Провадження №1-кп/127/1185/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

інших учасників судового провадження: потерпілого ОСОБА_6 ,

ініціатора клопотання про взяття обвинуваченого на поруки ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 12 кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 Кримінального кодексу України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2025 за № 0000001,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 125 Кримінального кодексу України (далі КК).

До суду надійшло клопотання голови громадської організації «Ветеранів Лука-Мелешківської територіальної громади» ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності з передачею на поруки колективу громадської організації «Ветеранів Лука-Мелешківської територіальної громади».

Ініціатор клопотання ОСОБА_7 подане до суду клопотання підтримав та просив його задовольнити, здійснюючи посилання на обставини, викладені у клопотанні.

Прокурор вважає, що правові підстави для задоволення клопотання відсутні, оскільки до поданого клопотання не надані докази перебування обвинуваченого у трудових чи інших відносинах, які надають можливість здійснення постійного контролю за поведінкою особи, яка передана на поруки.

Потерпілий вважає, що правові підстави для задоволення клопотання відсутні.

Обвинувачений та його захисник подане клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 285 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною першою статті 286 КПК звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Частиною четвертою статті 286 КПК регламентовано, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Як суд зазначив вище, обвинувачена проти її звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям не заперечувала.

Зі змісту частини першої статті 47 КК випливає, що особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Згідно з обвинувальним актом 02.01.2025 близько 18:30 год, ОСОБА_5 , перебуваючи біля під?їзду № 5 буд. АДРЕСА_1 , побачив свого сусіда ОСОБА_6 , з яким раніше мав неприязні відносини. На ґрунті чого, між ними знову виник словесний конфлікт. ОСОБА_6 , намагаючись уникнути загострення конфлікту, припинив розмову та попрямував до свого помешкання.

Після цього ОСОБА_5 близько 18:40 год попрямував до своєї квартири, яка розташована у під?їзді № 5 буд. АДРЕСА_1 , де вдруге зустрівся з сусідом ОСОБА_6 , який виходив із своєї квартири.

У цей момент у ОСОБА_5 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки у вигляді заподіяння шкоди здоров?ю потерпілому та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 , маючи при собі револьвер моделі «Safari-F РФ-441» N? ХК49172 калібру 4 мм (пристрій для відстрілу патронів Флобера кільцевого запалення калібру 4 мм, виробництва ТОВ «Латек», м. Харків, Україна), здійснив кілька пострілів у напрямку ОСОБА_6 .

Внаслідок одного з пострілів куля влучила в ділянку живота потерпілого

ОСОБА_6 , заподіявши йому тілесні ушкодження. Після вчинення зазначених дій ОСОБА_5 залишив місце події.

Внаслідок таких дій у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення передньої черевної стінки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (пункт 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України N?6 від 17.01.1995 року), за механізмом утворення допускається можливість його виникнення внаслідок травматичної дії вогнепальної зброї, давністю утворення, можливий у зазначений строк.

Органом досудового розслідування діяння ОСОБА_5 кваліфіковані за частиною другою статті 125 КК за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Отже, у судовому засіданні суд встановив, що ОСОБА_5 обвинувачений у вчиненні кримінального проступку. З наданого суду обвинувального акту випливає, що під час досудового розслідування були встановлені така обставина, що пом`якшують покарання обвинуваченого, як щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Оцінюючи доводи сторін кримінального провадження щодо поданого захисником клопотання, суд вважає за доцільне зауважити таке.

Верховний Суд України (далі ВСУ) в пункті 1 постанови Пленуму № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» (далі Постанова від 23.12.2005) зазначив, що звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК, у порядку, встановленому КПК.

Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у частині першій статті 44 КК, а саме у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування.

У абзаці п`ятому пункту 2 наведеної Постанови від 23.12.2005 зазначено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.

Згідно з роз`ясненнями, наданими в абзаці четвертому пункту 2 Постанови від 23.12.2005 підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).

У постанові від 22.12.2020 (справа № 158/2745/19) ВС зазначив, що виходячи з положень частини першої статті 47 КК, звільнення від кримінальної відповідальності можливе лише за клопотанням колективу підприємства, установи чи організації, членом якого є особа, який здатний забезпечити проведення заходів виховного характеру та їх контроль з метою виправлення та перевиховання особи, яка звільняється від кримінальної відповідальності. Така особа має виправдати довіру колективу, а саме: дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку на підприємстві, в установі чи організації, належно виконувати, покладені на неї, трудові обов`язки, зобов`язання щодо своєї поведінки, взяті на загальних зборах колективу, не уникати виховного впливу колективу та своєю працею демонструвати бажання виправлятися тощо.

У постанові від 25.05.2024 (справа № 443/1255/23) ВС зазначив, що звільнення від кримінальної відповідальності з передачею особи на поруки для її виправлення без фактичного застосування щодо неї заходів кримінально-правової репресії є правом, а не обов`язком суду і є виправданим лише за належної перевірки судом факту справжності щирого каяття як обов`язкової умови застосування статті 47 КК. Сам факт звернення із клопотанням про передачу особи на поруки імперативного значення для судів не має.

У постанові від 28.01.2025 (справа № 442/685/24) ВС зауважив, що процесуальною умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є наявність клопотання колективу підприємства, установи чи організації про передачу цієї особи на поруки, в якому має бути зазначено мотивоване прохання загальних зборів колективу за місцем роботи або навчання обвинуваченої чи підсудної особи звільнити її від кримінальної відповідальності, зобов`язання проводити з нею відповідну виховну роботу, поручительство колективу про те, що ця особа не допустить надалі суспільно небезпечної поведінки. Колектив підприємства, установи чи організації утворюють особи, які своєю працею чи навчанням беруть участь у його діяльності.

У наведеному судовому рішенні ВС також зазначив, що з матеріалів кримінального провадження випливало, що особа була передана поруки громадській організації, з якою остання не перебуває в трудових відносинах і під її постійним контролем. Отже, колектив цієї громадської організації не має ознак трудового колективу з огляду на положення статті 47 КК.

З поданого до клопотання протоколу загальних зборів колективу громадської організації «Ветеранів Лука-Мелешківської територіальної громади» випливає, що ОСОБА_5 у зазначеній організації не працевлаштований, крім того, у протоколі наявне застереження про те, що ОСОБА_8 не працює. Також подані до клопотання копії документів не містять відомостей про те, яким чином ОСОБА_5 перебуває під постійним контролем зазначеної громадської організації. Тому суд вважає, що правові підстави для задоволення поданого клопотання відсутні.

Керуючись статтями 331, 371 КПК, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання голови громадської організації «Ветеранів Лука-Мелешківської територіальної громади» ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною другою статті 125 Кримінального кодексу України, з передачею на поруки колективу громадської організації «Ветеранів Лука-Мелешківської територіальної громади» відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя: