УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 387/1049/24

провадження № 51-1166впс26

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянула клопотання захисника ОСОБА_4 про направлення кримінального провадження № 0000126 (справа № 387/1049/24) стосовно ОСОБА_5 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів і

встановила:

До Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - Суд) в порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) надійшло клопотання захисника ОСОБА_4 про направлення згаданого провадження з Добровеличківського районного суду Кіровоградської області до Дарницького районного суду м. Києва.

Суть доводів у клопотанні зводиться до того, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 надійшов до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області з порушенням правил територіальної підсудності. На думку захисника, розгляд справи має здійснювати Дарницький районний суд м. Києва, оскільки в межах юрисдикції цього суду було вчинено більш тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України (далі - КК), котре є закінченим із моменту привласнення коштів, а саме - перерахування їх на рахунок ТОВ «Будівельна компанія «МД-груп» (далі - ТОВ), розташованого в Дарницькому районі м. Києва (вул. Лариси Руденко, 6а, кв. 721).

Учасникам судового провадження було належним чином повідомлено про час та місце розгляду клопотання, заяв про відкладення розгляду не надходило.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи, наведені в клопотанні, дослідивши додані до нього матеріали, колегія суддів дійшла такого висновку.

За положеннями ч. 3 ст. 34 КПК питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 34 вказаного Кодексу кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що це провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.

Відповідно до правил 1 ст. 32 КПК кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення; у разі декількох правопорушень, провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке, а якщо вони однакові за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення; у разі неможливості встановити місце вчинення кримінального правопорушення, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Як убачається з наявних у Верховному Суді даних, до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК. Судовий розгляд справи не розпочато.

За змістом інформації вказаного місцевого суду та надісланої копії обвинувального акта, більш тяжким з інкримінованих ОСОБА_5 злочинів є передбачений ч. 5 ст. 191 КК. Згідно з сформульованим обвинуваченням директор ТОВ ОСОБА_5 , зловживаючи своїм службовим становищем, розтратив бюджетні кошти Комунального закладу «Добровеличківська дитячо-юнацька спортивна школа» (далі - КЗ») в особливо великому розмірі.

Разом із тим із тексту вказаного процесуального документа не вбачається, що зазначене суспільно небезпечне діяння було вчинено в межах юрисдикції Дарницького районного суду м. Києва. Як ідеться в обвинувальному акті, бюджетні кошти розтрачено в ході виконання будівельних робіт із реконструкції стадіону «Колос» в смт. Добровеличківка Кіровоградської області, тобто в межах територіальної юрисдикції Добровеличківського районного суду Кіровоградської області.

За процедурою ст. 34 КПК Суд не уповноважений перевіряти обставини кримінального провадження, втручатися в редакцію обвинувального акта, вирішуючи порушене питання виходить із фактичних даних, відображених у цьому документі.

Ураховуючи викладене, скерування прокурором обвинувального акта до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області не можна вважати безспірним істотним порушенням правил територіальної підсудності. Натомість доводи в клопотанні про протилежне непереконливі та не є достатніми для направлення кримінального провадження № 0000126 до Дарницького районного суду м. Києва.

Водночас слід зауважити, що ст. 191 КК передбачена відповідальність за різні форми розкрадання майна. На відміну від привласнення майна, при розтраті розкрадання вважається закінченим із моменту витрати.

Тож посилання захисника на позиції, які стосуються форми злочину - привласнення майна, не релевантні юридичній ситуації у цій справі.

З огляду на викладене подане клопотання належить залишити без задоволення.

Керуючись статтями 32, 34 КПК, колегія суддів

постановила:

Клопотання захисника ОСОБА_4 про направлення кримінального провадження № 0000126 (справа № 387/1049/24) стосовно ОСОБА_5 з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3