Справа № 508/447/26
Номер провадження 1-кп/508/33/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2026 року селище Миколаївка

Миколаївський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000054 від 17.04.2026 року, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Алуниш, Ришканського району Молдова, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-09.04.2026 року Миколаївським районним судом Одеської області за ст.126-1 КК України до покарання у вигляді 3 років пробаційного нагляду.

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, суд,

встановив:

Рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 03.04.2026 щодо ОСОБА_3 , видано обмежувальний припис (справа № 508/323/26) строком на три місяці та встановлено такі заборони:

1)заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання (перебування) поряд з ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

2)заборонити наближатися ближче, ніж на 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_4 ;

3)заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_4 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

4)заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_4 .

Про видачу вказаного обмежувального припису Миколаївським районним судом Одеської області повідомлено ВПД № 1 Березівського РВП ГУНП в Одеській області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, ОСОБА_3 на профілактичний облік.

Працівниками Березівського РВП ГУНП в Одеській області 06.04.2026 ОСОБА_3 під підпис ознайомлено з вищевказаним рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 03.04.2026 про видачу обмежувального припису та встановленими заходами тимчасового обмеження.

Незважаючи на це ОСОБА_3 , який був належним чином ознайомлений із указаним обмежувальним приписом, знехтував обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, умисно не виконав обмежувальний припис.

Так, 17.04.2026, приблизно о 11:27 години, ОСОБА_3 прибув до місця проживання ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 , зайшов на територію домоволодіння та безпосередньо в будинок, відмовлявся його покидати та вчинив сварку з ОСОБА_4 , чим умисно не виконав обмежувальний припис, що виразилось у порушенні заборони перебувати в місці спільного проживання поряд з ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення-проступок, передбачений ст. 390-1 КК України, а саме умисне невиконання обмежувального припису особою, щодо якої такі заходи встановлені судом.

Положеннями ч. 2 та ч. 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , яка складена за участі захисника ОСОБА_5 , в якій ОСОБА_3 зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, він беззаперечно визнає; згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини; згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні без його участі.

У вказаній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 07.10.2021 року у справі №166/361/19, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було учинене і обвинувачений є винним у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Доказами, встановленими органом досудового розслідування та проаналізованими судом, поза розумним сумнівом доведено винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 390-1 КК України.

Отже, суд вважає, що дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано органом досудового розслідування за ст. 390-1 КК України як умисне невиконання обмежувального припису особою, щодо якої такі заходи встановлені судом, і він повинен нести кримінальну відповідальність за скоєне за ст. 390-1 КК України.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. ст. 381-382 КПК України.

Дослідивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки та матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ст. 390-1 КК України, а саме: умисне невиконання обмежувального припису особою, щодо якої такі заходи встановлені судом.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, - не встановлено.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що Вироком Миколаївського районного суду Одеської області від 09.04.2026 року у справі № 508/305/26 (провадження № 1-кп/508/26/26) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років пробаційного нагляду та на підставі п.п. 1-3 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покладено такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. Застосовано до ОСОБА_3 обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників, у порядку п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, на строк 3 місяці. Вирок набрав законної сили 11.05.2026 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України, ОСОБА_3 вчинив після засудження за попереднім вироком та в період невідбутого покарання у виді пробаційного нагляду.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Положенням ч. 2 ст. 43 КПК України визначено, що засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.

Враховуючи вищевикладене та вимоги ст. 71 КК України, суд прийшов до висновку, що остаточне покарання ОСОБА_3 необхідно призначити за сукупністю вироків з урахуванням положень ст. 72 КК України, а саме: менш суворе покарання у виді пробаційного нагляду підлягає переведенню в більш суворе покарання, у виді обмеженя волі.

Таким чином, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням вимог ст. 72 КК України до призначеного покарання за цим вироком слід частково приєднати невідбуте покарання за Вироком Миколаївського районного суду Одеської області від 09.04.2026 року у справі № 508/305/26 (провадження № 1-кп/508/26/26) та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі, враховуючи принцип: одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення підсудним нового злочину, досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України. Через дотримання засад призначення покарання реалізуються принципи справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Також до ОСОБА_3 відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 3ст. 91-1 КК України слід застосувати обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників, застосований відповідно до вироку Миколаївського районного суду Одеської області від 09.04.2026 року у справі № 508/305/26.

Призначення покарання у виді обмеження волі, без звільнення від відбування покарання з випробуванням, не є перешкодою для застосування обмежувальних заходів, а законом про кримінальну відповідальність встановлені виняткові випадки, за наявності яких судом такі заходи можуть не застосовуватися.

Згідно ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидії домашньому насильству" програма для кривдника - комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків.

Метою корекційної програми є допомога особі, яка вчинила насильство, в осмисленні власної насильницької поведінки, усвідомленні її витоків, проявів, наслідків для особистого життя та життя оточуючих, налагодженні гармонійного життя з родиною та в суспільстві, а також в усвідомленні того, що домашнє насильство - це порушення прав людини, яке карається відповідно до чинного законодавства.

Завданнями програми є: сприяння зміні насильницької поведінки кривдника; сприяння засвоєнню кривдником моделі сімейного життя на засадах гендерної рівності, взаєморозуміння; взаємоповаги і дотримання прав усіх членів родини, формування у кривдника конструктивної моделі поведінки у приватних стосунках; сприяння оволодінню кривдником знаннями про основні норми законодавства в сфері запобігання та протидії домашньому насильству та/або насильству за ознакою статі, а також про види відповідальності за його вчинення; формування у кривдника відповідального ставлення до власної поведінки та її наслідків для себе та оточуючих; сприяння розвитку у кривдника емоційного інтелекту та самосвідомості; розвиток навичок кривдника до конструктивного безконфліктного спілкування, ефективної та ненасильницької комунікації; розвиток здатності кривдника виявляти, аналізувати та усвідомлювати свої негативні думки, когнітивні фільтри, помилки, емоції, керувати ними, розуміти їх наслідки.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не застосовувався. Підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 376, 381-382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 71, ст. 72 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Миколаївського районного суду Одеської області від 09.04.2026 року та за сукупністю вироків призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 2 (два) місяці.

Початок строку відбування ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі рахувати з часу приведення вироку до виконання.

Застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників, у порядку п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, на строк 3 місяці.

Документи та інформаційні носії залишити у матеріалах справи протягом усього часу їх зберігання.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку суду не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати всім учасникам судового провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання його копії, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 1 ст. 394 КПК України.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 і 382 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Повний текст вироку складений 14.05.2026.

Суддя ОСОБА_1