Справа № 350/1412/22
Провадження № 11-кп/4808/59/26
Категорія ч.2 ст. 115 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

потерпілої ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_13 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Рожнятівського районного суду від 10 вересня 2025 року, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.4 ст. 187, п.6,12,13 ч.2 ст. 115 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого та ОСОБА_9 обвинуваченої за ч.4 ст. 187, п.6,12,13 ч.2 ст. 115 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , тимчасово проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, -

в с т а н о в и л а :

В поданій апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеність вини, правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також призначене покарання ОСОБА_8 , вважає вирок Рожнятівського районного суду від 10.09.2025 року щодо ОСОБА_9 незаконним з підстав невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої через м`якість.

Зазначає, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_9 в достатній мірі не було враховано всі кваліфікуючі ознаки, передбачені ч.2 ст. 115 КК України, а також не враховано те, що обвинувачена після вчинення умисного вбивства ОСОБА_15 наступного дня позбавила життя ОСОБА_16 з метою заволодіння майном потерпілої.

Також судом не враховано тяжкість вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та становить підвищену суспільну небезпеку.

Просить вирок Рожнятівського районного суду від 10.09.2025 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за ч.4 ст. 187, п. 6,12,13 ч.2 ст. 115 КК скасувати в частині призначеного покарання ОСОБА_9 .

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання :

- за п.п.6,12,13 ч.2 ст. 115 КК України у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй на праві власності майна в дохід держави;

- за ч.4 ст. 187 КК України у вигляді 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй на праві власності майна в дохід держави.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_9 остаточно призначити покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй на праві власності майна в дохід держави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_12 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 вважає, що вирок Рожнятівського районного суду від 10.09.2025 року винесений з грубими порушеннями норм процесуального та матеріального права, є незаконним та необгрунтованим.

Зазначає, що під час розгляду даного кримінального провадження судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Згідно оскаржуваного вироку, вина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується рядом доказів, серед яких : висновок судово медичної експертизи Калуського райвідділення обласного бюро СМЕ Івано Франківської державної адміністрації №50 від 16 травня - 02 вересня 2022 року трупа ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та протокол проведення слідчої дії слідчого експерименту від 19.05.2024 року, який було проведено за участі підозрюваної ОСОБА_9 .

Під час проведення слідчого експерименту підозрювана ОСОБА_9 повідомила на місцевості обставини, при яких вона вбила потерпілу ОСОБА_15 та відтворила механізм спричинення нею тілесних ушкоджень ОСОБА_15 , а саме підозрювана вказала, що вона нанесла 3 удари ножем в ділянку спини потерпілій, під час того ОСОБА_15 знаходилась в положенні «стоячи», 4 удари ножем в ділянку спини під час того, як потерпіла знаходилась в положенні «лежачи на грудях» та 3 удари ножем в ділянку грудей потерпілої, після того як потерпіла знаходилась в положенні «лежачи на спині».

Відповідно до висновку судово медичної експертизи № 50 ( трупа ОСОБА_17 ) встановлено, що на її тілі виявлено наступні тілесні ушкодження:

- проникаючі колото різані рани в ділянках грудної клітки з ушкодженням лівої легені, серцевої сорочки та серця, з крововиливами в ліву плевральну порожнину ( близько 200 мл рухлих згортків крові та 300 мл рідкої крові) в праву ( близько 200 мл рідкої крові) ;

- не проникаючі колото різані рани в ділянках грудної клітки;

- різані рани в ділянках обох верхніх кінцівок.

Смерть ОСОБА_15 настала від множинних колото різаних та різаних ран грудної клітки та обох верхніх кінцівок з ушкодженням лівої легені, серця, які супроводжувалися масивною зовнішньою та внутрішньою кровотечею і призвели до розвитку тяжкого геморанічного шоку.

Однак, під час проведення судово медичної експертизи не були з`ясовані питання, які мають важливе значення для даної кримінальної справи, не встановлено те, чи могли тілесні ушкодження, виявлені у потерпілої ОСОБА_15 утворитися за обставин, відтворених під час проведення слідчого експерименту за участі підозрюваної ОСОБА_9 від 19.05.2022 року, виникла необхідність у зверненні до суду першої інстанції з клопотанням про призначення комісійної судово медичної експертизи.

Проте, ухвалою Рожнятівського районного суду від 24.01.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання про призначення комісійної судово медичної експертизи.

Також згідно оскаржуваного вироку, вина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується рядом доказів, серед яких : висновок судової дактилоскопічної експертизи Івано Франківського НДЕКЦ при МВС України № СЕ -19/109-22/5285- Д від 15 червня 2022 року, відповідно до якого вилучені сліди пальців рук з пляшки з під вина « ОСОБА_18 » та фотоальбома під час огляду місця події залишені: слід пальця руки максимальними розмірами 16х10 мм середнім пальцем правої руки підозрюваним ОСОБА_8 , сліди пальців рук максимальними розмірами 20х17 мм, 15х15 мм, 17х12 мм, 18х10 мм відповідно великим, вказівним, безіменним пальцями та мізинцем правої руки підозрюваним ОСОБА_8 .

Окрім цього, у даному висновку експерта зазначено, що на поверхні фотоальбому виявлено слід пальця руки, максимальними розмірами 35х21 мм залишений не підозрюваним ОСОБА_19 , не підозрюваною ОСОБА_9 та не потерпілою ОСОБА_16 , а іншою особою.

Оскільки у висновку судово медичної експертизи № 49 від 08.09.2022 року трупа ОСОБА_16 не встановлено час та дата настання смерті, сторона захисту вважає, що тілесні ушкодження, які перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті потерпілої могла спричинити особа, сліди пальців рук якої були знайдені в будинку потерпілої.

Звертає увагу суду, що під час судових дебатів стороною захисту було наголошено на те, що в будинку потерпілої ОСОБА_16 знайдено сліди пальця руки невстановленої особи, яка може бути причетна до умисного позбавлення життя потерпілої ОСОБА_16 , вчинення якого інкриміновано обвинуваченому ОСОБА_8 , під час досудового розслідування не вживалося будь - яких слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення особи, якій належить даний слід пальця руки, що свідчить про необ`єктивність та неповноту розслідування.

Також зазначає, що під час проведення огляду місця події не була здійснена безперервна відеофіксація, що є порушенням ч.10 ст. 236 КПК України, згідно якої обшук житла чи іншого володіння особи на підставі ухвали слідчого судді в обов`язковому порядку фіксується за допомогою аудіо та відеозапису, тому вважає, що дані протоколи огляду місця події є недопустимими доказами.

Окрім цього, сторона захисту вважає, що протокол огляду місця події від 16.05.2022 року трупа ОСОБА_15 є недопустимим доказом, оскільки слідча діє проведена з порушенням вимог ч.7 ст. 223 КПК України, де зазначено, що під час проведення огляду трупа, слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих).

Крім цього, згідно оскаржуваного вироку, вина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується рядом доказів, серед яких протокол огляду місця події в номері 7 готелю «Снукер» від 15.05.2022 року з додатками, під час якого було виявлено та вилучено ряд речей. Сторона захисту вважає, що даний протокол є недопустимим доказом з наступних підстав:

- дану слідчу дію проводила особа чоловічої статті, яка зазначена у протоколі як «ст. о/у СКП ОСОБА_20 », при цьому слідчий не залучив відповідно до ст. 40 КПК України вказану особу до проведення слідчих дій;

- до ОСОБА_8 застосовувалось психологічне та фізичне насильство, що підтверджується спричиненими йому тілесними ушкодженнями;

- слідчий не зазначив у протоколі огляду місця події всіх учасників слідчої дії, які були присутні, що є порушенням вимог ст. 104 КПК України;

- на момент огляду місця події ОСОБА_8 перебував у кайданах, на його обличчі було наявне садно, не зважаючи на те, що йому оголошено підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, де участь захисника є обов`язковою, відповідно до ст. 52 КПК України, слідчий не забезпечив участь захисника;

- під час вказаної слідчої дії ОСОБА_8 не було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України.

Також зазначає, що протокол огляду місця події від 19.05.2022 року в приміщені житлового будинку АДРЕСА_2 , під час якого було виявлено та вилучено 3 ножі, футболку жіночу світло коричневого кольору, лосини жіночі чорного кольору є недопустимим доказом, оскільки слідчий провів огляд місця події в даному житловому будинку за правилами обшуку без ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку. При проведені огляду не була здійснена безперервна відеофіксація вказаних слідчих дій, що є порушенням ч.10 ст. 236 КПК України.

Крім цього, згідно оскаржуваного вироку, вина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується рядом доказів, серед яких : протокол пред`явлення речей для впізнання від 29.09.2022 року з фототаблицею. В даному протоколі зазначено, що потерпілій ОСОБА_14 було пред`явлено п`ять ножів для впізнання, серед яких потерпіла впізнала ніж під №3, який вона та члени її сім`ї використовували в побуті.

Сторона захисту вважає, що даний протокол є недопустимим доказом, оскільки він отриманий з порушенням вимог кримінально процесуального законодавства України, оскільки слідчий пред`явив потерпілій ОСОБА_14 під час однієї слідчої дії 3 ножі, які були вилучені по місцю її проживання та які були визнанні речовими доказами у справі і надав для порівняння 2 інші ножі, схожі на ножі, які впізнала потерпіла.

