КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/1239/2026 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою представника Міністерства юстиції України - ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 листопада 2025 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 , яка діє в інтересах Мінітерства юстиції України, на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Прийняте рішення слідчий суддя вмотивував тим, що як вбачається зі змісту заяви Міністерства юстиції України, у ній заявник повідомляє про можливе вчинення невідомими посадовими особами органів державної влади кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим було завдано збитків Державному бюджету України. Дослідивши зміст вказаної заяви слідчий суддя погоджується із висновками, викладеними у листі №23146зкп/к/11-03-21347/25 від 13.10.2025 щодо відсутності підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Не погоджуючись з таким висновком слідчого судді, представник Міністерства юстиції України - ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 листопада 2025 року у справі №757/51255/25-к та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Крім того, поросить поновити пропущений строк на подання апеляційної скарги, оскільки оскаржувана ухвала була постановлена без участі представника Міністерства юстиції України в судовому засіданні. Копія оскаржуваної ухвали надійшла до електронного кабінету Міністерства юстиції України в підсистемі «Електронний суд» лише 25.11.2025 року, що зафіксовано в картці руху документу. Цього ж дня апеляційна скарга була сформована представником Міністерства юстиції України в підсистемі «Електронний суд» на направлена на електронну адресу Київського апеляційного суду.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги представник Міністерства юстиції України зазначає про те, що оскаржувана ухвала є незаконною та такою, що суперечить вимогам частини першої ст.214 КПК України. Так, в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя не взяв до уваги та не дослідив обставин про те, що з наданих матеріалів скарги вбачається, що рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Шемякін та інші проти України» від 16.01.2025, зокрема за заявою ОСОБА_7 №23951/17, встановлено порушення державою України статей 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та зобов`язано сплатити заявниці 2400 євро, як відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

На виконання вказаного рішення з Державного бюджету України на особовий рахунок заявника перераховано 108003,36 грн (еквівалент 2400 євро), що підтверджується платіжною інструкцією від 21.03.2025 №210. Виплачені кошти є збитками Державного бюджету України.

Отже, слідчий суддя залишив поза увагою те, що внаслідок виконання рішення ЄСПЛ Державному бюджету України завдано збитків, а відтак завдано шкоди охоронюваним державою інтересам.

Апелянт звертає увагу, що відшкодування таких збитків є обов`язком Міністерства юстиції України, а встановлення винних осіб - обов`язком Державного бюро розслідувань.

Зауважує, що заява представника Міністерства юстиції України про вчинення кримінального правопорушення повністю відповідає вимогам, встановленим кримінальним процесуальним законодавством, в ній містяться повідомлення про вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України посадовими особами органів судової влади своїх службових обов`язків, в результаті яких порушено права заявника ОСОБА_7 та завдано збитків Державному бюджету України.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що як слідчий суддя, так і особа, чия бездіяльність оскаржується здійснили поверхневий та абсолютно формальний аналіз заяви Міністерства юстиції України.

Учасники, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду провадження за приписами ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 395 КПК України передбачено, що апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення. Частиною 3 ст. 395 КПК України визначено, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів провадження за скаргою представника Міністерства юстиції України - ОСОБА_6 вбачається, що остання була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд скарги у її відсутність.

Разом з тим, копію оскаржуваної ухвали слідчого судді від 03.11.2025 року представник заявника отримала 25.11.2025 року, що вбачається з довідки про доставку електронного документу (а.с.50), а з апеляційною скаргою звернулася до Київського апеляційного суду через систему «Електронний суд» в цей же день 25.11.2025, що вбачається з поданої апеляційної скарги (а.с. 51-53).

Враховуючи, що апелянт звернулася до суду з дня отримання копії ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає необхідним задовольнити її клопотання про поновлення пропущеного строку.

Пунктом 1 частини 1 ст. 303 КПК України визначено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Пунктом 4 ч. 5 ст. 214 КПК України передбачено, що до ЄРДР має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

На підставі Розділу ІІ Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30.06.2020 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

До ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише ті, що містять відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч. 1 ст. 214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч. 4 ст. 214 КПК України). При цьому, такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність події кримінального правопорушення, а саме час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином положення частини 4 ст. 214 КПК України не є тотожними вимогам частини 1 ст. 214 КПК України, оскільки внесенню до ЄРДР підлягають лише ті відомості, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що у скарзі на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, представник Міністерства юстиції України зазначає, що у своїй заяві від 26.09.2025 Міністерство юстиції України повідомляє про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, вчиненого невстановленими особами органів держаної влади відносно громадянина ОСОБА_7 , в результаті яких Державному бюджету України було завдано збитків, внаслідок виплати заявнику відшкодування в розмірі 108003,36 грн, на виконання рішення ЄСПЛ у справі «Шемякін та інші проти України».

Слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою Міністерства юстиції України від 26.09.2025 року, що також підтверджується долученим до скарги листом ТУ ДБР, розташованого у м. Києві №23146зкп/к/11-03-21347/25 від 13.10.2025, з якого вбачається, що у заяві не викладено об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про те, що висловлених у заяві тверджень недостатньо для висновку про наявність кримінальних правопорушень. Враховуючи наведене, ухвала слідчого судді є вмотивованою та підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання представника Міністерства юстиції України - ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали задовольнити, вказаний строк поновити.

Апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України - ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 03 листопада 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 , яка діє в інтересах Мінітерства юстиції України, на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4