Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
Надіслано судом: 03.04.2026. Зареєстровано: 04.04.2026. Забезпечено надання загального доступу: 06.04.2026.
Номер судового провадження: 1-кс/183/417/26
№ 1-кс/183/417/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року м.Самар Дніпропетровської області

слідчий суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Луганської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному 04 липня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000062 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 109, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 110 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5 , -

у с т а н о в и в :

Прокурор звернувся до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням про обрання підозрюваній ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному 04 липня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000062 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 109, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 110 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначає, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000062 від 04.07.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 109, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що Указом Президента України «Про призначення суддів» від 13.08.2002 № 712/2002 ОСОБА_4 призначено на посаду судді Стаханівського міського суду Луганської області строком на п`ять років.

Постановою Верховної Ради України «Про обрання суддів» від 15.01.2009 № 887-IV ОСОБА_4 обрано на посаду судді Стаханівського міського суду Луганської області.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 23.03.2017 № 596/0/15-17 ОСОБА_4 звільнено з посади судді Стаханівського міського суду Луганської області.

Положеннями ст. ст. 1, 2 Основного Закону України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою.

Відповідно до ст. 5 Конституції України носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Стаття 6 Конституції України передбачає, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

У ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України визначено, що захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Згідно з вимогами ст.ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Відповідно до ст. 124 Конституції України (у редакції від 21.02.2014) правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судочинство здійснюється Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції. Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання та всій території України.

Згідно зі ст. 125 Конституції України (у редакції від 21.02.2014) система судів загальної юрисдикції в Україні будується за принципами територіальності і спеціалізації. Найвищим судовим органом у системі судів загальної юрисдикції є Верховний Суд України. Вищими судовими органами спеціалізованих судів є відповідні вищі суди. Згідно із законом діють апеляційні та місцеві суди. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Статтею 128 Конституції України (у редакції від 21.02.2014) встановлено, що перше призначення на посаду професійного судді строком на п`ять років здійснюється Президентом України. Всі інші судді, крім суддів Конституційного Суду України, обираються Верховною Радою України безстроково в порядку, встановленому законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. Систему адміністративно-територіального устрою України складають: АР Крим, області, зокрема Луганська область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Однак ОСОБА_4 , будучи суддею Стаханівського міського суду Луганської області, вчинила умисне кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України за таких обставин.

Наприкінці 2013 на початку 2014 року, більш точного часу не встановлено, у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у групі осіб (стосовно яких є окремі кримінальні провадження та справи) виник злочинний умисел на вчиненні протиправних дій, направлених на насильницьке повалення конституційного ладу та захоплення державної влади, шляхом проведення незаконного референдуму щодо зміни меж території та державного кордону України, створення на території Луганської області України псевдодержавного утворення так званої Луганської народної республіки (далі- «ЛНР»), створення на зазначеній території незаконних органів влади, які порушують суверенітет держави на всій її території.

З метою насильницького повалення конституційного ладу, захоплення державної влади та змін меж території і державного кордону України у березні квітні 2014 року у м. Луганську та інших населених пунктах Луганської області розпочалася збройна агресія Російської Федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, організації та підтримки терористичної діяльності.

Продовжуючи свої злочинні дії, у квітні 2014 року за підтримки керівництва Російської Федерації групи проросійськи налаштованих мешканців Луганської області, так званих представників територіальних громад Луганської області, ініціювала проведення «референдуму» щодо визнання державної самостійності «ЛНР».

В окремих містах та районах Луганської області всупереч законодавству України за ініціативи проросійські налаштованих мешканців Луганської області (стосовно яких розслідуються окремі кримінальні провадження та судами винесено обвинувальні вироки) 11.05.2014 організовано та проведено вказаний так званий референдум, за результатами якого 12.05.2014 проголошено створення псевдодержавного утворення «ЛНР».