Звертає увагу суду на те, що обвинувальний акт надійшов до суду першої інстанції 14.11.2022 року після набрання чинності ч.10 ст. 615 КПК України.

Тобто, склад суду у складі двох професійних суддів та трьох присяжних, який розглядав кримінальну справу за обвинувачення ОСОБА_8 і який ухвалював оскаржуваний вирок є незаконним, оскільки кримінальна справа повинна була розглядатися колегіально судом у складі трьох суддів.

Просить вирок Рожнятівського районного суду від 10 вересня 2025 року скасувати і призначити новий судовий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 вважає, що вирок Рожнятівського районного суду від 10.09.2025 року винесений з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права, є незаконним та необгрунтованим, а тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що 27 жовтня 2022 року прокурором було роз`яснено ОСОБА_8 право на розгляд його справи судом присяжних, про що міститься відповідна розписка у матеріалах справи та надалі обвинувальний акт скеровано до суду першої інстанції.

Між тим прокурором не було прийнято до уваги та порушено вимоги КПК України щодо здійснення кримінального провадження на період дії воєнного стану в Україні.

Тобто, згідно вимог ч.10 ст. 615 КПК України фактично призупинено можливість створення суду присяжних під час воєнного стану у зв`язку із набранням чинності цієї частини з 01 травня 2022 року.

Обвинувальний акт надійшов до суду першої інстанції 18.11.2022 року, після набрання чинності вказаної норми закону. Разом з тим, ні прокурором, ні судом не було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_8 про обмеження його права на суд присяжних під час дії воєнного стану.

Окрім цього, суд першої інстанції постановляючи ухвалу від 28.03.2023 року про задоволення клопотання про призначення суду присяжних не звернув увагу на те, що дане клопотання заявлено після закінчення підготовчого провадження, чим порушив вимоги ст. 384 КПК України.

Після надходження ухвали від 28.03.2023 року в канцелярію Рожнятівського районного суду було здійснено розподіл присяжних, до складу яких було визначено : ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та запасні присяжні ОСОБА_24 , ОСОБА_25 .

Надалі 18.05.2023 року в судовому засіданні приймало участь п`ять присяжних, без визначення запасних. Потім, склад присяжних основний та запасний, змінювався самостійно без відповідного рішення, що є порушенням норм КПК України та Закону України «Про суд присяжних».

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 17 лютого 2025 року ОСОБА_25 написав заяву, в якій просив звільнити його від виконання обов`язків присяжного в судових засіданням у даній справі, така заява була задоволена головою Рожнятівського районного суду, після чого присяжний ОСОБА_26 продовжив брати участь в якості присяжного в складі суду першої інстанції.

Дана обставина підтверджується наказом голови Рожнятівського районного суду від 17.02.2025 року № 02-04/06, яким ОСОБА_26 увільнено від виконання обов`язків присяжного.

Фактично розгляд клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченим від 28.03.2023 року та розгляд даного кримінального провадження до оголошення вироку 10.09.2025 року, здійснювався незаконним складом суду.

Окрім цього, звертає увагу суду на те, що під час розгляду даного кримінального провадження залишились недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, а саме : судом були відхилені клопотання захисників ОСОБА_8 про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин.

Захисник в поданій апеляційній скарзі вважає, що стороною обвинувачення не надано вичерпні доводи та докази щодо винуватості його підзахисного у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Крім цього, стороною обвинувачення жодним чином не спростовано твердження захисту ОСОБА_8 про те, що на місці події в будинку ОСОБА_16 була інша особа, не встановлено чиї відбитки пальців, окрім ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також безпідставно відмовлено судом у задоволенні клопотання захисту щодо призначення додаткової судово медичної експертизи.

Просить скасувати вирок Рожнятівського районного суду від 10.09.2025 року та призначити новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_11 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 вважає вирок Рожнятівського районного суду від 10.09.2025 року необгрунтованим у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, постановленим з грубим порушенням норм процесуального права.

Згідно з висунутим обвинуваченням ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.6,12,13 ч.2 ст. 115 КК України. Прокурором було роз`яснено ОСОБА_8 право на розгляд його справи судом присяжних про що міститься відповідна розписка у матеріалах справи.

Разом з цим, ч.10 ст. 615 КПК України передбачено, що кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, крім здійснення кримінального провадження у суді, в якому до моменту введення воєнного стану та набрання чинності цією частиною було визначено склад суду за участю присяжних.

Отже, положення ч.10 ст. 615 КПК України призупинили можливість створення суду присяжних під час воєнного стану. Однак, ні прокурором, ні судом не було роз`яснено ОСОБА_8 про обмеження його права на суд присяжних під час воєнного стану.

