Справа №463/2247/26
Провадження №1-кс/463/2632/26
УХВАЛА

слідчого судді

13 березня 2026 року місто Львів

Слідча суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові,

встановила:

До Личаківського районного суду міста Львова надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ТУ ДБР у м. Львові, з якою скаржник звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові щодо нерозгляду клопотання ОСОБА_3 від 14.01.2026, поданого в кримінальному провадженні №0001753 від 02.12.2025.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 11.03.2026 визначено слідчу суддю ОСОБА_1 для розгляду скарги.

Ухвалою слідчої судді від 11.03.2026 відкрито провадження та призначено скаргу до розгляду на 13 березня 2026 року.

ОСОБА_3 до судового засідання подав заяву про розгляд скарги у його відсутності, скаргу підтримує та просить задоволити.

Представник Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату час та місце розгляду скарги в суді. Причини неявки не повідомив, клопотань про розгляд скарги без його участі та заперечень на скаргу не подав. Матеріалів по розгляду заяви скаржника та інформації, що витребовувалась слідчою суддею, не надіслав

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно з ч.4 ст. 107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Проаналізувавши скаргу та додані до неї матеріали, слідча суддя вважає, що дана скарга підлягає поверненню скаржнику з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому розслідуванні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Главою 26 КПК України регламентовано порядок оскарження рішень, дій та бездіяльності під час досудового розслідування.

При цьому нормами Глави 26 КПК України не визначено підсудність скарг в порядку ст. 303 КПК України.

Виходячи із аналізу норм КПК України, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює досудове розслідування, а атому з врахуванням положень ч.6 ст. 9 КПК України, зазначене правило застосовується і до розгляду скарг, клопотань, територіальна підсудність яких прямо не визначена процесуальним законом.

Таким чином, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора при досудовому розслідуванні розглядаються слідчим суддею місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Вказане узгоджується з позицією Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 02 березня 2020 року в справі № 263/19/20 (провадження № 51-420впс20).

Як вбачається з матеріалів скарги та долучених до неї письмових документів фактично суб`єктом оскарження є Третій слідчий відділ (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, місцезнаходження якого: м. Луцьк, вул. Кривий Вал, 29, в провадження якого передано клопотання скаржника. Вказане стверджується долученою до матеріалів скарги копією листа-відповіді за підписом керівника Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_4 , згідно якого клопотання ОСОБА_3 від 14 січня 2026 року розглянуто.

В контексті наведеного слідча суддя вважає за необхідне зазначити, що Указом Президента України №41/2020 «Про затвердження організаційної структури Державного бюро розслідувань» від 05.02.2020 організаційну структуру Державного бюро розслідувань було визначено у складі Центрального апарату та територіальних управлінь, в тому числі Територіального управління, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Волинську, Закарпатську, Івано-Франківську, Львівську, Тернопільську області.

Відповідно слідчим суддям Личаківського районного суду м. Львова підсудні скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність виключно на Львівську область.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Кримінальним процесуальним кодексом України не визначена підсудність скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора.

Однак ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Виходячи з положень ст. 306 КПК України та загальних засад кримінального процесуального законодавства, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування покладено на слідчого суддю суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Таким чином, скарги на рішення, дії або бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Відповідно до пункту 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді, тобто подана з порушенням правил територіальної підсудності.

Слідчий суддя враховує, що Європейський Суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право звернення до суду. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Зважаючи на те, що місцезнаходження суб`єкта, бездіяльність якого оскаржується скаржником, не знаходиться в межах територіальної юрисдикції Личаківського районного суду м. Львова, то подана скарга не підлягає розгляду слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова у зв`язку з непідсудністю та відноситься до підсудності Луцького міськрайонного суду Волинської області.

При цьому, слід роз`яснити скаржнику, що у відповідності до ч.7 ст.304 КПК України повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області за територіальною підсудністю в порядку, передбаченому КПК України.

Керуючись вимогами ст.ст. 304, 307, 372 КПК України, -

постановила :

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, повернути скаржнику.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Копію ухвали про повернення скарги невідкладно надіслати особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма додатками до неї.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_5