На підтримку результатів проведеного «референдуму» в будівлі Луганської обласної державної адміністрації, розташованої в м. Луганську по вул. Героїв ВВВ, буд. 3, на так званому першому засіданні депутатів першого скликання так званої народної ради ЛНР 18.05.2014 проголосовано за прийняття «тимчасового основного закону (конституції) Луганської народної республіки», яким передбачено що «ЛНР» є демократичною, правовою та соціальною державою, її територія визначається кордонами, які існували на день її утворення (тобто територія Луганської області України), а влада здійснюється шляхом поділення на законодавчу, виконавчу та судову, тим самим насильницьким способом повалено конституційний лад та захоплено державну владу на території Луганської області.

На підставі зазначеного юридично нікчемного нормативно-правового акта представниками самопроголошеної «ЛНР», Російської Федерації з числа її громадян та місцевого населення Луганської області з метою утримання захопленої державної влади та подальшого повалення конституційного ладу на території Луганської області сформовано терористичну організацію «Луганська народна республіка», до складу якої увійшли політично-управлінські, судові (так звані органи державної влади «ЛНР») та силові органи.

З метою реалізації свого злочинного умислу, лідери терористичної організації «ЛНР» розробили план своєї злочинної діяльності з чітким розподілом функцій її учасників.

На учасників так званої судової системи «ЛНР» відповідно до плану спільних злочинних дій покладаються обов`язки, спрямовані на насильницьке повалення конституційного ладу та захоплення державної влади, зокрема: створення псевдоорганів судової влади на території незаконно державного утворення «ЛНР», єдиних принципів і організації їхньої діяльності, встановлення порядку створення та управління судовою системою, спрямованих на повалення судової влади України на тимчасово окупованій території Луганської області та унеможливлення виконання нею своїх повноважень у порядку, визначеному Конституцією та законами України; видання нормативно-правових актів від імені незаконно створених за підтримки окупаційної адміністрації Російської Федерації органів «судової влади ЛНР», у тому числі «верховним судом ЛНР», «судовим департаментом» та іншими; здійснення на території псевдодержавного утворення «ЛНР» судочинства не передбаченими законодавством України судовими органами, у порядку та підставі юридично нікчемного законодавства «ЛНР»; визнання діянь, вчинених фізичними особами на тимчасово окупованій території Луганської області, злочинами та призначення за їх вчинення покарань у порушення порядку, встановленого Конституцією та законами України.

При цьому всі учасники органів політичного, судового та силового блоків «ЛНР» (у тому числі ті, що входили надалі до їх складу) усвідомлювали, що головним їхнім завданням є підтримка збройної агресії Російської Федерації, спрямованої на насильницьке повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні та зміну меж території і державного кордону України.

У результаті зазначених подій велика частина території та населених пунктів Луганської області протягом квітня 2014 червня 2018 року опинилися під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій Російської Федерації на території Луганської області «ЛНР», які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018 № 2268-VIII та Законом України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» від 16.09.2014 № 1680-VII визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, представники терористичної організації «ЛНР» відповідно до нікчемного «Закону про створення судів Луганської народної республіки» від 30.04.2015 № 19-ІІ на тимчасово окупованій території Луганської області створили так звані суди загальної юрисдикції, у тому числі «Алчевський міський суд Луганської області».

Приблизно в 2015 році, більш точного часу не встановлено, у громадянки України ОСОБА_4 виник злочинний умисел щодо участі в діяльності терористичної організації «ЛНР», метою якої є насильницьке повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні та зміна меж території і державного кордону України.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 01.10.2015 ОСОБА_4 , більш точного часу не встановлено, діючи за попередньою змовою з іншими учасниками окупаційної адміністрації Російської Федерації (стосовно яких є окремі кримінальні провадження та справи), з метою насильницького повалення конституційного ладу на території м. Луганська з власної згоди згідно з указом так званого голови «ЛНР» ОСОБА_6 від 01.10.2015 № 502/01/10/15 обійняла посаду «судді Стаханівського міського суду ЛНР», тим самим дала згоду на виконання вказаного злочинного плану та погодилась з відведеною в ньому для неї роллю.

Діючи у складі терористичної організації та виконуючи відведену зазначеним злочинним планом для неї роль представника «судової гілки влади ЛНР», ОСОБА_4 перебуваючи у приміщенні так званого Стаханівського міського суду ЛНР», розташованого за адресою: м. Стаханов, вул. Б. Хмельницького, 37, почала виконувати функцію правосуддя від імені «ЛНР», тим самим приступила до виконання злочинного плану, спрямованого на насильницьке повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні.

Так, 29.03.2016 ОСОБА_4 , більш точного часу не встановлено, діючи у складі терористичної організації, будучи чинним суддею України, здійснила функцію судді незаконно створеного «Стаханівського міського суду ЛНР», діючи умисно, всупереч основоположним принципам Конституції України та інших законодавчих актів України, перебуваючи на тимчасово не підконтрольній Уряду України території міста Луганська, керуючись ст. ст. 116, 386 «УПК ЛНР», винесла незаконну ухвалу іменем «ЛНР» про привід до суду ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Таким чином, з 01.10.2015 по цей час ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що система так званих органів влади «ЛНР» на чолі із самопроголошеним «головою ЛНР» діє всупереч вимогам Конституції України та нормативно-правових актів України, умисно вчинила дії, спрямовані на сприяння діяльності терористичної організації «ЛНР», метою якої є насильницьке повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні.

Отже, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 109 КК України, а саме у пособництві в діях, вчинених з метою насильницької зміни та повалення конституційного ладу або захоплення державної влади.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані проти основ національної безпеки України, ОСОБА_4 , будучи суддею Стаханівського міського суду Луганської області, вчинила умисне кримінальне правопорушення, спрямоване на порушення територіальної цілісності і недоторканості України, за таких обставин.

Так, положеннями ст.ст. 1, 2 Основного Закону України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. Систему адміністративно-територіального устрою України складають: АР Крим, області, зокрема Луганська область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Згідно з вимогами ст.ст. 72,73 Конституції України питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Наприкінці 2013 на початку 2014 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися на території України, у невстановлених осіб виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону в порушення порядку, встановленого Конституцією України, зокрема шляхом створення на території Луганської області України псевдодержавного утворення так званої Луганської народної республіки.

У березні квітні 2014 року в м. Луганську та інших населених пунктах Луганської області розпочалася збройна агресія Російської Федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, організації і підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на порушення територіальної цілісності України.

Так, у квітні 2014 року за підтримки керівництва Російської Федерації групою проросійськи налаштованих мешканців Луганської області, так званих представників територіальних громад Луганської області, ініційовано проведення так званого референдуму з питанням: «Чи підтримуєте ви акт про державну самостійність «ЛНР»?, яким публічно закликано місцеве населення Луганської області до проведення 11.05.2014 у порушення порядку, встановленого Конституцією України та Законом України «Про всеукраїнський референдум», так званого загального обласного референдуму на території Луганської області щодо визнання державної самостійності «ЛНР» та чинення збройного опору державній владі України, військовим підрозділам Міністерства оборони України та Міністерства внутрішніх справ України.

В окремих містах та районах Луганської області всупереч законодавству України за ініціативи проросійські налаштованих мешканців Луганської області (стосовно яких розслідуються окремі кримінальні провадження та судами винесено обвинувальні вироки) 11.05.2014 організовано та проведено вказаний так званий референдум, за результатами якого 12.05.2014 проголошено створення незаконного псевдодержавного утворення «ЛНР».

На підтримку результатів проведеного «референдуму» 18.05.2014 представниками самопроголошеної «ЛНР» проголошено юридично нікчемний нормативно-правовий акт «тимчасовий основний закон (конституція) Луганської народної республіки», яким передбачено, що «ЛНР» є демократичною, правовою та соціальною державою, її територія визначається кордонами, які існували на день її утворення (тобто територія Луганської області України), а влада здійснюється шляхом поділення на законодавчу, виконавчу та судову.

На підставі зазначеного юридично нікчемного нормативно-правового акта представниками самопроголошеної «ЛНР», Російської Федерації з числа її громадян та місцевого населення Луганської області з метою утримання захопленої державної влади та подальшого повалення конституційного ладу на території Луганської області сформовано терористичну організацію «Луганська народна республіка», до складу якої увійшли політично-управлінські, судові (так звані органи державної влади «ЛНР») та силові органи, які мали стабільний склад лідерів, підтримували між собою тісні зв`язки, забезпечували централізоване підпорядкування учасників зазначених органів лідерам організації, а також розробили план злочинної діяльності та чіткій розподіл функцій учасників щодо його досягнення.

При цьому всі учасники органів політичного, судового та силового блоків «ЛНР» (у тому числі ті, що входили надалі до їх складу) усвідомлювали, що головним їхнім завданням є підтримка збройної агресії Російської Федерації та зміна меж території і державного кордону України у порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом незаконного створення на території Луганської області нового псевдодержавного утворення.

Водночас згідно з юридично нікчемним «Законом про створення судів Луганської народної республіки» від 30.04.2015 № 19-ІІ на тимчасово окупованій території Луганської області створені «суди загальної юрисдикції», у тому числі «Стаханівський міський суд «ЛНР».

У результаті зазначених подій велика частина території та населених пунктів Луганської області протягом квітня 2014 року червня 2018 року опинилася під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій Російської Федерації на території Луганської області «ЛНР», які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018 № 2268-VІІІ, постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 № 254-VIII та Законом України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» від 16.09.2014 № 1680-VII визнані тимчасово окупованими територіями, а органи державної та місцевої влади України та бюджетні установи, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 595, припинили свою діяльність на вказаних територіях та переміщені на підконтрольну органам державної влади України територію.

Усвідомлюючи незаконність своїх дій, 01.10.2015 суддя ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Луганську, з особистих ідеологічних, політичних та корисливих міркувань вирішила вступити до складу окупаційної адміністрації Російської Федерації та взяти безпосередню участь у ній.

Зокрема, 01.10.2015 ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, діючи за попередньою змовою з іншими учасниками окупаційної адміністрації Російської Федерації (стосовно яких є окремі кримінальні провадження та справи), з метою зміни меж території державного кордону України шляхом створення стійкості псевдодержавного утворення «ЛНР» на території м. Луганська у порушення порядку, встановленого Конституцією України, ініціювала та дала згоду на призначення її на посаду «судді Стаханівського міського суду ЛНР».

Перебуваючи на посаді «судді Стаханівського міського суду ЛНР», ОСОБА_4 , діючи всупереч вимогам Конституції України та нормативно-правових актів України, з 01.10.2015 по цей час вчиняє дії, направлені на незаконну зміну меж території України, підтримку окупації частини Луганської області та функціонування псевдодержавного утворення «ЛНР», шляхом здійснення правосуддя від імені «ЛНР», а також дій, спрямованих на зміну меж території та державного кордону України у порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 110 КК України, а саме у пособництві в умисних діях, спрямованих на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинене особою, яка є представником влади, за попередньою змовою групою осіб.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані проти основ національної безпеки України, ОСОБА_4 будучи суддею Стаханівського міського суду, вчинила умисне кримінальне правопорушення, а саме: участь у терористичної організації за таких обставин.

У травні 2014 року після проведення так званого референдуму та захоплення окремих територій Луганської області членами незаконних збройних формувань створено терористичну організацію «Луганська народна республіка», поняття якої визначено у ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом».

До складу «ЛНР» увійшли громадяни України та Російської Федерації, а також представники злочинних організацій, зокрема батальйонів «Призрак», «Бетмен». На території України учасники вказаної терористичної організації здійснюють акти тероризму, залякують населення, вбивають громадян, захоплюють адміністративні будівлі органів державної влади і місцевого самоврядування та вчиняють інші тяжкі й особливо тяжкі злочини, що призводять до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі.