Окрім цього, в ході судового розгляду стороною захисту заявлялись клопотання про виклик та допит працівників поліції, зокрема понятих ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , які були присутні під час проведення слідчих дій, з метою з`ясування обставин можливого тиску працівниками правоохоронних органів на обвинувачену ОСОБА_9 .

Сама ж обвинувачена ОСОБА_9 підтвердила, що під час її конвоювання на слідчі дії на неї чинився тиск. Разом з тим, суд безпідставно, без належного обґрунтування відмовив у задоволенні даного клопотання.

Також, стороною захисту було подано клопотання про повторний виклик свідка ОСОБА_29 мотивоване тим, що допитаний в судовому засіданні свідок 07.06.2023 року повідомив, що саме він виявив тіло ОСОБА_16 в житловому будинку за адресою : АДРЕСА_4 , після чого направився додому, а вже після того повідомив про тіло свою куму ОСОБА_30 .

В ході допиту обвинувачена ОСОБА_9 надала показання про те, що обвинувачений ОСОБА_8 вбив ОСОБА_16 і коли обвинувачені залишили домоволодіння ОСОБА_16 вже була мертва. Натомість, згідно показань обвинуваченого ОСОБА_8 , він ОСОБА_16 не вбивав і на час як вони залишили з ОСОБА_9 її домоволодіння вона була жива.

Таким чином в показаннях обвинувачених є розбіжності з приводу факту часу смерті ОСОБА_31 .

Звертає увагу суду на те, що за наслідками проведеного судового розгляду фактично не встановлено жодних обставин, які б свідчили про винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 . Також обвинувачений ОСОБА_8 , як на стадії досудового слідства, так і на стадії судового розгляду неодноразово пояснював, що не причетний до вбивства ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , оскільки не мав умислу на вчинення таких діянь. Натомість обвинувачена ОСОБА_9 , на підґрунті ревнощів, відносно залицянь жертв до ОСОБА_8 , мала умисел на позбавлення їх життя.

Будь яких письмових або речових доказів, які б викривали обвинувачено ОСОБА_8 у вчиненні даних кримінальних правопорушень сторона обвинувачення надати не змогла, оскільки усі наявні в матеріалах справи докази є опосередкованими та навіть у сукупності не свідчать про винуватість його підзахисного.

Окрім цього, обвинуваченому ОСОБА_8 інкримінують кримінальне правопорушення, передбачене ст. 115 КК України з кваліфікуючою ознакою за попередньою змовою, групою осіб.

При цьому, жоден доказ у справі чи показання свідків, чи самих обвинувачених не підтверджують вказану обставину, щодо наявності факту попередньої змови обвинувачених.

Крім того, в тому ж епізоді вбивства ОСОБА_15 стороною обвинувачення зазначено, що « ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 , за попередньою змовою групою осіб, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на вбивство ОСОБА_15 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, почергово нанесли останні ножем ряд ударів в область грудної клітки та верхніх кінцівок, спричинивши ОСОБА_15 тілесні ушкодження від яких настала її смерть ».

При цьому, висновок судово медичної експертизи №50 не містить інформації про послідовність нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_15 . Так само, у висновку не вказано, від яких саме тілесних ушкоджень настала смерть ОСОБА_15 , а також, чи відповідає механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_15 , який відобразила обвинувачена ОСОБА_9 під час слідчого експерименту.

Просить скасувати вирок Рожнятівського районного суду від 10.09.2025 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Захисник ОСОБА_13 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 в поданій апеляційній скарзі вважає вирок суду першої інстанції необгрунтованим у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та постановленим з грубим порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що згідно з висунутим обвинуваченням ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.6,12,13 ч.2 ст. 115 КК України.

Відповідно до ч.10 ст. 615 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, крім здійснення кримінального провадження у суді, в якому до моменту введення воєнного стану та набрання чинності цією частиною було визначено склад суду за участю присяжних.

Фактично положення ч.10 ст. 615 КПК України призупинили можливість створення суду присяжних під час воєнного стану у зв`язку із набранням чинності цією частиною.

28.03.2023 року за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_8 у справі було призначено склад суду у складі двох професійних суддів та трьох присяжних, що фактично суперечить положенням ч.10 ст. 615 КПК України.

Також зазначає, що висновок суду про те, що «обвинувачені діяли умисно, наносячи численні удари ножем потерпілим ОСОБА_16 та ОСОБА_15 усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій і бажання настання їх наслідків, при цьому діяли узгоджено. Водночас, слід зазначити, що нанесення ударів, як потерпілій ОСОБА_15 , так і потерпілій ОСОБА_16 було саме ножем( а не іншими знаряддями вбивства), при цьому удари наносилися кожній потерпілій в область грудної клітки, ці удари були численні, більше десяти. Поведінка обвинувачених була спрямована на досягнення конкретної мети позбавлення життя потерпілих ОСОБА_16 та ОСОБА_15 та заволодіння майном ОСОБА_16 ».

