, з урахуванням положень кримінального процесуального закону щодо судового контролю за дотриманням прав обвинуваченої, керуючись принципом правової визначеності, відповідно до положень статті 183 КПК України, прийшла до наступних висновків.

Відповідно до статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із положеннями статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ретельно проаналізувавши доводи, наведені прокурором, суд дійшов висновку про те, що такі обставини як зміст та обсяг обвинувачення, конкретні обставини вчинення злочину, який інкриміновано обвинуваченій, дані про особу обвинувачену, у своїй сукупності свідчать про наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Так, враховуючи військову агресію проти України, яка суттєво обмежує можливість виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, на сьогодні існують такі ризики як: обвинувачена, перебуваючи на волі зможе переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

При визначенні імовірності переховування ОСОБА_7 від суду, суд враховує 1) тяжкість покарання, що загрожує останній у разі визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, яке класифікується, як особливо тяжкий злочини; 2) майновий стан обвинуваченої, яка не працює, не має постійного заробітку; 3) сімейний стан, а саме ОСОБА_7 не заміжня, неповнолітніх дітей на утриманні не має; 4) поведінку обвинуваченої, яка під час проведення судового засідання в режимі відеоконференції, вимикала камеру, вживала ліки, з метою госпіталізації, що призводила до зриву судових засідань. Поведінка обвинуваченої вказує на небажання виконувати свої процесуальні права, затягування судового процесу та розумних строків розгляду справи.

Співставлення можливих негативних наслідків для обвинуваченої у вигляді її можливого ув`язнення у майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Сама по собі тяжкість можливого покарання не є вирішальною при оцінці ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак, на переконання суду, даний факт у сукупності з відомостями, що характеризують особу обвинуваченої, поведінкою після вчинення злочину, може слугувати підставою для переховування від суду.

Враховуючи наведене, суд обґрунтовано приходить до висновку, що ОСОБА_7 може переховуватись від суду. Крім того, доведеним є те, що на теперішній час, ризик переховування обвинуваченої ОСОБА_7 від суду не зменшився, не втратив свою актуальність та продовжує існувати.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, повторно зазначила, що має сталі соціальні зв`язки, перебуває на утриманні мати похилого віку, яка постійно хворіє, за нею зберігається місце роботи, вона має постійне місце проживання у смт. Іванків Вишгородського району Київської області.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 посилаючись на не підтвердження ризиків зазначених прокурором у клопотанні про продовження строку тримання під вартою, також просив відмовити у задоволенні клопотання.

Вислухавши позицію сторони захисту та самої обвинуваченої, колегія суддів звертає увагу, що суду не надано доказів перебування на утриманні обвинуваченої матері похилого віку, доказів її хвороби. Крім того, не надано доказів того, що після її затримання, за ОСОБА_7 зберігається місце роботи, тому в поєднанні з тяжкістю злочину, наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, процесуальну поведінку обвинуваченої, яка приймала ліки, для зриву судового засіданні, відключення камери під час проведення судового засідання в режимі відеоконференції із слідчим ізолятором, доводи сторони захисту не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до пункту 3 статті п`ятої Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Оскільки, відповідно до статті 12 КК України ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченому частиною другою статті 115 КК України, наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, суд приходить до висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд оцінивши усі обставини та з урахуванням воєнного стану на території України, введений Указом Президента України від 24 лютого 2022 року, пункт 3 частини першої статті 138 КПК України, відповідно до якого непереборною силою є епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини, пункт 8 рекомендації Ради суддів України від 2 березня 2022 року відповідно до якого у розумінні статті 177 КПК України новими ризиками, які виправдовують тримання особи під вартою, безумовно належить військова агресія проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Обвинувачена не є військовозобов`язаною, тому, при бажанні може залишити межі країни, в тому числі через тимчасово непідконтрольні частини кордону.

Крім того, колегією суддів береться до уваги, що у контексті практики ЄСПЛ ризик втечі підозрюваного, обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни застосованого до ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання таким ризикам.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів враховує вимоги п.3 і п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

З урахуванням того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі; з огляду на те, що прокурором доведено наявність ризику переховування від суду, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, враховується тяжкість покарання за вчинені кримінальні правопорушення, можливість виїзду за кордон, поведінка обвинуваченої під час розгляду кримінального провадження, зокрема зриву судових засідань під час проведення відеоконференцій, зловживання прийомом ліків, з метою подальшої госпіталізації, вказує на недостатність застосування до обвинуваченої більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаному ризику, - колегія суддів приходить до висновку про доцільність продовження обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також суд враховує й наявність ризики тиску на потерпілих, свідків з метою зміни ними показань, або уникнення від дачі показань. Окрім того, покази потерпілих та свідків мають доказове значення у кримінальному провадженні, а тому ОСОБА_7 може впливати на них шляхом вмовлянь або погроз з метою зміни ними показів.

Станом на теперішній час, свідки та потерпілі не допитані, тому зазначені прокурором ризики у клопотанні про продовження строку тримання під вартою, наявні та продовжують існувати.

Щодо наявності інших, більш м`яких запобіжних заходів, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України:

Враховуючи викладені ризики та той факт, що обвинувачена з огляду на матеріальне становище, сімейний стан, відсутність сталих соціальних зв`язків, має реальну можливість вільної зміни свого місця перебування, у тому числі за кордоном, та враховуючи інші ризики, застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, не дасть можливості здійснювати дієвий контроль за її поведінкою, забезпечити виконання покладених на неї обов`язків, не зменшить до прийнятного рівня зазначених ризиків.

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Зважаючи на встановлення судом ризику незаконного впливу на свідків та переховування від суду, можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу вигляді домашнього арешту не зменшить до прийнятного рівня зазначеного ризику, оскільки не дасть можливості здійснювати дієвий контроль за її поведінкою та потенційними спробами впливати на свідків чи уникати правосуддя.

Застава, як основний запобіжний захід, особиста порука чи особисте зобов`язання тим більше не зможуть належним чином забезпечити досягнення мети застосування запобіжного заходу. Адже, у випадку їх застосування, з огляду на встановлені ризики, відсутні будь-які стримуючі фактори від неналежного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а так само відсутній належний контроль за їх дотриманням.

Доводи сторін, які суд не враховує або відхиляє та мотиви такого неврахування/відхилення:

На підтвердження доводів сторони захисту щодо необхідності визначення альтернативного виду запобіжного заходу, а саме застави, або обрання більш м`якого запобіжного заходу, суд приходить до наступного.

Під час перебування під вартою ОСОБА_7 (на останніх судових засіданнях) її процесуальна поведінка була належною, режиму перебування під вартою не порушувала, а тому, з огляду на тривалий час знаходження обвинуваченої під вартою (з 2023 року) та з метою дотримання прав людини до прийняття остаточного рішення за обвинуваченням ОСОБА_7 , суд вважає за можливе розглянути питання про обрання останній альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

В ході розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 стороною захисту не наведено достатніх мотивів для зміни виду запобіжних заходів. Обраний запобіжний захід забезпечує процесуальну поведінку обвинуваченої. Тому на даній стадії судового розгляду суд вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання сторони захисту щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В свою чергу, колегія суддів погоджується з доводами сторони захисту про визначення обвинуваченій альтернативного запобіжного заходу як застава.

Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України суд під час судового розгляду за клопотанням учасників судового провадження має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Таким чином, встановлення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які не зменшилися та відсутність інших, більш м`яких запобіжних заходів, які зможуть їм запобігти, виправдовує подальше тримання обвинуваченої під вартою, а тому стосовно неї необхідним і обґрунтованим є продовження тримання під вартою з визначенням застави із врахуванням ціни цивільних позовів у кримінальному провадженні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176-178, 183, 184,194, 196, 197, 199, 205, 331, 369-372 КПК України КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк два місяці, тобто до 29 березня 2026 року, включно і утримувати її у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченою ОСОБА_7 , обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 996 800 (один мільйон дев`ятсот дев`яносто шість тисяч вісімсот) гривень.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самою обвинуваченою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Київській області.

Обвинувачена або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Після внесення застави обвинувачена звільняється з-під варти.

У разі внесення застави, покласти на строк до 29 березня 2026 року включно на обвинувачену ОСОБА_7 наступні обов`язки:

прибувати за першою вимогою до суду;

повідомляти суд про зміну місця проживання та місця роботи;

не відлучатися із міста Києва та Київської області без дозволу суду;

утриматися від спілкування із свідками, потерпілими у цьому кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити обвинувачену про наслідки невиконання покладених обов`язків, роз`яснивши, що в разі їх невиконання внесена застава буде звернута у дохід держави.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, захиснику та прокурору, а також надіслати до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на виконання.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченій, яка тримається під вартою - протягом цього ж строку з дня вручення копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3