Основною метою діяльності цієї організації, її формувань є насильницька зміна і повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, а також зміна меж території і державного кордону України у спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України, шляхом створення незаконного державного утворення «ЛНР», тобто стійкого об`єднання невизначеної кількості осіб (більше трьох) з розподілом функцій, визначеними правилами поведінки, обов`язковими для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, у якому структурні підрозділи проводять терористичну діяльність з відома керівників (керівних органів) усієї організації, метою якого є здійснення терористичної діяльності, встановлення своєї терористичної псевдовлади, вчинення терористичних актів, диверсій, військове протистояння правоохоронним органам та Збройним Силам України, органам державної влади, фізичне знищення їх особового складу, залякування населення, захоплення адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування та вчинення інших тяжких і особливо тяжких злочинів, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі.

Указана терористична організація є стійкою, має чіткі ієрархію та структуру, до якої входять політичний, силовий та судовий блоки, а також розподіл ролей між її учасниками.

Так, на учасників політичного блоку покладаються такі обов`язки: створення так званих органів державної влади «ЛНР» та організації їх діяльності; видача нормативно-правових актів від імені нелегітимних органів державної влади «ЛНР»; організація та проведення незаконного референдуму на території Луганської області про визнання суверенітету незаконного державного утворення «ЛНР»; проведення агітаційної роботи серед населення щодо діяльності терористичної організації «ЛНР» з метою схиляння до участі у ній та отримання підтримки власної діяльності серед мешканців східних регіонів України; організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників терористичної організації, осіб, які лояльно ставляться до їх діяльності, а також її розподіл; налагодження взаємодії з незаконними державним утворенням «Донецька народна республіка» та її лідерами з метою координації дій, спрямованих на повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України; налагодження взаємодії з прихильниками злочинної діяльності, що перебувають за кордоном, з метою координації дій, отримання матеріальної і гуманітарної допомоги, озброєння, а також залучення іноземних громадян для протидії правоохоронним органам та Збройним Силам України; налагодження взаємодії та закордонними засобами масової інформації з метою їх використання для агітації, висвітлення діяльності задіяних у ході проведення антитерористичної операції, формування думки серед населення про законність власних дій, а також вчинення за їх допомогою закликів до повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні та дій, спрямованих на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України; надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам бойового блоку «ЛНР» для забезпечення їх протиправної діяльності; забезпечення учасників «ЛНР» транспортом, символікою та агітаційними матеріалами.

На учасників силового блоку покладаються такі обов`язки: організація та чинення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню службових обов`язків співробітниками правоохоронних органів і військовослужбовцями Збройних Сил України, задіяними у проведенні антитерористичної операції; організація у групи осіб, які є прихильниками злочинної діяльності учасників «ЛНР», їх озброєння та керівництво їхніми діями з метою опору представникам державної влади, унеможливлення припинення злочинної діяльності правоохоронними органами та Збройними Силами України; вербування нових учасників до складу силового блоку «ЛНР» та керівництво їхніми діями; захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Луганської області; скоєння терактів та диверсій на території України; захоплення зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки, транспортних засобів та будівництво укріплень з метою протидії діяльності осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції, забезпечення власної злочинної діяльності; викрадення осіб з метою отримання матеріальної вигоди та залякування мешканців, які підтримують чинну владу в Україні; силова підтримка учасників політичного блоку при проведенні незаконного референдуму на території Луганської області про визнання суверенітету незаконного державного утворення «ЛНР», а також укріплення та охорона зайнятих ними будівель та споруд; вчинення дій, спрямованих на унеможливлення проведення виборів Президента України, на території Луганської області; організація поставок зброї, боєприпасів, вибухових речовин, військової техніки та їх розподіл серед учасників терористичної організації. На учасників так званої судової системи «ЛНР» відповідно до плану спільних злочинних дій покладаються такі обов`язки: створення псевдоорганів судової влади на території незаконно державного утворення «ЛНР» та організація їх діяльності; видання нормативно-правових актів від імені нелегітимних органів судової влади ЛНР; здійснення судочинства не передбаченими законодавством України судовими органами терористичної організації «ЛНР». Зазначене свідчить про те, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» від 20.03.2003 Луганська народна республіка є терористичною організацією, яка здійснює цілеспрямовану суспільно небезпечну діяльність.

