Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/1081/26
Провадження № 1-і/723/11/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2026 року м. Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернівецької області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю :

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Сторожинець клопотання начальника Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Чернівці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст.190, ч.4 ст.190, ч.5 ст.190, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 ,ч.4 ст.358, ч.1 ст.366, ч.1 ст.263, ч.4 ст.185 КК України , -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Сторожинецького районного суду, Чернівецької області перебуває кримінальне провадження , щодо обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 2 ст.190, ч.4 ст.190, ч.5 ст.190, ч.1 ст.358, ч.3 ст.358 ,ч.4 ст.358, ч.1 ст.366, ч.1 ст.263, ч.4 ст.185 КК України .

Під час підготовчого судового засідання , від прокурора отримано клопотання про продовження дії попередньо обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 з огляду на обґрунтованість обвинувачення, незмінність ризиків та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В клопотанні прокурор посилається на те , що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, обіймаючи посаду директора та будучи засновником ТОВ «Захбудком», у період з лютого 2020 року по вересень 2025 року, діючи умисно, з корисливих мотивів, розробив та впровадив стійку злочинну схему заволодіння коштами громадян в особливо великих розмірах, діяльність якого здійснювалася на території м. Чернівці (де функціонував відділ продажу) та Чернівецького району (с. Великий Кучурів, с. Годилів), де імітувалося будівництво житлових масивів.

Злочинний механізм, розроблений обвинуваченим, базувався на створенні у невизначеного кола осіб хибного уявлення про надійність та законність діяльності ТОВ «Захбудком» як забудовника. Реалізація злочинної схеми відбувалася наступним чином.

Обвинувачений достовірно знав, що очолюване ним товариство не має права власності або користування земельними ділянками, на яких пропонувалося будівництво. Вказані землі належали третім фізичним особам, з якими офіційні договори (суперфіцію, оренди) не укладалися. Також була відсутня належна містобудівна документація та дозволи на виконання будівельних робіт.

З метою обходу вимог Закону України «Про гарантування речових прав на об`єкти нерухомого майна, які будуть споруджені в майбутньому», ОСОБА_4 укладав з громадянами договори підряду, а не інвестиційні договори чи договори купівлі-продажу майнових прав. Це дозволяло уникати нотаріального посвідчення угод, державної реєстрації прав та приховувати відсутність законних підстав для забудови.

Для переконання потерпілих ОСОБА_4 використовував офіс відділу продажу, демонстрував не затверджені проекти та візуалізації («рекламної продукції»), а також організовував фізичний показ земельних ділянок, які фактично належали стороннім особам.

Отримання коштів ОСОБА_4 відбувалося переважно у готівковій формі без належного оприбуткування на рахунки товариства, що дозволяло обвинуваченому безконтрольно розпоряджатися ними на власний розсуд.

Усвідомлюючи неможливість виконання зобов`язань, обвинувачений вживав активних заходів для приховування злочинної діяльності та затягування часу на будівельних майданчиках організовувалися показові окремі роботи для створення видимості будівництва. У випадках активних вимог потерпілих, обвинувачений пропонував змінити об`єкт інвестування на іншу земельну ділянку (на яку також не мав прав) або переоформлював зобов`язання на інших осіб, створюючи ілюзію вирішення проблеми. Для виправдання своїх дій перед клієнтами та у судах, обвинувачений виготовив та використовував завідомо підроблені договори про «спільну діяльність» із власниками земельних ділянок, підробивши їхні підписи. В окремих випадках організовував короткострокове переоформлення земельних ділянок від третіх осіб на потерпілих або їх родичів як спосіб «заспокоєння» та отримання повної суми коштів, після чого кошти привласнювалися, а будівництво не велося.

Продовжуючи злочинну діяльність в умовах зростання боргових зобов`язань, обвинувачений вдався до вчинення нових видів кримінальних правопорушень. Ввівши в оману потерпілого щодо бартерного обміну на нерухомість, ОСОБА_4 заволодів двома автомобілями преміум-класу («BMW X5»), які невідкладно відчужив третім особам для погашення власних боргових зобов`язань.

Поряд з цим, для приховування факту незаконного підключення будинків до електромереж, ОСОБА_4 підробив договір постачання електроенергії та печатку обслуговуючого кооперативу. Це дозволило обвинуваченому збирати з мешканців готівкові кошти нібито за електроенергію, привласнюючи їх та завдаючи збитків постачальнику і кооперативу. В одному з епізодів злочинної діяльності ОСОБА_4 організував виготовлення підробленої довіреності консульської установи для незаконного продажу земельної ділянки, що перебувала у заставі.

Також в ході здійснення досудового розслідування ОСОБА_4 у вересні 2025 року, організував проникнення до раніше проданого ним таунхаусу та вчинив крадіжку дороговартісного побутового обладнання, а саме теплового насосу.

Крім того, під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , органом досудового розслідування виявлено та вилучено бойові припаси набої калібру 7,62 мм, які обвинувачений незаконно зберігав за місцем мешкання.

За результатом досудового розслідування встановлено загальну суму документально підтверджених збитків внаслідок умисних дій ОСОБА_4 , завданих громадянам за схемою інвестування у будівництво, яка становить 79 124 769 гривень. Додатково завдано збитків шляхом заволодіння автомобілями шляхом обману на суму понад 2,39 млн. грн., крадіжки майна на суму 241 тис. грн. та шахрайства з комунальними платежами на загальну суму 73 тис. грн.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні значної кількості умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, за які законом передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років із конфіскацією майна, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які обумовили необхідність обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії досудового розслідування та які, на думку сторони обвинувачення, залишаються актуальними і на даний момент.

Зокрема , у випадку перебування на свободі обвинувачений може переховуватись від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

ОСОБА_4 усвідомлює серйозність пред`явленого обвинувачення та реальну можливість призначення йому у випадку визнання винним покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років. Даний факт створює об`єктивний мотив для спроби втечі з місця проживання, переховування від суду або нелегальний виїзд за межі України.

Стосовно ризику (небезпеки) переховування обвинуваченого від суду прокурор вказує на те , що застосування конкретного запобіжного заходу, який оптимально відповідає конкретним обставинам кримінального провадження, багато у чому визначається характером (властивостями вчиненого злочину), серед яких одним з важливіших є тяжкість пред`явленого обвинувачення. Необхідність врахування даного фактору зумовлена тим, що залежно від неї (тяжкості) залежить покарання, яке обвинувачений зобов`язаний буде понести (у разі визнання його винним). Зокрема, у п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК) слід враховувати й тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні.

Крім того, у випадку перебування на свободі обвинувачений буде мати реальну можливість незаконно впливати на потерпілих, свідків або інших учасників кримінального провадження понятих, спеціалістів, експертів тощо, з метою зміни наданих раніше показань або процесуальної позиції (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Даний ризик обумовлюється здебільшого тим, що ОСОБА_4 обізнаний про місце проживання та роботи більшості учасників кримінального провадження, а отже зможе безперешкодно впливати на них шляхом залякування, погроз або іншим чином з метою зміни показань або відмови від вже наданих на стадії досудового слідства показань. Важливим аспектом у даному випадку є той факт, що показання свідка або потерпілого, згідно чинного КПК України, досліджуються судом лише особисто у залі судових засідань, а отже свідчення, надані ними під час досудового слідства, не мають наперед встановленої сили, на даний же момент жодна особа судом не допитана.

Також у випадку перебування на свободі обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

У рамках даного кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні близько 40 епізодів кримінальних правопорушень різного складу і характеру, що об`єктивно дає підстави вважати, що, перебуваючи на свободі, обвинувачений може продовжити злочинну діяльність аналогічним або іншим способом.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання, просив суд його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, просили обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. При цьому захисник вказував на наявність цивільно - правових відносин між обвинуваченим та потерпілими, та недоведеність прокурором наявності ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України. Звертав увагу суду на те, що обвинувачений має постійне місце проживання, сім`ю, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, наміру ухилятися від правосуддя не має. Крім того вказав , що у разі залишення судом обвинуваченого під вартою необхідно зменшити ОСОБА_4 заставу з 6 000 000 (шести мільйонів) гривень на 1 000 000 ( один мільйон ) гривень, так як таку суму спроможні сплатити родичі підзахисного.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання з додатками, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 3 статті 331 КПК України визначено, що суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування запобіжного заходу і може продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 13 березня 2026 року

Таким чином, в суді правомірно виникло питання щодо обраної міри запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , так як строк дії такого заходу закінчується 13.03.2026 року, а розгляд кримінального провадження неможливо завершити внаслідок поважних, об`єктивних причин які не залежать від суду.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним в частині першій вказаної статті.