Мотивом злочинів стали раптово виниклий конфлікт між обвинуваченими та потерпілою ОСОБА_15 через неповернення телефону та корисливий мотив, який полягав у заволодінні майном потерпілої ОСОБА_16 .

В даному випадку коли обвинувачені обмовляють один одного, але при цьому не заперечують, що було вчинено злочин одним із них за версією ОСОБА_8 вбивство ОСОБА_15 вчинила ОСОБА_9 на ґрунті ревнощів, а вбивство ОСОБА_16 вчинила ОСОБА_9 з корисливих мотивів та за версією ОСОБА_9 вбивство потерпілої ОСОБА_15 вчинив ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклої сварки та неповернення телефону, а вбивство ОСОБА_16 вчинив ОСОБА_8 з корисливих мотивів та при цьому повідомляють про час та місце вчинення злочинів, нанесення тілесних ушкоджень потерпілим ножем, приховання трупа ОСОБА_15 , заволодіння майном потерпілої ОСОБА_16 та залишення місця вчинення злочинів з цим майном і розпорядження ним, суд приходить до висновку, що викладена в обвинувальному акті версія є спроможною та підтверджується дослідженими судом доказами.

Окрім цього суд зазначив, що під час слідчого експерименту від 19.05.2022 року обвинувачена ОСОБА_9 показала, що нанесла потерпілій ОСОБА_15 сім ударів в ділянку спини та три удари в ділянку грудної клітки справа, продемонструвавши сказане на манекені.

Однак, звертає увагу суду на те, що під час демонстрації обвинувачена вказала, що при нанесені ударів в спину потерпіла ОСОБА_15 була в положенні стоячи (три удари) та лежачи на животі (чотири удари), а при нанесенні ударів в ділянки грудної клітки в положенні лежачи на спині.

Вказане свідчить, що під час слідчого експерименту від 19.05.2022 року обвинувачена ОСОБА_9 оговорила себе та її покази повністю спростовуються результатами проведення судово медичної експертизи трупа ОСОБА_15 , адже обвинувачена значно нижча за зростом (8 см) за потерпілу ОСОБА_15 .

При цьому, висновок судово медичної експертизи № 50 не містить інформації про послідовність нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_15 так само, у висновку не вказано, від яких саме тілесних ушкоджень настала смерть ОСОБА_15 а також, чи відповідає механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_15 , який відобразила обвинувачена під час слідчого експерименту.

Вказує, що 22.04.2025 року під час судового засідання було проведено допит обвинуваченої ОСОБА_9 , яка підтвердила показання, надані нею 29.09.2022 року, тобто вказала, що вбивство обох потерпілих вчинив саме ОСОБА_8 .

Просить скасувати вирок Рожнятівського районного суду від 10.09.2025 року та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Захисник ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_19 подав заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_12 в якому зазначає, що частково не погоджується з наведеними доводами сторони захисту, а саме : «Крім цього, 20.01.2025 року стороною захисту до Рожнятівського районного суду було подано клопотання про визнання протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16.05.2022 року неналежним доказом.

Сторона захисту вважає, що протокол затримання є доказом у даній справі, оскільки під час затримання ОСОБА_8 в ході особистого обшуку було виявлено та вилучено паспорт на ім`я ОСОБА_8 , сорочку темного кольору з довгим рукавом; джинси синього кольору; кросівки темного кольору з написом «Adidas», які в подальшому були визнанні речовими доказами у даній кримінальній справі та по яких проводилося ряд судових експертиз.

У вказаному протоколі зазначено, що ОСОБА_8 був фактично затриманий 15.05.2022 року о 21 год. 10 хв., однак йому не було роз`ясненого права, зокрема право на захист ».

На думку захисту протокол затримання ОСОБА_8 не може бути належним та допустимим доказом. Також заперечує з приводу обчислення строку відбування покарання ОСОБА_8 з 16.05.2025 року, оскільки він повинен обчислюватися з 15.05.2025 року .

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 187, пунктами 6, 12, 13 частини другої статті 115 КК України та призначено покарання:

за ч.4 ст. 187 КК України у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна в дохід держави;

за п. 6, 12, 13 ч.2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна в дохід держави.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 остаточно призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна в дохід держави.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід - тримання під вартою відносно ОСОБА_8 залишено без змін.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 вказано обчислювати з 16 травня 2022 року.

ОСОБА_9 визнано винною у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п. 6, 12, 13 ч.2 ст. 115 КК України та призначено покарання:

за ч.4 ст. 187 КК України у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй на праві власності майна в дохід держави;

за п. 6, 12, 13 ч.2 ст. 115 КК України у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй на праві власності майна в дохід держави.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_9 остаточно призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй на праві власності майна в дохід держави.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід - тримання під вартою відносно ОСОБА_9 - залишено без змін.

Строк відбуття покарання обвинуваченій ОСОБА_9 вказано обчислювати з 15 травня 2022 року.

Відповідно до ст. 72 КК України зараховано обвинуваченій ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з 16 травня 2022 року до дня набрання вироком законної сили у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_14 , в рахунок відшкодування: майнової шкоди - 49 026 грн. 50 коп., моральної шкоди - 500 000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів, а саме за проведення Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України судових експертиз на загальну суму 71 393 грн. 39 коп. та Івано-Франківського відділення Київського НДІСЕ судових експертиз на загальну суму 8305 грн. 88 коп.

Судом встановлено, що 13 травня 2022 року близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_8 (який 29 жовтня 2003 року був засуджений Апеляційним судом Донецької області за пунктами «а», «и» статті 93 Кримінального кодексу України (в редакції 1960 року), ОСОБА_9 та ОСОБА_15 спільно розпивали спиртні напої за тимчасовим місцем проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 . Між потерпілою ОСОБА_15 та обвинуваченим ОСОБА_8 під час вживання спиртних напоїв виник конфлікт через неповернення останнім мобільного телефону, який потерпіла ОСОБА_15 надала ОСОБА_8 та ОСОБА_9 напередодні для тимчасового користування. В ході конфлікту між ОСОБА_8 та ОСОБА_15 зав`язалась бійка, під час якої ОСОБА_8 схопив ОСОБА_15 за волосся та наніс їй ряд ударів кулаком в область обличчя та голови, однак ОСОБА_15 не заспокоювалась, продовжувала кричати та чинити опір.

Будучи розлюченим поведінкою потерпілої ОСОБА_15 , обвинувачений ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 , за попередньою змовою групою осіб, вирішили позбавити потерпілу життя, тобто умисно вбити.

З цією метою, вони, будучи об`єднані єдиними умислом, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на вбивство потерпілої ОСОБА_15 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, почергово нанесли останній ножем ряд ударів в область грудної клітки та верхніх кінцівок, спричинивши ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран, від яких настала смерть потерпілої на місці, тобто умисно вбили її.

Після вчинення вбивства ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з метою приховання слідів злочину перенесли тіло ОСОБА_15 та приховали його у вбиральні будинковолодіння за вказаною вище адресою.

В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спричинили потерпілій ОСОБА_15 , згідно висновку судово-медичної експертизи Калуського райвідділення обласного бюро СМЕ Івано-Франківської обласної державної адміністрації № 50 від 16 травня - 2 вересня 2022 року, тілесні ушкодження у вигляді синців та саден в ділянках голови; множинних колото-різаних ран грудної клітки та обох верхніх кінцівок з ушкодженням лівої легені, серця, які супроводжувалися масивною зовнішньою та внутрішньою кровотечею, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечні для життя в момент спричинення, та які призвели до розвитку тяжкого геморагічного шоку, що призвів до настання смерті потерпілої на місці. Потерпілій ОСОБА_15 загалом було нанесено не менше дев`яти ударів плоским колючо-ріжучим предметом в ділянку грудної клітки, вісім ударів плоским колючо-ріжучим предметом в ділянки обох верхніх кінцівок та шести ударів в ділянки голови руками та ногами.

Продовжуючи свої злочинні дії обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час домовились між собою про спільне вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_16 , вступивши таким чином у попередню змову.

Так, для виконання свого злочинного наміру, в період дії оголошеного в Україні відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України про введення воєнного стану в Україні» та який в подальшому було продовжено Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб та Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 діючи умисно, 14 травня 2022 року близько 18 год. 30 хв. під вигаданим приводом (позичити гроші) зайшли до житлового будинку потерпілої ОСОБА_16 ,

розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому завідомо знаючи про те, що діти потерпілої перебувають за кордоном, а вона проживає в будинку одна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою корисливого заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, напали на потерпілу та засунули їй в рот кляп, щоб заглушити крики. Після цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з погрозою застосування насильства до потерпілої, стали вимагати передачі їм грошових коштів, однак ОСОБА_16 відмовилась.

Під час вчинення розбійного нападу ОСОБА_8 , діючи спільно з ОСОБА_9 , будучи об`єднані єдиним умислом, з її відома та згоди, умисно позбавив життя ОСОБА_16 , нанісши їй ряд ударів ножем в область грудної клітки, спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді колото - різаних ран грудної клітки, від яких настала смерть потерпілої.