З метою здійснення псевдоправосуддя на захопленій терористичною організацією «ЛНР» території Луганської області постановою незаконно утвореного органу «Совет министров ЛНР від 14.08.2015 № 237 затверджено як закон № 58-ІІ «Уголовний Кодекс ЛНР», який набрав чинності 12.09.2015, а постановою від 21.08.2015 № 242 як закон № 60-ІІ «Уголовно-процесуальний Кодекс ЛНР», який набрав чинності 28.09.2015.

Нормативно-правові акти, видані представниками терористичної організації «ЛНР», якими у своїй псевдодіяльності керуються судді, що незаконно діють на території терористичної організації «ЛНР» та підтримують її діяльність, суперечить основоположним принципам Конституції України та іншим законодавчим актам України.

ОСОБА_4 , будучи громадянкою України, маючи вищу юридичну освіту, розуміючи суспільну небезпечність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, поділяючи погляди учасників терористичної організації «ЛНР», протиправний характер їхніх дій та мету, діючи з мотивів невизнання законності і легітимності повноважень органів державної влади України, з метою укріплення незаконної влади «ЛНР» та досягнення мети вказаної терористичної організації і бажаючи сприяти її діяльності, перебуваючи у м. Алчевську Луганської області, стала одним з учасників судового блоку терористичної організації «ЛНР» та незаконно на підставі указів голови терористичної організації «ЛНР» ОСОБА_6 № 502/01/10/15 від 01.10.2015 та № 581/01/10/16 від 01.10.2016 обійняла посаду судді Стаханівського міського суду ЛНР.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 , діючи умисно, всупереч присязі судді України, відповідно до якої суддя присягає Українському народові об`єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснювати правосуддя від імені України, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснювати повноваження та виконувати обов`язки судді, дотримуватися етичних принципів і правил поведінки судді, не вчиняти дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя, будучи незаконно призначеною на посаду судді Стаханівського міського суду ЛНР, прийняла присягу і дала клятву на вірність «ЛНР», чим підтвердила реальність своїх намірів на участь та сприяння незаконній діяльності терористичної організації, і почала виконувати функцію правосуддя від імені ЛНР за матеріалами так званих правоохоронних органів «ЛНР», керуючись незаконними нормативно-правовими актами «ЛНР».

Зокрема, 29.03.2016 ОСОБА_4 , будучи достовірно обізнана у тому, що на території Луганської області діє терористична організація «ЛНР», основною метою діяльності якої є насильницька зміна, повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, зміна меж території і державного кордону України та створення нелегітимного державного утворення «ЛНР», будучи чинним суддею України, здійснюючи функції судді незаконно створеного Стаханівського міського суду ЛНР та виконуючи обов`язки, покладені на нього представниками цієї терористичної організації, діючи умисно, всупереч основоположним принципам Конституції України та іншим законодавчим актам України, перебуваючи на тимчасово не підконтрольній уряду України території м. Стаханов Луганської області, керуючись ст. ст. 116, 386 82 «УПК ЛНР», винесла незаконну ухвалу іменем «ЛНР» про привід до суду ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України участь у терористичної організації, а так само інше сприяння діяльності терористичної організації.

24.06.2019 у спосіб передбачений КПК України, а саме шляхом надсилання повістки про виклик на адресу останнього відомого місця проживання, ОСОБА_4 викликалась до першого слідчого відділу прокуратури Луганської області за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк., вул. Б. Ліщини, 27 на 26.06.2019 для проведення слідчих (розшукових) дій, проте до слідчого відділу не прибула, про причини неявки не повідомила.