Ініціюючи прокурором продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, прокурор зазначає про існування ризиків передбачених пунктами 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України , а саме :

- у випадку перебування на свободі обвинувачений може переховуватись від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) ;

- у випадку перебування на свободі обвинувачений буде мати реальну можливість незаконно впливати на потерпілих, свідків або інших учасників кримінального провадження понятих, спеціалістів, експертів тощо, з метою зміни наданих раніше показань або процесуальної позиції (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- у випадку перебування на свободі обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України)

Суд вбачає , що вказані ризики існували на час обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання його під вартою, не змінилися, не припинилися і є наявними та такими, що виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, тому суд погоджується з вказаними доводами прокурора, щодо вказаних ризиків передбачених пунктами 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України .

Що до ризику (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) - обвинувачений може переховуватись від суду .

То даний ризик суд вважає підтверджується тим, що ОСОБА_4 усвідомлює серйозність пред`явленого обвинувачення та реальну можливість призначення йому у випадку визнання винним покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років. Даний факт створює об`єктивний мотив для спроби втечі з місця проживання, переховування від суду або нелегальний виїзд за межі України.

Що до ризику (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) - перебування на свободі обвинувачений буде мати реальну можливість незаконно впливати на потерпілих, свідків або інших учасників кримінального провадження понятих, спеціалістів, експертів тощо, з метою зміни наданих раніше показань або процесуальної позиції .

Даний ризик суд вважає підтверджується тим , що ОСОБА_4 обізнаний про місце проживання та роботи більшості учасників кримінального провадження, а отже зможе безперешкодно впливати на них шляхом залякування, погроз або іншим чином з метою зміни показань або відмови від вже наданих на стадії досудового слідства показань. Показання свідка або потерпілого, згідно чинного КПК України, досліджуються судом лише особисто у залі судових засідань, а отже свідчення, надані ними під час досудового слідства, не мають наперед встановленої сили, на даний же момент жодна особа судом не допитана.

Що до ризику (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) - перебування на свободі обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Даний ризик суд вважає підтверджується тим , що по даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні близько 40 епізодів кримінальних правопорушень, тому перебуваючи на свободі, обвинувачений може продовжити злочинну діяльність аналогічним або іншим способом.

Існування всіх вказаних обставин в сукупності, виключають застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 інших більш м`яких запобіжних заходів, оскільки такі заходи не забезпечать ризиків, які в судовому засіданні доведені, а тому суд дійшов висновку про необхідність продовження застосування до ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді тримання його під вартою.

Оцінюючи в сукупності встановлені в судовому засіданні обставини доцільності тримання обвинуваченого під вартою, встановлені в ст.178 КПК України, і на які посилається прокурор, суд вважає, що тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 ґрунтується на вимогах кримінально-процесуального законодавства України .

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.5 ст.182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З огляду на вище викладені обставини справи, особу обвинуваченого , суд вважає, що визначення розміру застави в межах, передбачених п.2 ч.5 ст.183 КПК України недостатньо для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а тому, беручи до уваги розмір шкоди завданої потерпілим, майновий стан обвинуваченого суд вважає, що відповідним та ефективним розміром застави для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого за даних конкретних обставин буде застава в сумі 6 000 000 гривень.

Крім цього, застосовуючи до обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, яка може бути ним внесена у будь-який момент, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 194 ч.5 КПК України покласти на нього ряд обов`язків.

Згідно ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 177, 182, 331 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання начальника Глибоцького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі « Чернівецький слідчий ізолятор » до 10 травня 2026 року, включно .

Для забезпечення виконання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, визначених КПК України, визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 6 000 000 (шість мільйонів) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим , так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок UA0008745, МФО 820172, Держказначейська служба України, м. Київ, код 26311401, ТУ ДСА України в Чернівецькій області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до прокурора або суду;

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілими понятими, спеціалістами, експертами та іншими учасниками даного кримінального провадження .

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави визначити до 10 травня 2026 року.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово суддю Сторожинецького районного суду Чернівецької області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню і діє по 10. 05. 2026 року включно та може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - в цей же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

СУДДЯ: