Справа №295/3616/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2026 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений строк

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із даною скаргою, у якій зазначає, що другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0007771 від 15.10.2025 року за її заявами від 17.09.2025 року. Скаржниця вказує, що 05.02.2026 вона повторно звернулася до слідчого у вказаному кримінальному провадженні з клопотанням про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні, однак станом на 26.02.2026 року, незважаючи на сплив встановлених законом строків, дане клопотання слідчим не розглянуто. Така бездіяльність порушує її права та перешкоджає доступу до матеріалів справи.

З огляду на викладене у скарзі, ОСОБА_3 просить слідчого суддю визнати протиправною бездіяльність старшого слідчого ТУ ДБР щодо не ознайомлення її з правами та обов`язками потерпілої після подачі заяви про скоєння злочину, зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні №0007771 від 15.10.2025 року визнати її потерпілою у кримінальному провадженні та вручити пам`ятку про процесуальні права й обов`язки потерпілого.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи без її участі, вимоги скарги підтримує.

Слідчий другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, його неявка не перешкоджає розгляду скарги згідно з вимогами КПК України.

Слідчий суддя, вивчивши та дослідивши скаргу, а також додані до неї матеріали, оцінивши докази окремо та у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та за якими надано право на оскарження. Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником тощо.

З матеріалів скарги вбачається, що в рамках кримінального провадження №0007771 ОСОБА_3 звернулася засобами поштового зв`язку до другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому, із заявою від 05.02.2026 року, в якій просила визнати її потерпілою та допитати в якості потерпілої у кримінальному провадженні, а також повідомити про хід розслідування злочину стосовно працівників БЕБ.

Згідно з ч.ч. 2, 5 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, за змістом статті 55 КПК України після подання особою заяви про залучення її до провадження як потерпілого остання набуває прав і обов`язків потерпілого, у тому числі й заявляти клопотання про виконання будь-яких процесуальних дій (п. 4 ч. 1 ст. 56 КПК України).

Отже, після подання заяви про визнання потерпілим ОСОБА_3 в силу зазначених норм процесуального законодавства вважатиметься такою, що набула процесуального статусу потерпілого у кримінальному провадженні до винесення слідчим/прокурором вмотивованої постанови про відмову у визнанні потерпілим.

Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

У зв`язку із тим, що слідчим на виконання вимог статті 220 КПК України не розглянуто клопотання у кримінальному провадженні №0007771, докази протилежного відсутні у матеріалах скарги, слідчий суддя вбачає наявність підстав для задоволення вимог скарги шляхом зобов`язання слідчого розглянути заяву ОСОБА_3 від 05.02.2026 та прийняти за наслідками такого розгляду відповідне процесуальне рішення, оформлене згідно з нормами КПК України.

Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги скарги щодо визнання бездіяльності слідчого протиправною за недоведеністю відповідності даних вимог положенням чинного кримінального процесуального законодавства України, зокрема, ст. 307 КПК України.

Також слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення вимог скарги щодо зобов`язання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Житомирі) ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому, визнати ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні з огляду на наступне.

Як зазначалось вище, за змістом статті 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Таким чином сама по собі наявність заяви про залучення особи до провадження як потерпілого або заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення за нормами кримінального процесуального законодавства надає такій особі прав і обов`язків потерпілого. Отже наявність такої заяви у матеріалах кримінального провадження фактично підтверджує статус заявника як потерпілого і не вимагає будь-яких інших дій для підтвердження набуття даного процесуального статусу у кримінальному провадженні.

Зазначена позиція повністю відповідає роз`ясненням, наданим Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі «Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» №9-49/0/4-17 від 12.01.2017. Так, у даному Листі суд касаційної інстанції зазначив, що «по-різному вирішуються питання формулювання положень резолютивної частини ухвали слідчого судді в разі скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим. В одних випадках слідчі судді постановляють рішення зобов`язати слідчого визнати скаржника потерпілим, а в інших - обмежуються рішенням про скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим. Перший з наведених підходів не враховує положень кримінального процесуального законодавства, яке не передбачає прийняття процесуального рішення про визнання потерпілим. Саме тому за умови скасування відповідних постанов слідчим суддям доцільно в резолютивній частині формулювати рішення лише про таке скасування».

За наведених обставин, із урахуванням дискреційних повноважень слідчого та засад законності, на думку слідчого судді, у задоволенні вимог скарги про зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні №0007771 та вручити пам`ятку про процесуальні права й обов`язки потерпілого належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 9, 55, 110, 220, 303-307 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити частково.

3обов`язати слідчого або іншу повноважну службову особу другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, який уповноважений здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні №0007771, розглянути в порядку ст. 220 КПК України заяву ОСОБА_3 від 05.02.2026 та прийняти за наслідками такого розгляду відповідне процесуальне рішення, оформлене згідно з нормами КПК України.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя