Справа № 461/1466/26
Провадження № 1-кс/461/1061/26
УХВАЛА

24.02.2026 м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Управління Служби безпеки України у Львівській області, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

в с т а н о в и в:

22.02.2026 ОСОБА_3 , сформувавши документи в системі «Електронний Суд», звернувся до слідчого судді Галицького районного суду м. Львова зі скаргою, в якій просить зобов`язати уповноважених осіб Управління Служби безпеки України у Львівській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування за заявою голови ГО «НОН-СТОП УКРАЇНА» ОСОБА_3 від 12.02.2026 за вих. №12/02/2026-4-27 про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110-2, ч.1 ст.111, ч.5 ст.191, ч.3 ст.209, ч.3 ст.212, ч.1 ст.255, ч.1 ст.258-5, ч.1 ст.336, ч.4 ст.358, ч.2 ст.364, ч.1 ст.365, ч.1 ст.366, ч.3 ст.368, ч.3 ст.369 КК України.

В обґрунтування скарги посилається на те, що 12.02.2026 за вих. №12/02/2026-4-27 головою ГО «НОН-СТОП УКРАЇНА» ОСОБА_3 , з використанням технологій електронної пошти, з накладенням ЕЦП (КЕП), на офіційну електронну пошту Управління Служби безпеки України у Львівській області подано заяву про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110-2, ч.1 ст.111, ч.5 ст.191, ч.3 ст.209, ч.3 ст.212, ч.1 ст.255, ч.1 ст.258-5, ч.1 ст.336, ч.4 ст.358, ч.2 ст.364, ч.1 ст.365, ч.1 ст.366, ч.3 ст.368, ч.3 ст.369 КК України. У заяві зазначив, що ОСОБА_4 - чинний член Ради Національного банку України та голова Аудиторського комітету Національного банку України, член Наглядової Ради Благодійної організації «Фонд розвитку Інституту міжнародних відносин» (код ЄДРПОУ - 38726159), використовуючи службове становище, залучивши ряд підконтрольних фізичних та юридичних осіб, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , а також Благодійну організацію «Фонд розвитку Інституту міжнародних відносин» (код ЄДРПОУ - 38726159), СПТОВ «ДРАГОН КАПІТАЛ» (код ЄДРПОУ - 30965875), ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «ГАЛАКТИКА-КАПІТАЛ» (код ЄДРПОУ - 33886236), ТОВ «ІНТЕР ІНВЕСТ КОНСАЛТІНГ» (код ЄДРПОУ - 23507894), ТОВ «РА «ЧОТИРИ ПЛЮС» (код ЄДРПОУ - 30113780), ТОВ «ГАЛ-ВОД» (код ЄДРПОУ - 42531682), ТОВ «ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «ЗОЛОТА СЕРЕДИНА» (), ТОВ «СОКІЛ» (), ПАТ ТРЕСТ «КИЇВМІСЬКБУД-1» ІМЕНІ М. П. ЗАГОРОДНЬОГО (код ЄДРПОУ - 04012655), ТОВ «КУА ОЗОН» (код ЄДРПОУ - 33936496), створив та координував діяльність організованої групи, спрямованої на використання підконтрольних юридичних осіб як інструменту легалізації (відмивання) коштів, маскування їх походження та подальшого перерозподілу шляхом здійснення багаторівневих фінансово-господарських операцій, у тому числі з ознаками системних ділових і фінансових зв`язків з резидентами російської федерації та суб`єктами, афілійованими з підконтрольними рф утвореннями, що свідчить про спрямування частини фінансових потоків на обслуговування інтересів держави-агресора. Зокрема, Благодійна організація «Фонд розвитку Інституту міжнародних відносин» () у межах цієї моделі використовується як ключовий інституційний елемент, що поєднує благодійну, інвестиційну та фінансово-господарську складові. Формально декларуючи освітні й наукові цілі, Фонд фактично функціонує в режимі обмеженої прозорості, з концентрацією управлінських рішень у руках Голови Наглядової ради - ОСОБА_4 , що унеможливлює належний внутрішній та зовнішній контроль за рухом і використанням коштів. Використання Фондом моделі цільового капіталу (ендавменту), залучення професійних управителів активів та створення інвестиційних інструментів не супроводжується належним розкриттям інформації про джерела походження коштів, напрями інвестування, порядок розподілу інвестиційних доходів і коло фактичних бенефіціарів. За таких умов благодійна організація фактично виконує функцію фінансового посередника, через який здійснюється акумулювання та подальший перерозподіл коштів у межах підконтрольної групи осіб. Фінансово-економічна складова діяльності ОСОБА_4 реалізовувалася, зокрема, через використання можливостей та інфраструктури АБ «УКРГАЗБАНК» у період його перебування на посаді голови правління цієї банківської установи. Саме в цей час банк був залучений до обслуговування значних за обсягом готівкових і валютних операцій, які не відповідали ані характеру задекларованої діяльності окремих клієнтів, ані економічній доцільності таких транзакцій. На даний час, в порушення вимог ст.214 КПК України, відомості за вказаною заявою про вчинення кримінального правопорушення не внесені, не повідомлено про початок досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді від 23.02.2026 відкрито провадження по справі за скаргою, призначено судове засідання.

24.02.2026 заступником начальника слідчого відділу УСБУ у Львівській області ОСОБА_20 подано заперечення щодо скарги, в яких просить відмовити у задоволенні такої в повному обсязі, з огляду на наступне. На розгляді УСБУ у Львівській області перебувала заява ОСОБА_3 щодо зазначених ним фактів можливих неправомірних дій ОСОБА_4 та щодо інших осіб. В ході розгляду даної заяви встановлено, що заявник вказує загальні факти, які не підкріплені жодними доказами, що фактично позбавляє орган досудового розслідування на здійснення об`єктивної оцінки обставин, описаних у заяві, а самі факти, описані ОСОБА_3 містять хаотичний характер та представляють собою незрозумілий набір обставин, дослідження яких у випадку їх достовірності не відноситься до компетенції органів безпеки. Зважаючи на це, відомості, за фактами, викладеними у заяві до ЄРДР не вносились. Заявника у встановленому законом порядку повідомлено про відсутність підстав для початку досудового розслідування за поданою ним заявою. На думку органу досудового розслідування, зважаючи на постійний систематичний характер подачі ОСОБА_3 заяв із хаотичним набором фактів, які не підкріплені жодними достовірними доказами, заявник, подаючи величезну кількість таких заяв та скарг, зловживає правом на звернення до правоохоронних органів. Окрім цього, зі змісту скарги є очевидним, що обставини, викладені в ній, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення, і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, а отже, такі відомості не мають вноситися до ЄРДР.

В судове засідання заявник ОСОБА_3 не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, в поданій скарзі просить розглядати таку без його участі.

Представник Управління Служби безпеки України у Львівській області у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Враховуючи положення ч.1 ст.28 КПК України, яка передбачає, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, а положеннями ч.3 ст.306 КПК України хоч і визначено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, але наслідки неявки у судові засідання такої не визначено, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності заявника та у відсутності представника Управління Служби безпеки України у Львівській області на підставі наявних матеріалів.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що така до задоволення не підлягає, виходячи із наступних міркувань.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження у суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме у запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Можливість оскарження рішень, дій чи бездіяльності дізнавача, слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Так, відповідно до пункту 5 ч.1 ст.3 КПК України, досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності дізнавача, слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Вищезазначена бездіяльність виникає у зв`язку з невиконанням слідчим, дізнавачем чи прокурором передбаченого ч.1 ст.214 КПК України обов`язку внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, і таким чином розпочати проведення досудового розслідування за відповідними фактами.

Відповідно до частин 1, 2 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За змістом пункту 4 ч.5 ст.214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. При цьому, об`єктивними даними, які можуть свідчити про наявність ознак злочину є відомості, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення).

Вказані положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому наявність фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, має бути критерієм внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування.

Згідно з ч.1 ст.11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Тобто, з врахуванням вищенаведеного, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч.1 ст.214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч.4 ст.214 КПК України).

Таким чином, з наведених вище норм вбачається, що обов`язок доведення підставності заявленої вимоги у даному випадку покладається на скаржника.

Саме такий механізм початку досудового розслідування надає кожній особі право заявляти про їх вчинення та очікувати, що за відповідними фактами буде розпочате розслідування, водночас забезпечує можливість здійснювати досудове розслідування виключно за фактами вчинення кримінальних правопорушень та захищає інших осіб від необґрунтованого кримінального переслідування та процесуального примусу.

Вказане узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, який у своїх постановах наголошує на такому: 1) «... якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин ...» (постанова Верховного Суду від 16.05.2019 у справі за єдиним унікальним номером 761/20985/18); 2) «… слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до Єдиного реєстру досудових розслідувань» (постанова Верховного Суду від 30.09.2021 у справі за єдиним унікальним номером 556/450/18).

З урахуванням викладеного, бездіяльність, передбачена пунктом 1 ч.1 ст.303 КПК України, може бути констатована лише у випадку, якщо відповідна заява чи повідомлення містять відомості саме про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Як вбачається з матеріалів скарги, 12.02.2026 до Управління Служби безпеки України у Львівській області засобами електронного зв`язку (електронною поштою) ОСОБА_3 було подано заяву про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.110-2, ч.1 ст.111, ч.5 ст.191, ч.3 ст.209, ч.3 ст.212, ч.1 ст.255, ч.1 ст.258-5, ч.1 ст.336, ч.4 ст.358, ч.2 ст.364, ч.1 ст.365, ч.1 ст.366, ч.3 ст.368, ч.3 ст.369 КК України.

У вказаній заяві ОСОБА_3 вказав про те, що ОСОБА_4 - чинний член Ради Національного банку України та голова Аудиторського комітету Національного банку України, член Наглядової Ради Благодійної організації «Фонд розвитку Інституту міжнародних відносин» (код ЄДРПОУ - 38726159), використовуючи службове становище, залучивши ряд підконтрольних фізичних та юридичних осіб, створив та координував діяльність організованої групи, спрямованої на використання підконтрольних юридичних осіб як інструменту легалізації (відмивання) коштів, маскування їх походження та подальшого перерозподілу шляхом здійснення багаторівневих фінансово-господарських операцій, у тому числі з ознаками системних ділових і фінансових зв`язків з резидентами російської федерації та суб`єктами, афілійованими з підконтрольними рф утвореннями, що свідчить про спрямування частини фінансових потоків на обслуговування інтересів держави-агресора. Зокрема, Благодійна організація «Фонд розвитку Інституту міжнародних відносин» () у межах цієї моделі використовується як ключовий інституційний елемент, що поєднує благодійну, інвестиційну та фінансово-господарську складові. Формально декларуючи освітні й наукові цілі, Фонд фактично функціонує в режимі обмеженої прозорості, з концентрацією управлінських рішень у руках Голови Наглядової ради - ОСОБА_4 , що унеможливлює належний внутрішній та зовнішній контроль за рухом і використанням коштів. Використання Фондом моделі цільового капіталу (ендавменту), залучення професійних управителів активів та створення інвестиційних інструментів не супроводжується належним розкриттям інформації про джерела походження коштів, напрями інвестування, порядок розподілу інвестиційних доходів і коло фактичних бенефіціарів. За таких умов благодійна організація фактично виконує функцію фінансового посередника, через який здійснюється акумулювання та подальший перерозподіл коштів у межах підконтрольної групи осіб. Фінансово-економічна складова діяльності ОСОБА_4 реалізовувалася, зокрема, через використання можливостей та інфраструктури АБ «УКРГАЗБАНК» у період його перебування на посаді голови правління цієї банківської установи. Саме в цей час банк був залучений до обслуговування значних за обсягом готівкових і валютних операцій, які не відповідали ані характеру задекларованої діяльності окремих клієнтів, ані економічній доцільності таких транзакцій.

Відповідно до поданих заступником начальника слідчого відділу УСБУ у Львівській області ОСОБА_20 письмових заперечень, в ході розгляду даної заяви встановлено, що заявник вказує загальні факти, які не підкріплені жодними доказами, що фактично позбавляє орган досудового розслідування на здійснення об`єктивної оцінки обставин, описаних у заяві, а самі факти, описані ОСОБА_3 містять хаотичний характер та представляють собою незрозумілий набір обставин, дослідження яких у випадку їх достовірності не відноситься до компетенції органів безпеки. Зважаючи на це, відомості, за фактами, викладеними у заяві до ЄРДР не вносились.

Листом начальника Управління СБУ у Львівській області ОСОБА_21 від 17.02.2026 №62/62/6-364 повідомлено ОСОБА_3 про те, що його заяві від 12.02.2026 відсутні відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, досудове розслідування яких, відповідно до ч.2 ст.216 КПК України здійснюють слідчі органів безпеки.

До матеріалів скарги ОСОБА_3 не долучено будь-яких належних та допустимих доказів того, що дійсно мали місце відповідні кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.110-2, ч.1 ст.111, ч.5 ст.191, ч.3 ст.209, ч.3 ст.212, ч.1 ст.255, ч.1 ст.258-5, ч.1 ст.336, ч.4 ст.358, ч.2 ст.364, ч.1 ст.365, ч.1 ст.366, ч.3 ст.368, ч.3 ст.369 КК України.

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що у скарзі та долучених матеріалах відсутні відомості, які могли б об`єктивно свідчити про ймовірність вчинення кримінальних правопорушень. В ході розгляду скарги не встановлено будь-яких вагомих обставин, існування котрих обґрунтовує необхідність розпочати досудове розслідування за поданою ОСОБА_3 заявою про кримінальні правопорушення.

В свою чергу, уповноваженою особою слідчого відділу УСБУ у Львівській області після отримання заяви про вчинення кримінальних правопорушень, з дотриманням вимог чинного законодавства, перевірено її та встановлено факт відсутності обставин, які б свідчили про вчинення кримінальних правопорушень, зазначених заявником, а відтак правомірно не було внесено відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Із врахуванням наведеного, приходжу до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.303, 306, 307, 376 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Управління Служби безпеки України у Львівській області, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 24.02.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_22