Справа № 953/3292/26
н/п 1-кс/953/1545/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" березня 2026 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0001164 від 03.10.2025, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 23 січня 2025 року,

за участю:

представника власника майна - ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ :

20 березня 2026 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0001164 від 03.10.2025, в якому вона просить скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23.01.2025 по справі №953/9992/24 (н/п №1-кс/953/646/25), а саме на: 33050 доларів США, 23500 грн, 550 євро; медичну документацію на ім`я ОСОБА_5 ; медичну документацію на ім`я ОСОБА_3 ; мобільний телефон iPhone 15 ProMax IMEI НОМЕР_1 , Serial No KXX92MX126; мобільний телефон Samsung Galaxy A5436 IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 Serial No R5CN6I1ABWA; мобільний телефон Samsung Galaxy S20FE IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 Serial No R58R61NXPHL; носій інформації - жорсткий диск Toshiba PC P300 1 Tb.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_4 зазначає, що постановою прокурора відділу Харківської обласної прокуратури, з кримінального провадження № 0000452 від 05.04.2024 були виділені матеріали в окреме кримінальне провадження № 00001164 від 03.10.2025.

Однак, 07 січня 2025 року слідчий СУ ГУНП в Харківській області, під час проведення досудового розслідування в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000452 від 05.04.2024 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме у житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить її співмешканцю ОСОБА_3 .

23 січня 2025 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова накладено арешт на вищевказане майно.

19 лютого 2026 року між адвокатом ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір про надання правової допомоги, ОСОБА_3 повідомив, що більше року не викликався до СУ ГУНП в Харківській області, не знає в якому статусі перебуває у кримінальному провадженні, та не має можливості користуватись особистою медичною документацією, мобільними телефонами та грошовими коштами.

Згідно відповіді на адвокатський запит, ОСОБА_3 повідомлення про підозру не вручалось, останні має процесуальний статус «свідок».

ОСОБА_4 зазначає, що з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що відносно майна, на яке було накладено арешт, існує сукупність розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Як свідчать матеріали справи, відносно ОСОБА_3 кримінальне провадження не здійснюється та йому не повідомлялось про підозру у вчиненні будь-яких кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, на сьогодні відсутня потреба в перебуванні майна під арештом і останній підлягає скасуванню.

Прокурор у судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» направив заяву про розгляд справи без його участі.

Слідчий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» направив заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що під час досудового розслідування ОСОБА_3 повідомлення про підозру не вручалось, останній має процесуальний статус «свідок». Рішення просив прийняти на розсуд суду.

У судовому засіданні представник власника майна ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 наполягала на задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши представника власника майна, дослідивши подане клопотання, та надані на його обгрунтування матеріали приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1, 2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1ст. 98 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, який не був присутнім при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Підставою для скасування арешту в порядку ст. 174 КПК України є відсутність потреби в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення або необґрунтованість його застосування, при цьому, з урахуванням вимог ст. 22 КПК України, доведення цих обставин покладається на особу, яка звернулася із клопотанням про скасування арешту майна.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

В межах розгляду даного клопотання встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Харківській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000452 від 05.04.2024. 03.10.2025 постановою прокурора відділу Харківської обласної прокуратури, з кримінального провадження № 0000452 від 05.04.2024 були виділені матеріали в окреме кримінальне провадження № 00001164 від 03.10.2025, в тому числі матеріали, що стосуються обшуку за адресою: АДРЕСА_1 та речові докази, які вилучені в ході зазначеного обшуку.

13 січня 2025 року за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова, проведено обшук, в ході якого вилучені речі та документи.

Так, згідно протоколу обшуку від 13.01.2025, обшук проводився у приватному домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого були виявлено та вилучено, в тому числі, майно, що належить ОСОБА_3 , а саме медичну документацію на ім`я ОСОБА_3 , мобільний телефон iPhone 15 ProMax IMEI НОМЕР_1 , Serial No KXX92MX126.

Відомостей про належність ОСОБА_3 іншого вилученого майна протокол обшуку не містить.

Слідчий суддя зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Натомість, адвокат ОСОБА_4 , якою подано клопотання про скасування арешту майна, у даному провадженні є представником власника майна ОСОБА_3 та не наділена повноваженнями на представництво інтересів інших володільців майна.

Таким чином, клопотання в частині майна, що належить ОСОБА_5 подане неуповноваженою особою.

Частиною 6 ст. 9 КПК України визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Частина 1 статті 9 КПК України передбачає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу.

З огляду на загальні засади кримінального провадження, зокрема, принцип законності, який не буде дотримано у випадку розгляду слідчим суддею клопотання особи, яка не наділена повноваженнями його подавати, зазначене клопотання в частині скасування арешту майна ОСОБА_5 підлягає поверненню особі, яка його подала.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 23.01.2025 року накладено арешт на майно вилучене 13.01.2025 у ОСОБА_5 , а саме на: 33050 доларів США, 23500 грн, 550 євро; медичну документацію на ім`я ОСОБА_5 ; медичну документацію на ім`я ОСОБА_3 ; мобільний телефон iPhone 15 Pro Max IMEI НОМЕР_1 , Serial No KXX92MX126; мобільний телефон Samsung Galaxy A5436 IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 Serial No R5CN6I1ABWA; мобільний телефон Samsung Galaxy S20FE IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 Serial No R58R61NXPHL; носій інформації - жорсткий диск Toshiba PC P300 1 Tb до скасування арешту у встановленому нормами КПК порядку.

Згідно вказаної ухвали, 14.01.2025 постановою слідчого СУ ГУНП в Харківській області вилучене майно 13.01.2025 під час проведення обшуків визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000452 від 05.04.2024.

Згідно зі ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч.1,2 ст. 22 КПК України).

Відповідно до ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Слідча суддя зазначає, що вирішення питання про віднесення матеріальних об`єктів до речових доказів відноситься до повноважень слідчого, який, згідно ч. 5 ст. 40 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Разом з цим, до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п. 18 ч.1 ст. 3 КПК України). Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (ст. 26 КПК України).

Таким чином слідчий суддя на етапі проведення досудового розслідування не виконує функції слідчого або прокурора у провадженні, а лише забезпечує судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Так, відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що при розгляді клопотання про скасування арешту слідчий суддя з урахуванням наданих доказів має з`ясувати питання або обґрунтованості арешту, накладеного з тих чи інших підстав, визначених у ч. 2 ст. 170 КПК України, або доцільність подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

В силу ст. 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами.

У рішенні Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації» та від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», суд зазначає, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали слідчої судді Київського районного суду міста Харкова від 23 січня 2025 року, при накладенні арешту на вилучені речі, слідча суддя виходила з того, що вони можуть містити інформацію, яка може мати значення для кримінального провадження та може в подальшому бути використана як докази, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, і не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

Метою застосування арешту, згідно з пунктом 1 ч. 2 ст. 171 КПК України є забезпечення збереження речових доказів.

З урахуванням змісту зазначених положень кримінального процесуального кодексу, а також підстави, на яку посилається представник власника майна у клопотанні про його скасування, при вирішенні питання про скасування арешту майна в межах розгляду даного клопотання, слідча суддя повинна встановити наявність/відсутність підстав для подальшого застосування арешту, накладеного з метою збереження речових доказів (в тому числі й предмету злочину), а саме чи існує необхідність подальшого збереження речових доказів для їх дослідження судом.

Чинним кримінальним процесуальним законом передбачено два способи скасувати накладений арешт на майно, з метою збереження речових доказів: при ухваленні судом рішення за результатами розгляду кримінального провадження; при постановленні рішення про закриття кримінального провадження з підстав, визначених у ст. 284 КПК України.

Між тим, ст.28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч.3 ст.28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

В межах розгляду даного клопотання слідчою суддею встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а тому слідчим суддею не було встановлено, що потреба в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна відпала.

Отже, долю вказаного вище речового доказу буде вирішено прокурором чи судом при постановленні рішення про закриття кримінального провадження з підстав, визначених у ст. 284 КПК України, або судом в нарадчій кімнаті при винесенні остаточного рішення у справі за результатами розгляду кримінального провадження.

Разом з цим, згідно ч. 1ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями160-166,170-174 КПК України.

Враховуючи зазначене, наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності та користування завданням кримінального провадження, слідча суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування арешту майна ОСОБА_3 в частині, що стосується заборони користування майном.

Крім того, вирішення питання щодо речових доказів регламентується положеннями ст. 100 КПК України та Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104, відповідно до положень яких саме на сторону кримінального провадження, якій надані речові докази, покладено під час досудового розслідування обов`язок організувати належне збереження таких речових доказів та забезпечити їх схоронність.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 2, 132, 170-174, 309 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0001164 від 03.10.2025, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 23 січня 2025 року повернути заявнику в частині скасування арешту на майно, що належить ОСОБА_5 .

Клопотання адвоката ОСОБА_4 в частині скасування арешту майна, що належить ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню № 0001164 від 03.10.2025, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 23 січня 2025 року задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 23 січня 2025 року по кримінальному провадженню № 0001164 від 03.10.2025, яке виділено з № 0000452 від 05.04.2024 (справа № 953/9992/24, провадження 1-кс/953/646/25), в частині, що стосується заборони користування майном, а саме медичною документацією на ім`я ОСОБА_3 , мобільним телефоном iPhone 15 ProMax IMEI НОМЕР_1 , Serial No KXX92MX126, які було вилучено 13.01.2025 в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді

Слідчий суддя

Київського районного суду м.Харкова ОСОБА_1