Провадження № 1-кп/635/241/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: прокурора ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010643 від 27 листопада 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Львівське Карлівського району Полтавської області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за контрактом у військовому званні солдат, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться вказане кримінальне провадження.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, яким просив продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 строк тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб із визначенням розміру застави у розмірі, встановленому слідчим суддею при обранні запобіжного заходу. На обґрунтування клопотання прокурор, посилаючись на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження цього кримінального правопорушення, зазначив таке.

Наявність ризиків прокурор обґрунтував суворістю покарання за кримінальне правопорушення, можливістю незаконного впливу на свідків шляхом їх підкупу, вмовляння або погроз у разі необхідності їх допиту під час судового розгляду, може продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення або вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений обвинувачується у самовільному залишенні військової частини, розуміючи невідворотність покарання у разі визнання його винуватим, яке є суворим, може повторно самовільно залишити військову частину, де він проходить військову службу.

Відтак, прокурор вважає, що на цей час є достатні дані вважати, що ризики, передбачені пунктом 1, 3, 5 статті 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до обвинуваченого інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 підтримав позицію свого підзахисного, проти задоволення клопотання прокурора не заперечував.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, висновує про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з таких підстав.

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 31 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 60 днів до 27 грудня 2025 року включно, із визначенням розміру застави в розмірі 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 грудня 2025 року стосовно ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 22 лютого 2026 року включно, із визначенням розміру застави в розмірі 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень.

Відповідно до частини 1 статті 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 22 лютого 2026 року.

Відповідно до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Вимогами статті 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Судом встановлено продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та наявність яких була встановлена слідчим суддею та судом при обранні запобіжного та продовженні строку дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років позбавлення волі, обвинувачений є військовослужбовцем, інкриміноване йому кримінальне правопорушення вчинив в період дії воєнного стану, а тому суд погоджується з доводами прокурора, що існує ризик можливості переховування від суду.

Також, суд погоджується з доводами прокурора щодо наявного ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків. При встановленні наявності ризику впливу на свідків, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні. При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від вказаних осіб та дослідження їх судом.

Оцінюючи ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінальне правопорушення, у якому ОСОБА_4 обвинувачується, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 раніше судимий, вчинив інкримінований йому злочин в період умовно-дострокового звільнення, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти порядку несення військової служби в період дії воєнного стану, що об`єктивно вказує на можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень проти встановленого порядку несення військової служби, зокрема самовільного залишення військової частини або місця служби, дезертирства, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а тому вказаний ризик є актуальним на даний час. Вказані обставини в своїй сукупності об`єктивно свідчать про схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень та наявність ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень, тобто на цей час продовжує існувати ризик, передбачений пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, наявність зазначених ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, є виключними обставинами та у їх сукупності виправдовує необхідність у продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, з визначенням відповідно до положень пункту 2 частини 5 статті 182 КПК України застави у розмірі 40 (п`ятдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та покладенням обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України, встановленого ухвалою слідчого судді та суду при обранні та продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням особливостей проходження військової служби обвинуваченим. Підстав для збільшення або зменшення розміру застави, визначеному слідчим суддею та судом при обранні та продовженні строку дії запобіжного заходу, судом не встановлено. Визначення розміру застави відповідає положенням частини 4 статті 183 КПК України, яка наділяє слідчого суддю, суд правом визначення розміру застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтею 407 КК України. При цьому, суд вважає визначений розмір застави достатнім для гарантування виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та таким, що не є завідомо непомірним для останнього.

Визначення розміру застави у даному випадку з урахуванням всіх вищезазначених обставин та тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення забезпечує дотримання судом прав особи, передбачених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Так, право особи на звільнення, що обумовлене гарантіями з`явитись у судове засідання є проявом закладеної у Конвенції (пункт 1 статті 5) та практиці Суду презумпції свободи, відповідно до якої позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (рішення ЄСПЛ у справах «Амбрушкевич проти Польщі», «Олександр Макаров проти Росії», «Хайредінов проти України», «Ідалов проти Росії», «Худойоров проти Росії»).

На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 176, 177, 178, 182, 183, 196, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, строк тримання під вартою на шістдесят днів до 17 квітня 2026 року включно.

Визначити суму застави у розмірі 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26281249; Банк отримувача Державна казначейська служба України (м. Київ), код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок: UA 0006674).

Застава може бути внесена обвинуваченим або заставодавцем до сплину терміну тримання під вартою обвинуваченого.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати до прокурора або суду за першою вимогою;

- не відлучатися із місця постійного проходження військової служби, без дозволу безпосереднього командира прокурора або суду;

- повідомляти прокурора або суд про зміну місця проходження військової служби;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою встановити до 17 квітня 2026 року.

Ухвала протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а обвинуваченим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 17 лютого 2026 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1