Єдиний унікальний номер 725/1852/26
Номер провадження 1-кс/725/310/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2026 року м. Чернівці

Чернівецький районний суд міста Чернівців

в складі:

головуючого слідчого судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці клопотання слідчого СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 погоджене з прокурором Окружної прокуратури міста Чернівці ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000494 від 19.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України відносно підозрюваного,-

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сторожинець, Чернівецької обл., громадянина України, українця, який не працює, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

20.02.2026 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 погоджене з прокурором Окружної прокуратури міста Чернівці ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000494 від 19.02.2026 р. про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що 19 лютого 2026 року біля 22 год. 35 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку № 11, що по вул. Назарія Яремчука в м. Сторожинець, Чернівецької області, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне убивство працівників правоохоронного органу, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, які можуть настати після їх вчинення, та бажаючи їх настання, усвідомлюючи та чітко розуміючи, що перед ним знаходяться працівники поліції, а саме поліцейський СРПП ВП № 1 (м. Сторожинець) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецький області молодший лейтенант поліції ОСОБА_8 та поліцейський-водій УПО в Чернівецькій області сержант поліції ОСОБА_9 , які були одягнуті у формений одяг Національної поліції України та перебували під час виконання своїх службових обов`язків, з метою втечі та подальшого уникнення відповідальності за вчинене ним правопорушення, взяв із кишені куртки гранату типу «РГО» та здійснив її метання в напрямку працівників поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , внаслідок детонації якого поліцейському СРПП ВП №1 (м. Сторожинець) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецький області молодшому лейтенанту поліції ОСОБА_8 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку, перелому основи черепа, осколкового перелому скроневої ділянки справа, підшкірної емфіземи грудної клітки справа, приглушеної свідомості, які відповідно до підпункту б) п. 2.1.3 та Наказу МОЗ №6 від 17.01.1995 «Про правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження.

Після чого, ОСОБА_4 , продовжуючи переслідувати мету уникнення відповідальності за вчинені ним правопорушення покинув місце скоєння ним злочину, тим самим, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі,оскільки поліцейському ОСОБА_8 була своєчасно надана медична допомога.

Також слідчий вказує, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення проти громадської безпеки за наступних обставин.

Так, у невстановлений досудовим слідством час та невстановленому органом досудового розслідування місці та обставинах ОСОБА_4 , незаконно, протиправно придбав та, в подальшому до 01 год. 09 хв. 20 лютого 2026 року, зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , 3 (три) 40 мм постріли до підствольного гранатомета із маркуваннями «RLV-HEF 10-01-20 AF41 10-01-20 , RLV-HEFJ 10-10-20 AF43 10-10-20, RLV-HEFJ 10-10-20 AF43 10-10-20, магазин із набоями в кількості 30 шт. калібру 5,45, 312 набоїв калібру 5,45, 38 набоїв невстановленого калібру, 2 об?єкти які за своїми зовнішніми ознаками схожі на саморобні вибухові пристрої виконані на базі 40 мм пострілів підствольного гранатомету без маркувань спорядженні підривниками в головній частині та стабілізаторами в хвостовій частині, 2 (два) корпуси ручної гранати РГО із маркуванням «РГО 80-94-90», «РГО 80-79-85», «РГО 80-94-90», 1 (один) корпус ручної гранати РГН із маркуванням «РГН 254-128-88», предмет який за своїми зовнішніми ознаками схожий на ручну димову гранату із маркуванням «РДГ-55Б», 3 (три) предмети, які за своїми зовнішніми ознаками схожі на саморобні вибухові пристрої виконанні на базі 40 мм пострілу підствольного гранатомета спорядженні підривником в головній частині та стабілізатором в доній частині, осколкова сорочка до ручної гранати DM 51A2 із маркуванням «HGR SPLITTER DM51A2», спусковий важіль від підривника ручної гранати DM 51» із маркуванням «HGR2DM82A3 LDS DNM 04J0007», предмет циліндричної форми (Глушник), чим порушив передбачений законом порядок, встановлений положенням про дозвільну систему, затверджений постановою КМУ № 576 від 12.10.1992 та наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів».

В подальшому вказані предмети в період часу із 01 год. 09 хв. по 05 год. 33 хв. 20 лютого 2026 року були виявлені та вилучені в ході проведення невідкладного обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 .

Слідчий зазначає, що у невстановлений досудовим слідством час та невстановленому органом досудового розслідування місці та обставинах ОСОБА_4 , незаконно, протиправно придбав та в подальшому до 01 год. 23 хв. 19 лютого 2026 року, зберігав у транспортному засобі марки «ВАЗ» моделі «2106» д.н.з. « НОМЕР_1 », який належив його батьку ОСОБА_10 , корпус осколкової ручної гранати «РГО» із маркуванням «РГО», яка згідно довідки про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів №46 від 20.02.2026 належить до військових боєприпасів, підривник типу УДЗРГН із маркуванням «УДЗ С-18-90», який згідно довідки про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів належить до військових боєприпасів, корпус ручної осколкової гранати типу «ДМ 51» із маркуванням «HGR Splitter DM 51F2 DNM04 J0010», та маркуванням на наступальному корпусі HGR SPRENG LM 51 A 2 LOS DNM04 J0010, який згідно довідки про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів №44 від 20.02.2026 належить до військових боєприпасів, підривник типу «ДМ 52» із маркуванням «DM А82 А3 HGPZ DM82F3 LOS DNMO 4J0007, який згідно довідки про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів №44 від 20.02.2026 належить до військових боєприпасів, саморобний вибуховий пристрій (СВП), який складається із запалу типу УЗРГН із маркуванням 53-67 УЗРГН 583, який згідно довідки про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів №47 від 20.02.2206 належить до військових боєприпасів та предмету циліндричної форми із пластичною вибуховою речовиною та металевими кульками діаметром 5 мм, який згідно із довідку про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів №48 від 20.02.2026 належить до саморобних вибухових припасів, чим порушив передбачений законом порядок, встановлений положенням про дозвільну систему, затверджений постановою КМУ № 576 від 12.10.1992 та наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів».

У подальшому вказані предмети в період часу із 03 год. 20 хв. по 03 год. 59 хв. 20 лютого 2026 року були виявлені та вилучені в ході проведення огляду місця події за адресою АДРЕСА_2 .

Також, у невстановлений досудовим слідством час та невстановленому органом досудового розслідування місці та обставинах ОСОБА_4 , незаконно, протиправно придбав та в подальшому до 22 год. 30 хв. 19 лютого 2026 року, зберігав у транспортному засобі марки «ВАЗ» моделі «2106» д.н.з. « НОМЕР_1 », який належав його батьку ОСОБА_10 , та в подальшому здійснив носіння в кишені власної куртки осколкову ручну гранати типу «РГО», чим порушив передбачений законом порядок, встановлений положенням про дозвільну систему, затверджений постановою КМУ № 576 від 12.10.1992 та наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів».

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний заперечував щодо задоволення клопотання.

Захисник у судовому засіданні просив обрати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали поданого клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як встановлено судом, відомості про вчинення даного кримінального правопорушення внесено 19.02.2026 року до ЄРДР за № 0000494 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України.

У вчиненні даного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

20 лютого 2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України.

Копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були вручені підозрюваному 20 лютого 2026 року о 12 год. 00 хв.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу , і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Поняття "обґрунтована підозра" визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).

Так, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України, зокрема, наступними доказами: протоколом огляду місця події від 19 лютого 2026 року за адресою АДРЕСА_2 ; протоколом обшуку від 19 лютого 2026 року за адресою АДРЕСА_2 ; протоколом обшуку від 20 лютого 2026 року за адресою АДРЕСА_1 ; показаннями свідка ОСОБА_11 від 20.02.2026; показаннями свідка ОСОБА_12 від 20.02.2026; показаннями свідка ОСОБА_13 від 20.02.2026; показаннями свідка ОСОБА_4 від 19.02.2026.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними та допустимими. Вищеперелічені докази є достатніми для висновку суду про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , оскільки існують факти, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_4 міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

Питання щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, а також більш вагомі докази причетності до кримінального правопорушення, належність та допустимість цих доказів, можуть бути більш ретельно досліджені в подальшому органами досудового розслідування та/або судом при розгляді кримінального провадження в судовому засіданні.

Прокурором доведено, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому, слідчий суддя враховує позицію Європейського Суду з прав людини у справі «В. проти Швейцарії», зокрема те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів.

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення «Бекчиєв проти Молдови»).

Ризик незаконного впливу на свідків підтверджується наявністю свідків, яким відомі обставини вчинення злочину, підозрюваному також відомо їх місця проживання та інше.

Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обґрунтовується сукупністю обставин, зокрема: підозрою у вчиненні умисного кримінального правопорушення; характером інкримінованого діяння, що належить до категорії злочинів проти життя та здоров`я особи.

При цьому суд погоджується з думкою прокурора, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, за таких підстав клопотання захисника про обрання домашнього арешту задоволенню не підлягає.

Слідчий суддя вважає, що у даному випадку наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`яти років.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку не визначити розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 176 178, 183, 184, 193, 194 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Клопотання слідчого задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.

Застосувати до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263, ст. 348 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Чернівецькій слідчий ізолятор» на строк до 19 квітня 2026 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Чернівецького

районного суду міста Чернівців ОСОБА_1