Справа № 461/1512/26
Провадження № 1-в/461/21/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2026 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові клопотання начальника ДУ «Львівська установа виконання покарань №19» про звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання, -

встановив:

начальник ДУ «Львівська установа виконання покарань №19» звернувся до суду з клопотанням про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, а саме про звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення подання не заперечив.

Засуджений ОСОБА_4 підтримав клопотання.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи учасників процесу, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема, пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України встановлено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч.1 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

З 01.01.2024 прожитковий мінімум для працездатних осіб згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» становить 3028 грн, з 01.01.2023 року відповідно до ч.1 ст.7 3акону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» становив 2684 грн, з 01.01.2022 року відповідно до ч.1 ст.7 3акону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» становив 2481 грн, а з 01.01.2021 року відповідно до ч.1 ст.7 3акону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» становив 2270 грн.

З огляду на зазначене для цілей кримінально-правової кваліфікації розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян у 2021 році становив 1135 грн., у 2022 році становив 1240,5грн., у 2023 році становив 1342 грн., а у 2024 році становить 1514 грн.

Таким чином, згідно з Законом № 3886-ХІ кримінальна відповідальність настає за таємне викрадення чужого майна вартістю понад 2270 грн. вчинене у 2021 році, 2481 грн. вчинене у 2022 році, 2684 грн - вчинене у 2023 році, і понад 3028 грн вчинене у 2024 році.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми Основного Закону України також знайшли своє відображення і в ч. 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Наведене також відповідає постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 серпня 2024 року справа №567/507/20 провадження №51-7110 км 23.

Крім того, суд враховує і те, що принцип зворотної дії закону у часі, особливо в контексті звільнення від кримінальної відповідальності, є важливим аспектом правозастосовної практики Європейського суду з прав людини. Зокрема, виходячи з принципу зворотної дії більш м`якого кримінального закону, судам слід застосовувати, з усіх чинних у період між вчиненням злочину і винесенням вироку закон, який був найбільш сприятливим для обвинуваченого. Закон про кримінальну відповідальність, який скасовує злочинність діяння або пом`якшує кримінальну відповідальність, має зворотну дію у часі. Це означає, що такі закони повинні застосовуватися до діянь, вчинених до їх набрання чинності, якщо вони є більш сприятливими для обвинуваченого. У свою чергу, принцип зворотної дії більш м`якого кримінального закону є важливим елементом правової визначеності та справедливості.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Свердловськ, Луганської області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, із середньою спеціальною освітою, не працюючий, розлучений, раніше неодноразово судимий.

Прибув в державну установу «Львівська установа виконання покарань (№19)» (далі - установа) 01.06.2023 на підставі ухвали слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.06.2023 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 30.07.2023 включно, із визначеним розміром застави в сумі 161 040,00 грн. Арештований 01.06.2023 Стрийським РУП ГУНП у Львівській області за ч. 4 ст. 185 КК України.

Засуджений 23.10.2023 Миколаївським районним судом Львівської області за ч. 4 ст. 185, ч. ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з часу набрання вироком законної сили. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 08.02.2024 апеляційне провадження, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 23.10.2023 щодо ОСОБА_4 - закрити у зв`язку з відмовою обвинуваченого ОСОБА_4 від поданої апеляційної скарги.

Початок строку покарання - 08.02.2024; кінець строку покарання - 08.03.2029.

Крім того, 22.11.2023 засуджений Жидачівським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання рахувати з часу приведення цього вироку до виконання. Вирок набрав законої сили 26.12.2023. Розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили поступило в установу 04.01.2024.

Початок строку покарання - 04.01.2024; Кінець строку покарання - 04.01.2029.

Також ОСОБА_4 засуджений 02.11.2023 Стрийським міськрайонним судом Львівської області за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. Строк відбуття покарання рахувати з часу затримання, тобто з 01.06.2023. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 08.02.2024 апеляційне провадження, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02.11.2023 щодо ОСОБА_4 - закрити у зв`язку з відмовою обвинуваченого від поданої апеляційної скарги.

Початок строку покарання - 01.06.2023; кінець строку покарання - 01.06.2028.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 07.03.2024 залишено обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)» на час розгляду кримінального провадження, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000662 від 05.07.2021 року.

Поруч з тим, згідно вироку Жидачівського районного суду Львівської області від 22.11.2023, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі та за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_4 призначено остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 років, встановлено, що по жодному з епізодів вчинення крадіжок (вчиненні в 2023 році) вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 2684 грн. (1012,09 грн., 639,06 гр., 2332,13 грн., 639,06 грн., 575,20 грн., 689,70 грн., 556,50 грн.).

Враховуючи те, що вартість таємно викраденого ОСОБА_4 за вказаним вироком майна є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, суд вважає, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.74 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України,

постановив:

клопотання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від призначеного йому покарання за вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 22.11.2023 в частині призначеного покарання за ч.4 ст.185 КК України, у зв`язку із усуненням караності вчинених ним діянь.

Покарання призначене вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 22.11.2023 за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року обмеження волі та за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 1 року обмеження волі, з урахуванням правил ст. 72 КК України (1 дню позбавлення волі відповідають 2 дні обмеження волі) вважати відбутим.

Вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 22.11.2023 вважати виконаним.

Ухвала може бути оскаржена прокурором, засудженим протягом семи днів з дня її оголошення до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1