Також, 25.06.2019 у спосіб передбачений КПК України, а саме шляхом надсилання повістки про виклик та копії повідомлення про підозру, на адресу останнього відомого місця проживання, ОСОБА_4 викликалась до першого слідчого відділу прокуратури Луганської області за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк., вул. Б. Ліщини, 27 на 02.07.2019 для проведення слідчих (розшукових) дій, проте до слідчого відділу не прибула, про причини неявки не повідомила.

Крім цього, повістка про виклик ОСОБА_4 до прокуратури Луганської області на 01.07.2019 для проведення слідчих дій, була розміщена на офіційному сайті прокуратури Луганської області 26.06.2019, проте до органу досудового розслідування остання не з`явилась про причини неявки не повідомила.

26.06.2019 в газеті «Урядовий кур`єр» № 118 (6481), яка являється засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, опубліковано оголошення із повістками про виклик громадянки України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до старшого слідчого відділу прокуратури Луганської області за адресою; Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Б. Ліщини, об 11:00 та 12:00 годині 27.06.2019 для проведення слідчих дій, остання не з`явилась про причини неявки не повідомила.

09.07.2019 в газеті «Урядовий кур`єр» № 127 (6490), яка являється засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, опубліковано оголошення із повістками про виклик громадянки України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до старшого слідчого відділу прокуратури Луганської області за адресою; Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Б. Ліщини, об 11:00 та 12:00 годині 10.07.2019 для проведення слідчих дій, проте остання не з`явилась про причини неявки не повідомила.

04.07.2019 копію повідомлення про зміну підозри ОСОБА_4 , копію пам`ятки про процесуальні права та обов`язки підозрюваного разом з повісткою про виклик до органу досудового розслідування об 11:00 годині 09.07.2019 надіслано засобами поштового зв`язку на останню відому адресу місця проживання.

06.03.2026 на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та офіційному виданні «Голос України» № 44 (546) від 06.03.2026 опубліковано повідомлення про зміну підозри від 04.07.2019 ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 109, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України разом з повістками про виклик останньої до Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську ( м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, 94) на 10.03.2026, 11.03.2026, 12.03.2026, для отримання письмового повідомлення про зміну підозри та проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні.

Жодного разу підозрювана ОСОБА_4 до органу досудового розслідування не прибула, будь-які документи, які підтверджують поважність причин не прибуття не надала.

Таким чином, у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 набула статусу підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 109, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 110 КК України.

Жодного разу у призначений час громадянка України ОСОБА_4 у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомила.

Постановою слідчого від 11 липня 2019 на підставі ст. 281 КПК України підозрювану ОСОБА_4 оголошено в розшук.

Вказує, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 109, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 110 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зібраними під час досудового розслідування. Також зазначає, що в ході досудового розслідування встановлені ризики, передбачені п.1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і є недоцільним застосовувати до підозрюваної більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою. Зазначає, що на підставі абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України, доцільним є не обирати підозрюваній альтеративний запобіжний захід у вигляді застави.

В обґрунтування можливості розгляду клопотання у відсутність підозрюваної вказує, що підозрювана ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території України, що підтверджується протоколами огляду інформації на веб-чайтах, розміщених у мережі інтернет, а саме про те, що ОСОБА_4 займає посаду в органах окупаційної влади на території Луганської області.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі з підстав, вказаних в клопотанні.

Захисник у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, через те, що виконання вимог КПК України щодо повідомлення ОСОБА_4 про підозру та про виклики до органу досудового розслідування, на його думку є формальними. Він особисто з ОСОБА_4 для захисту його прав не спілкувався. Ризики, на які посилається у своєму клопотанні прокурор не підтверджені.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши докази додані до клопотання, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Судом досліджено: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000062 від 04 липня 2019 року, у відповідності внесені відомості за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 109, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України; копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000030 від 03 вересня 2015 року, копію постанови про виділення матеріалів досудового розслідування від 04 липня 2019 року; копію Указу Президента України № 712/2002 від 13 серпня 2002 року про призначення ОСОБА_4 суддю Стаханівського міського суду Луганської області строком на 5 років; копію постанови ВРУ № 887-IV про обрання ОСОБА_4 суддею Стаханівського міського суду Луганської області безстроково; копію рішення ВРП № 596/0/15-17 від 23 березня 2017 року про звільнення ОСОБА_4 з посади судді Стаханівського міського суду Луганської області; протоколи огляду інтернет ресурсів, щодо публікації того, що ОСОБА_4 займає посаду в органах окупаційної влади на території Луганської області; відомостей, що отримані в результаті виконання доручень щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_4 які у сукупності підтверджують наявність підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, попередньо кваліфікованих за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 109, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 258-3 КК України; а також достатні підстави вважати, що остання перебуває в тому числі і на окупованій території України Луганської області.

06 березня 2025 року, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 109, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 110 КК України, шляхом опублікування таких повідомлень та відповідних повісток про виклик на веб-сайті Офісу генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр».

Також, слідчий суддя вважає доведеним вказаний прокурором ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Про його наявність свідчить те, що підозрювана ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, що частина з яких віднесені до категорії особливо тяжких злочинів, за які передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, не прибувала на виклики до слідчого три рази поспіль та не повідомляла орган досудового розслідування та Луганську обласну прокуратуру про причини неможливості прибуття, підозрювану оголошено у розшук, станом на день розгляду клопотання не розшукано, не затримано. Дані обставини дають підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_4 розуміючи можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та фактично вже переховується від органів досудового розслідування та доводи слідчого в цій частині є доведеними.

При цьому слідчий суддя враховує, що як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а обов`язки, про покладення (продовження) яких клопоче прокурор у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, - бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Також є доведеним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Про його наявність свідчить те, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, враховуючи режим воєнного стану та особливості вчинення кримінальних правопорушень, у яких вона підозрюється, має можливість продовжити вчинювати вказані злочини, вчинити інші подібні кримінальні правопорушення проти громадської безпеки, а так само інші кримінальні правопорушення.

Ризики, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду.

Отже, з урахуванням тяжкості злочинів у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючі дані про особу підозрюваної, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність обрання щодо підозрюваної ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Обов`язок доведення факту перебування підозрюваного або його виїзду з тимчасово окупованої території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошення у міжнародний розшук покладається на слідчого, прокурора, який подав клопотання про застосування запобіжного заходу та має бути підтвердженим відповідними відомостями.

Так, сукупність досліджених доказів, дають достатньо підстав вважати, що підозрювана ОСОБА_4 може перебувати в тому числі і на тимчасово окупованій території України Луганської області.

Отже, з огляду на те, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, що ОСОБА_4 набула статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 КПК України, а також факт того, що сукупність доказів у своєму зв`язку вказують слідчому судді на достатність підстав вважати, що підозрювана виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, слідчим суддею встановлено достатні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, відповідно до приписів ч. 6 ст. 193 КПК України.

А тому, з урахуванням тяжкості злочинів у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючі дані про особу підозрюваної, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність обрання щодо підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а отже клопотання підлягає задоволенню.

Разом з цим, слідчий суддя при постановленні ухвали враховує положення абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України, де зазначено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини 6 статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Визначення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, тобто визначення, таким чином строку тримання особи під вартою, здійснюється лише під час застосування щодо особи запобіжного заходу, що відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, можливе після затримання особи, а слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки такої особи до органу досудового розслідування, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого підозрюваного, обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183,194 КПК України,

п о с т а н о в и в :

клопотання слідчого задовольнити.

В порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 109, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 110 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України, після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини 6 статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 02 квітня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...