Умисно вбивши з корисливих мотивів ОСОБА_16 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , діючи спільно та умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх неправомірних дій, реалізовуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, перебуваючи у приміщенні будинку потерпілої, обшукали його та заволоділи грошовими коштами, а саме: 5045 грн.; 450 злотими, що згідно курсу НБУ станом на 14 травня 2022 року становить 2929 грн. 50 коп.; 450 доларами США, що згідно курсу НБУ станом на 14 травня 2022 становить 13162 грн. 50 коп.; ювелірними виробами: сережками, хрестиком, ланцюжком, кулоном та браслетом загальною вартістю 595 грн.; золотим кулоном вартістю 1708 грн.; колонкою JBL вартістю 487 грн.; ноутбуком марки Acer Extensa 5630 вартістю 2417 грн.; LED телевізором Grunhelm GTV 34Т2 вартістю 2429 грн.; блоком живлення марки maXiife вартістю 94 грн.; блоком живлення марки Nokia HMD вартістю 102 грн; блоком живлення марки SAMSUNG TRAVEL ADAPTER вартістю 123 грн; блоком живлення марки NOKO вартістю 138 грн.; usd-кабелем вартістю 42 грн: тюнером Romsat у комплекті з кабелем та пультом вартістю 421 грн.; пультом Grunhelm вартістю 150 грн.; а всього майном потерпілої ОСОБА_16 на загальну суму 29843 грн.

Залишивши місце події обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розпорядились викраденим на власний розсуд.

Крім того, 14 травня 2022 року близько 18 год. 30 хв. обвинувачені ОСОБА_8 (який 29 жовтня 2003 року був засуджений Апеляційним судом Донецької області за пунктами «а», «и» статті 93 Кримінального кодексу України (в редакції 1960 року), тобто за вчинення умисного вбивства з корисливих мотивів та на замовлення) та ОСОБА_9 , перебуваючи у житловому будинку потерпілої ОСОБА_16 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , під час вчинення розбою, направленого на заволодіння майном потерпілої, вирішили позбавити її життя. З цією метою ОСОБА_8 , з відома та згоди ОСОБА_9 , діючи умисно, будучи об`єднаним з нею єдиними умислом, наніс ОСОБА_16 ряд ударів ножем в область грудної клітки, спричинивши потерпілій, згідно висновку судово-медичної експертизи Калуського райвідділення обласного бюро СМЕ Івано-Франківської обласної державної адміністрації № 49 від 16 травня - 8 вересня 2022 року, тілесні ушкодження у вигляді: непроникаючої колото-різаної рани грудної клітки зліва та справа з ушкодженням м`яких тканин; синців та саден в ділянці голови; крововиливу в слизову оболонку нижньої губи; відкритої комбінованої травми грудної клітки та її органів з проникаючими колото - різаними ранами, передньої поверхні грудної клітки зліва з ушкодженням шкіри, підшкірно-жирової клітковини, 5-го ребра, навколосерцевої сорочки, верхівки серця, задньої поверхні грудної клітки зліва з ушкодженням шкіри, підшкірно-жирової клітковини, м`язів спини, 9-го ребра, нижньої долі лівої легені, що супроводжувалася масивною внутрішньою та зовнішньою кровотечею, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечні для життя в момент спричинення, які ускладнилась розвитком тяжкого травматичного та геморагічного шоку, що призвів до настання смерті ОСОБА_16 на місці. Потерпілій ОСОБА_16 загалом було нанесено не менше 13 ударів, з яких 9 ударів плоским колючо-ріжучим предметом типу ножа в ділянки грудної клітки та 4 удари тупими твердими предметами в ділянку голови.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , підтримали подані апеляційні скарги, просили їх задовольнити, а вирок суду першої інстанції скасувати;

- обвинувачена ОСОБА_9 та її захисник ОСОБА_13 підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити, а вирок суду першої інстанції скасувати. Щодо апеляційної скарги прокурора заперечили, вважають її безпідставною та необгрунтованою;

- прокурор підтримав подану апеляційну скаргу просив її задовольнити, ухвалити новий вирок в частині призначеного покарання обвинуваченій ОСОБА_9 . Щодо поданих апеляційних скарг захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 заперечив.

- потерпіла ОСОБА_14 підтримала апеляційну скаргу прокурора, щодо інших апеляційних скарг заперечила, вважає їх безпідставними та необгрунтованими.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вирок суду, слід скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, а вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, що передбачає його оцінку відповідності нормам матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що даних вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

Статтею 409 КПК України встановлено, що однією із підстав для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотні порушення вимог кримінально процесуального закону, якими за змістом ст.412 ч.1 КПК України є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

В поданих апеляційних скаргах захисники ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які представляють інтереси обвинуваченого ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_13 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 зазначають, що розгляд даного кримінального провадження здійснювався незаконним складом суду, визначеним всупереч положенням ч.10 ст. 615 КПК України.

Апеляційний суд погоджується з доводами викладеними в поданих апеляційних скаргах захисників, щодо розгляду кримінального провадження судом першої інстанції незаконним складом суду.

Згідно з ч.3 ст. 31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, а за клопотанням обвинуваченого - судом присяжних у складі двох суддів та трьох присяжних. Кримінальне провадження стосовно кількох обвинувачених розглядається судом присяжних стосовно всіх обвинувачених, якщо хоча б один з них заявив клопотання про такий розгляд.

За змістом положень ст. 384 КПК України роз`яснення прокурором, судом обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних, необхідно для того, щоб обвинувачений під час підготовчого судового засідання міг реалізувати таке право та заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.

Перевіривши матеріали справи апеляційним судом було встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000135 від 15.05.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.п.6,12,13 ч.2 ст. 115 КК України, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ (т.1 а.п. 32) надійшов до Рожнятівського районного суду 18.11.2022 року.

Окрім цього, прокурором до обвинувального акту долучено протоколи роз`яснення обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прав на розгляд даного кримінального провадження судом присяжних (т.1 а.п. 30,31).

Водночас, апеляційний суд враховує, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні надійшов до суду першої інстанції 18.11.2022 року, тобто коли в Україні на підставі Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року було введено воєнний стан у зв`язку з воєнною агресією російської федерації проти України, строк дії якого у подальшому неодноразово продовжувався.

Законом України від 14.04.2022 року № 2201-ІХ «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення порядку здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану » статтю 615 КПК України, якою врегульовано особливий режим кримінального провадження в умовах воєнного стану, викладено у новій редакції.

Приписами ч.10 ст. 615 КПК України у редакції цього Закону встановлено, що кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, крім здійснення кримінального провадження у суді, в якому до моменту введення воєнного стану та набрання чинності цією частиною було визначено склад суду за участю присяжних.

Дана норма Закону набрала чинності 01 травня 2022 року.

Згідно технічного носія інформації, підготовче судове засідання у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , під час якого і могло бути реалізовано право обвинуваченого на подачу клопотання про розгляд справи щодо нього судом присяжних, було проведено 02.12.2022 року.

Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано Франківської області від 02.12.2022 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.п. 6,12,13 ч.2 ст. 115 КК України призначено до судового розгляду на 26.12.2022 року.

Кримінальне провадження постановлено розглядати колегіально судом у складі трьох суддів : головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_32 , ОСОБА_33 .

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у відповідності до вимог ст. 314,315 КПК України на стадії підготовчого провадження судом першої інстанції було дотримано даних вимог закону.

В подальшому розгляд кримінального провадження визначеним складом суду здійснювався 20.01.2023 року, 06.02.2023 року, 20.02.2023 року, 07.03.2023 року,15.03.2023 року. Однак, 28.03.2023 року під час судового розгляду, після проголошення прокурором обвинувального акту та потерпілою цивільного позову, обвинувачений ОСОБА_8 заявив клопотання про суд присяжних.

Ухвалою Рожнятівського районного суду від 28.03.2023 року клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про розгляд кримінального провадження судом присяжних у складі двох суддів та трьох присяжних, задоволено.

Після цього кримінальне провадження передано до канцелярії Рожнятівського районного суду для визначення складу суду відповідно до ч.3 ст. 31 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції задовольнивши клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про розгляд кримінального провадження судом присяжних не врахував вимоги ст. 384, 615 КПК України.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що кримінальне провадження було розглянуто судом у незаконному складі, що відповідно до положень ст. 412 КПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення.

За таких обставин ухвалене судом першої інстанції рішення не може вважатися законним та обнгрунтованим, а тому підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого суду необхідно усунути зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону, забезпечити розгляд кримінального провадження законним складом суду та ухвали обґрунтоване рішення.

Щодо запобіжного заходу, колегія суддів встановила наступне.

Судом першої інстанції запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу залишено без змін тримання під вартою.

Скасовуючи вирок суду з зазначених вище обставин, колегія суддів, відповідно до вимог ст.178 КПК України, враховуючи дані про особи обвинувачених, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважає, що виконання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 процесуальних обов`язків не можливе при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а тому слід продовжити відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строк тримання під вартою на 60 днів.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405,407,410, 412,415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги прокурора, захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які діють в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_13 , яка діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 , задовольнити частково.

Вирок Рожнятівського районного суду від 10 вересня 2025 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч.4 ст. 187, п.п. 6,12,13 ч.2 ст. 115 КК України - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Запобіжний захід тримання під вартою обраний обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 продовжити на строк 60 днів, тобто до 14 травня 2026 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5