Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/107/26 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
ЄРДР № Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2026 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

із секретарем ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Подільського районного суду м. Кропивницького від 05.11.2025, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Єлизаветградка, Олександрівського району, Кіровоградської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до вироку суду першої інстанції ОСОБА_9 визнаний винуватим та засуджений за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовозобов`язаним, 26 березня 2025 року, більш точного часу досудовим розслідуванням та судом не встановлено, прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 , з метою призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, де після проходження медичного огляду, згідно довідки військово-лікарської комісії №2025-0326-1900 від 26.03.2025, був визнаний придатним до військової служби, де цього ж дня о 20:00 годині ОСОБА_9 була вручена повістка на відправку для проходження військової служби, на що ОСОБА_9 відмовився від отримання бойової повістки, про що, було складено акт щодо відмови від отримання повістки на відправку від 26.03.2025 року.

Разом з тим, будучи належним чином повідомленим про призов на військову службу під час загальної мобілізації, а також про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час загальної мобілізації, ОСОБА_9 , достовірно знаючи про загальну мобілізацію, оголошену Указом Президента України №69-2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» (зі змінами, внесеними Указом від17 травня 2022 року №342/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2264-ІХ, Указом від 12 серпня 2022 року №574/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року №2501- ІХ, Указом від 7 листопада 2022 року №758/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 №2739- ІХ, Указом від 6 лютого 2023 №59/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року №2916-ІХ, Указом від 1 травня 2023 року №255/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року №3058- ІХ, Указом від 26 липня 2023 року 452/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року №3276- ІХ, Указом від 6 листопада 2023 року №735/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року №3430- ІХ, Указом від 5 лютого 2024 року №20/2024, затвердженим Законом України від 6 лютого2024 року №3565- ІХ, Указом від 6 травня 2024 року №272/2024, затвердженим Законом України від 8 травня 2024 року №3685- ІХ, Указом від 23 липня 2024 року №470/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року №3892- ІХ, Указом від 28 жовтня 2024 року №741/2024, затвердженим Законом України від 29 жовтня 2024 року №4025- ІХ), та про продовження строку проведення загальної мобілізації, оголошеної Указом Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 14 січня 2025 року №27/2025, затвердженим Законом України від 15 січня 2025 року №4221- ІХ, з 8 лютого 2025 року продовжено строк проведення загальної мобілізації на 90 діб, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, діючи умисно, усвідомлюючи свої протиправні дії, не маючи права на відстрочку, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ», ст. ст. 1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543- ХІІ, Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69-2022 від 24.02.2022, Указу президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 14 січня 2025 року №24/2025, будучи придатним до військової служби, у присутності працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовився від проходження військової служби під час мобілізації, про що написав письмову заяву, та у такий спосіб ухилився від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції стосовно нього змінити в частині призначеного покарання, а саме: призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, але на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на його думку суд першої інстанції недостатньою мірою врахував такі дані про його особу та обставини справи.

Зокрема належним чином не враховано те, що він, визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення, розкаявся у вчиненому. Активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення (хоча в даному провадженні це і є визнання вини) та здійснення допомоги Збройним Силам України у вигляді донату (що свідчить про усвідомлення суспільної небезпеки та прагнення її компенсувати).

Обставин, які б обтяжували його покарання, відповідно до статті 67 КК України, під час досудового розслідування та судового розгляду не виявлено.

Також повною мірою не враховано дані про його особу, а саме: раніше не судимий, хоча і офіційно не працевлаштований, але має місце постійного проживання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря- нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується виключно позитивно.

Окрім того він одружений - 11 серпня 2022 року, уклав шлюб із ОСОБА_11 . Також має на утриманні малолітню дитину - доньку - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Беручи до уваги вищевикладені обставини та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність, особу винного, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, апелянт вважає, що його виправлення й перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та просить застосувати до нього положення ст. 75 КК України.

17.02.2026 року в ході апеляційного розгляду захисником ОСОБА_8 подано письмове клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України на підставі ст.48 КК України.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначила, що на даний час ОСОБА_9 отримав відстрочку у зв`язку із одноосібним вихованням та утриманням малолітньої дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку зі смертю дружини ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується: свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 ; свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 ; свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 ; довідкою про склад сім`ї; витягом з ОСОБА_14 .

Таким чином, під час судового провадження обвинувачений ОСОБА_9 набув право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку з тим, що має дитину віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини помер (п. 4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

За таких обставин сторона захисту вважає, що наявність на одноосібному утриманні обвинуваченого малолітньої дитини, і видача йому довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період свідчить про те, що на даний час він перестав бути суспільно небезпечною особою, та змінилась обстановка, а тому вчинене ним діяння втратило суспільну небезпечність. За вказаних обставин захисник просить звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки.

Заслухавши обвинуваченого та його захисника, які просили клопотання задовольнити та звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України, а також прокурора, який вважає клопотання захисника обґрунтованим та зазначив про можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку зі зміною обстановки, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що клопотання захисника підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.285 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Інститут звільнення від кримінальної відповідальності дозволяє не застосовувати жодну із форм реалізації кримінальної відповідальності до особи (осуд, покарання чи судимість).

Звільнення від кримінальної відповідальності згідно ст.48 КК України - це право, а не обов`язок суду.

А застосування ст.48 КК України є виправданим лише тоді, коли суд дійде висновку, що виправлення особи яка вчинила злочин, є можливим без фактичного застосування до неї заходів кримінально-правової репресії.

Відповідно до положень ст.48 КК України, особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Зі змісту вказаної норми Закону вбачається, що необхідною підставою звільнення від кримінальної відповідальності є встановлення того, що протягом певного часу обстановка, яка оточувала особу на момент вчинення злочину, змінилась таким чином, що позитивно впливає на неї і робить маловірогідним вчинення даною особою нового тотожного або однорідного злочину.

При цьому, при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки, за якої особа перестала бути суспільно небезпечною, суд повинен навести у судовому рішенні дані, які би свідчили про таку зміну обстановки та втрату суспільної небезпечності особою. Висновок про те, що особа перестала бути суспільно небезпечною, суд повинен зробити на підставі комплексного вивчення обстановки життєдіяльності суб`єкта та її впливу на його поведінку.

Відповідно до Постанови Пленум Верховного Суду України від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», судам необхідно розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто у об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності. Для застосування ст.48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Як вбачається з поданого захисником клопотання про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього, а також долучених до нього документів, вбачається, що 11 серпня 2022 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_9 було укладено шлюб.

Відповідно до свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_9 є батьком дитини ОСОБА_15 .

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Як убачається з довідки про склад сім`ї від 30.01.2026 неповнолітня ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з батьком ОСОБА_9 та знаходиться на його утриманні.

З долученої захисником до матеріалів справи копії витягу із резерв + вбачається, що ОСОБА_9 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.4 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до 03.05.2026.

Вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_9 після смерті дружини самостійно виховує неповнолітню доньку та відповідно має відстрочку у зв`язку з тим, що другий з батьків такої дитини (дітей) помер, а отже обстановка, яка існувала на момент вчинення кримінального правопорушення, змінилася таким чином, що робить маловірогідним вчинення ним нового тотожного або однорідного кримінального правопорушення.

Відтак, з огляду на вищенаведене, з врахуванням тяжкості вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, колегія суддів приходить до висновку, що після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України - ухилення від призову за мобілізацією на особливий період, та на момент апеляційного розгляду справи, змінилася обстановка, так як ОСОБА_9 , дружина якого померла, самостійно виховує та утримує малолітню доньку. В подальшому відповідні документи були надіслані до ІНФОРМАЦІЯ_8 згідно з якими «призов було анульовано», а також те, що останньому надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.4 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а тому дані факти свідчать про те, що ОСОБА_9 перестав бути суспільно небезпечним, а вчинене ним діяння втратило суспільну небезпечність.

Колегія суддів з урахуванням вищенаведеного вважає, що у результаті таких змін в житті обвинуваченого ОСОБА_9 істотно змінилась морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим, на думку суду, втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Згідно вимог ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частинами 1, 4 ст. 286 КПК України передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає обґрунтованим клопотання сторони захисту і приходить до висновку про те, що наявні усі необхідні підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, на підставі ст.48 КК України, відтак, вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 - закриттю.

Керуючись статями 284, 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без розгляду.

Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_8 , підтримане обвинуваченим ОСОБА_9 , про закриття кримінального провадження на підставі статті 48 КК України - задовольнити.

Вирок Подільського районного суду м. Кропивницького від 05.11.2025 щодо ОСОБА_9 за ст. 336 КК України скасувати.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001257 від 07.05.2025 відносно ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України закрити.

Звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ст. 336 КК України, на підставі ст. 48 КК України, у зв`язку зі зміною обстановки.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5