Справа № 215/9341/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0019383 від 26.09.2025,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні заявив відмову від захисника мотивуючи це тим, що захисник належним чином не виконує покладені на нього обов`язки щодо його захисту, не надає йому належної правової допомоги та не вчинив жодних дій для з`ясування обставин, які спростовують обвинувачення. Водночас повідомив, що не буде залучати захисника за договором через брак коштів, тому просить залучити йому іншого захисника за призначенням.

Захисник ОСОБА_5 заперечує проти задоволення заяви обвинуваченого ОСОБА_4 .

Прокурор просить вирішити заяву обвинуваченого відповідно до закону та покладається на розсуд суду.

Заслухавши учасників процесу, суд приходить до наступних висновків.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 42 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право, зокрема, на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів для оплати такої допомоги.

За приписами ч. 1 ст. 54 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право відмовитися від захисника або замінити його.

Водночас вимогами ч. 3 цієї статті передбачено, що відмова від захисника не приймається у випадку, якщо його участь є обов`язковою. У такому випадку, якщо підозрюваний, обвинувачений відмовляється від захисника і не залучає іншого захисника, захисник повинен бути залучений у порядку, передбаченому ст. 49 цього Кодексу, для здійснення захисту за призначенням.

Отже, на всіх стадіях кримінального провадження закон забезпечує особу, яка підозрюється, обвинувачується або засуджена у вчиненні кримінального правопорушення, можливістю мати захисника як обраного нею, так і призначеного їй. Забезпечена така особа й можливістю відмовитися від захисника або замінити його відповідно до вимог процесуального закону.

Право особи на заміну захисника, передбачене ст. 54 КПК України, є похідним від права вільного вибору захисника своїх прав, яке особа реалізує самостійно, укладаючи договір з обраним нею захисником. Це право не поширюється на зміст права на безоплатну вторинну правову допомогу, де особа не обирає собі захисника, а отримує захист, гарантований державою та за державні кошти.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» безоплатна вторинна правова допомога це вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу до правосуддя.

Під час реалізації цієї державної гарантії особа позбавлена можливості вільно обирати собі захисника, оскільки на підставі ст. 49 КПК України захисник такій особі призначається за постановою слідчого/прокурора або ухвалою судді чи суду. Тому особа, яка отримує безоплатну вторинну правову допомогу, не може на власний розсуд вимагати від суду заміни захисника за призначенням з особистих мотивів за відсутності обґрунтованих підстав для цього.

Вищевказане узгоджується з позицією висловленою Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду 21 листопада 2024 року у справі №748/1972/19.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини особа має право обрати собі адвоката в разі, якщо є можливість оплатити його послуги. Особа, якій надається безоплатна юридична допомога, не має права обирати захисника. У випадках, коли безоплатно призначений захисник явно не виконує своїх обов`язків, органи влади мають позитивне зобов`язання замінити його.

Обвинуваченим ОСОБА_4 не доведено, що його захисник адвокат ОСОБА_5 явно не виконує своїх обов`язків й таких фактів судом також не встановлено (захисник ОСОБА_5 за кожним викликом з`являється у судові засідання, бере активну участь у розгляді справи, ставить запитання свідкам, висловлює заперечення при розгляді клопотань прокурора про продовження строку запобіжного заходу, тощо).

Обставин, які б свідчили про свідоме невиконання захисником своїх обов`язків або про наявність у обвинуваченого та захисника розходжень в поглядах на існуючу лінію захисту судом не встановлено.

Враховуючи стадію судового розгляду, де досліджуються докази сторони обвинувачення, суд приходить до переконання, що відсутні підстави для задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо відводу захисника за призначенням адвоката ОСОБА_5 та заміни його на іншого захисника за призначенням.

Керуючись ст.ст. 49, 54, 350, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені заяви обвинуваченого ОСОБА_4 про відмову від захисника і його заміну відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя