Справа № 349/1267/25
Провадження № 11-кп/4808/54/26
Категорія ст. 95 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю:

секретаря с/з - ОСОБА_6 ,

прокурора - ОСОБА_7 ,

особи до якої застосовано примусові

заходи медичного характеру ОСОБА_8

захисника - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Рогатинського районного суду від 07.10.2025 та

в с т а н о в и в :

1. Зміст судового рішення суду першої інстанції.

У задоволенні заяви представника віддаленого структурного підрозділу № 2 КПП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Франківської обласної ради» ОСОБА_11 про зміну примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 з госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку - відмовлено. Продовжено застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на строк шість місяців.

1.2. Суд відмовив у зміні заходу через відсутність родичів, згодних здійснювати нагляд, неготовність пацієнта до самостійного життя та збереження середнього ризику вчинення насильства.

2. Доводи апеляційної скарги захисника.

2.1. Ухвала суду першої інстанції є незаконною та підлягає скасуванню через надмірну суворість застосованих заходів, оскільки вона винесена без належного врахування особи обвинуваченого та обставин, що склалися на даний час.

2.2. Суд залишив попередній захід без змін, незважаючи на наявність висновку комісії лікарів-психіатрів, яким встановлено значне покращення здоров`я підзахисного та можливість продовження лікування в амбулаторних умовах.

2.3. Відмова у зміні заходу ґрунтувалася виключно на відсутності у пацієнта родичів чи інших осіб, які могли б здійснювати нагляд є надуманою підставою.

2.4. Пом`якшення примусових заходів медичного характеру має залежати насамперед від поліпшення психічного здоров`я особи та її безпечності для оточуючих, а не від її матеріального чи сімейного стану.

2.5. Переведення на амбулаторне лікування позитивно позначилося на процесі лікування підзахисного.

Просить змінити застосований до ОСОБА_8 захід з госпіталізації у закладі зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги за місцем його проживання в с. Космач.

3. Позиції сторін в суді апеляційної інстанції.

3.1. Сторона захисту доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

3.2. Прокурор заперечив проти апеляційної скарги, просив оскаржену ухвалу залишити без змін.

4. Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Ухвала суду першої інстанції цим вимогам не відповідає з огляду на таке.

По-перше. Суд першої інстанції, відмовляючи у зміні виду ПЗМХ, як на основну підставу послався на те, що у ОСОБА_8 відсутні родичі, які могли б взяти його на піклування, оскільки його тітка відмовилася від цього. Однак, згідно зі ст. 94 КК України, вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого.

Чинне законодавство не ставить можливість надання амбулаторної допомоги в залежність від наявності родичів чи опікунів. Відмова у зміні ПЗМХ на менш суворий виключно через соціальні фактори (відсутність родини, житлові умови), за наявності медичного висновку про відсутність потреби в стаціонарному лікуванні, є недотриманням прав пацієнта. Утримання особи в психіатричному стаціонарі лише через відсутність соціальної підтримки перетворює лікування на позбавлення волі, що не відповідає меті застосування ПЗМХ, визначеній ст. 92 КК України.

По-друге. Судом встановлено, що ПЗМХ до ОСОБА_8 застосовуються з 09.12.2014 року у зв`язку з вчиненням діяння, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Санкція ч. 2 ст. 121 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Станом на момент розгляду справи ОСОБА_8 перебуває під дією примусових заходів медичного характеру майже 11 років, що перевищує максимальний строк покарання, який міг бути йому призначений у разі осудності.

Практика Європейського суду з прав людини вказує, що тривалість примусового лікування повинна бути співмірною з суспільною небезпекою особи та не може перетворюватися на безстрокове ув`язнення. Продовження стаціонарного лікування понад строки, співмірні з потенційним покаранням, за умови висновку лікарської комісії про можливість амбулаторного нагляду, є непропорційним втручанням у право особи на свободу.

По-третє. Суд належним чином не перевірив доводів медичного висновку від 17.09.2025 року, де зазначено, що в стані хворого настали зміни, за яких зникла потреба в стаціонарному лікуванні. Посилання суду на «середній ризик» за шкалою HCR-20 без врахування позитивної динаміки за 11 років та рекомендацій лікарів є недостатнім аргументом для продовження ізоляції особи.

По-четверте. Суд належним чином не дослідив можливості залучення органів соціального захисту для вирішення питання побутового влаштування ОСОБА_8 , обмежившись лише констатацією факту відсутності підтримки з боку тітки.

Враховуючи викладене, для прийняття законного рішення необхідно дослідити обставини щодо можливого місця проживання ОСОБА_8 (зокрема, стан будинку, про який він зазначив), а також можливість залучення соціальних служб для нагляду, що належним чином не перевірив суд першої інстанції, а тому ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно врахувати вищенаведене та прийняти рішення, яке відповідатиме як інтересам безпеки суспільства, так і правам особи на медичну допомогу в найменш обмежувальних умовах.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 412, 415, 418, 419, 514 КПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу Рогатинського районного суду від 07.10.2025 про відмову у зміні примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5