Справа №:755/4445/26
Провадження №: 1-кс/755/1278/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" березня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ НП у в м. Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000696 від 23.03.2026 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Луховиці, Московської області, рф, з вищою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

Слідчий Дніпровського УП ГУНП у в м. Києві звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтоване тим, що 22.03.2026 року близько 17 години, під час дії воєнного стану в Україні, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 перебували на продуктовому ярмарку в Дніпровському районі м. Києва, де помітили автомобіль марки «Фольцваген», д.н.з. НОМЕР_1 , який потерпіла ОСОБА_8 залишила за адресою: м. Київ, вул. Райдужна, 26-А, поруч з яким вона здійснювала продаж продуктів харчування власного виробництва. У цей час, у ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою, поєднану з проникненням у сховище (салон автомобіля), в умовах воєнного стану, вчинене повторно.

Реалізуючи спільний умисел, ОСОБА_7 виконував активну роль співвиконавця, а саме: під приводом придбання товару відволікав увагу потерпілої, вступивши з нею у розмову, та здійснював спостереження за навколишньою обстановкою з метою недопущення викриття злочинних дій, забезпечуючи таким чином можливість ОСОБА_4 безперешкодно проникнути до транспортного засобу та вчинити крадіжку.

У цей час ОСОБА_4 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до зазначеного автомобіля, відчинив водійські двері, які не були замкненні, проник до салону транспортного засобу та таємно викрав жіночу сумку, всередині якої знаходилися грошові кошти в сумі 25 000 грн, свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на ім`я потерпілої ОСОБА_8 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , № НОМЕР_3 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 № НОМЕР_4 , а також банківські картки, а саме: картка АТ «ПриватБанк», «для виплат» на ім`я ОСОБА_8 , карта АТ «Ощадбанк» «пенсійна» на ім`я ОСОБА_9 та сережка з металу жовтого кольору, які належать потерпілій ОСОБА_9 , після чого, утримуючи при собі викрадене майно, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 залишили місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 25 000 грн

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненої повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаної з проникненням до сховища, в умовах воєнного стану.

Крім того, 22.03.2026 року близько 17 години, під час дії воєнного стану в Україні, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 перебували на продуктовому ярмарку в Дніпровському районі м. Києва, де помітили автомобіль марки «Фольцваген», д.н.з. НОМЕР_1 , який потерпіла ОСОБА_8 залишила за адресою: м. Київ, вул. Райдужна, 26-А, поруч з яким вона здійснювала продаж продуктів харчування власного виробництва. У цей час, у ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою, поєднану з проникненням у сховище (салон автомобіля), в умовах воєнного стану, вчинене повторно.

Реалізуючи спільний умисел, ОСОБА_7 виконував активну роль співвиконавця, а саме: під приводом придбання товару відволікав увагу потерпілої, вступивши з нею у розмову, та здійснював спостереження за навколишньою обстановкою з метою недопущення викриття злочинних дій, забезпечуючи таким чином можливість ОСОБА_4 безперешкодно проникнути до транспортного засобу та вчинити крадіжку.

У цей час ОСОБА_4 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до зазначеного автомобіля, відчинив водійські двері, які не були замкненні, проник до салону транспортного засобу та таємно викрав жіночу сумку, що знаходилась у салоні автомобіля, після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , діючи узгоджено, утримуючи при собі викрадену сумку, залишили місце вчинення кримінального правопорушення.

У подальшому, після заволодіння сумкою та залишення місця події, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , оглянувши вміст вказаної сумки, виявили у ній, зокрема важливий особистий документ, а саме: свідоцтво про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на ім`я потерпілої - ОСОБА_8 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , № НОМЕР_3 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 № НОМЕР_4 , а також банківські картки, а саме: картка АТ «ПриватБанк» «для виплат» на ім`я ОСОБА_8 та карта АТ «Ощадбанк» «пенсійна» на ім`я ОСОБА_9 .

Усвідомлюючи значення вказаних документів для потерпілої, втрата яких істотно ускладнює реалізацію особою своїх прав, свобод та законних інтересів, а також те, що вони є важливими особистими документами, які посвідчують особу та підтверджують право на керування транспортним засобом і право власності на нього, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 незаконно заволоділи вказаними документами та в подальшому розпорядилися ними на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями, що виразилися у незаконному заволодінні важливим особистим документом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 357 КК України.

23.03.2026 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України.

24.03.2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

25.03.2026 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами та іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Слідчий суддя, вивчивши надані матеріали, вислухавши доводи прокурора, який підтримав клопотання та зазначив про обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, захисника, який заперечив щодо задоволення клопотання слідчого та просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, посилаючись на необґрунтованість ризиків, зазначених слідчим, та підозрюваного, який підтримав думку свого захисника, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри, оскільки останні підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити ці правопорушення.

Зазначене прямо узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається із клопотання та було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 не працює, не має міцних соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку та тяжкого злочину, крім того до нього в межах іншого кримінального провадження було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, тому, враховуючи викладене, суд вважає, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме ризик ухилення від слідства і суду та ризик продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, і запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного в умовах воєнного стану.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, тому вважає за необхідне задовольнити клопотання слідчого.

Крім того, відповідно до ст. 183 КПК України відносно підозрюваного ОСОБА_4 слід також визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, та у разі внесення застави, покласти на нього обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 176-179, 193, 194, 206 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ НП у в м. Києві ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» МЮУ, строком на 60 днів, у межах строку досудового розслідування, а саме до 21 травня 2026 року, включно.

Визначити розмір застави ОСОБА_4 , достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у виді 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить - 99 840 (дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сорок) гривень.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду (залежно від стадії кримінального провадження);

-не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду (залежно від стадії кримінального провадження);

-повідомляти слідчого, прокурора або суду про зміну свого місця проживання (залежно від стадії кримінального провадження).

Визначити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 ухвалою суду обов`язків - 60 днів з моменту внесення підозрюваним, заставодавцем застави у розмірі, визначеному судом.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя: