Справа № 404/814/26
Номер провадження 1-кс/404/392/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року м. Кропивницький

Фортечний районний суд міста Кропивницького у складі:

слідчої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчої ОСОБА_3 ,

представника власника майна ОСОБА_4 ,

власника майна ОСОБА_5 ,

володільця майна ОСОБА_6 ,

розглянувши матеріали клопотання слідчого СВ ВП №2 Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого з виконуючим обов`язків керівника Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері Південного регіону ОСОБА_7 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000035 від 22.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернулася до слідчого судді з клопотанням, відповідно до якого просив накласти арешт на майно, що було вилучено в ході проведення огляду місця події - транспортний засіб «FordFusion», державний номерний знак НОМЕР_1 , vin код НОМЕР_2 , який належить гр. ОСОБА_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 (мобтел. НОМЕР_3 ), з метою збереження речових доказів та проведення відповідних судових експертиз.

На обґрунтування клопотання зазначено, що 21.01.2026 невстановлені особи, які рухались на двох автомобілях, один з яких FordFusion, перебуваючи на автодорозі сполученням «Кропивницький Знам`янка» поряд із с. Веселівка Кропивницького району Кіровоградської області, перегородивши рух транспортного засобу мікроавтобусу «Mercedes-BenzSprinter», який перевозив мобілізованих військовослужбовців з Кропивницького ОТЦК до навчального центру в/ч НОМЕР_4 з дислокацією в АДРЕСА_2 , примусово зупинили вказаний транспортний засіб, та сприяли втечі військовослужбовця ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після чого зникли у невідомому напрямку на автомобілі FordFusion.

В судовому засіданні слідча вимоги викладені в клопотанні підтримала, просила задовольнити клопотання. Додатково в судовому засіданні просила накласти арешт із забороною відчуження та розпорядження транспортним засобом.

Від прокурора надійшло клопотання про прзгляд справи без його участі , клопотання підтримав, просиві його задовольнити в повному обсязі.

Представник власника майна, власник майна та володілець майна не заперечили щодо задоволення клопотання про арешт майна із забороною відчуження та розпорядження транспортним засобом.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя прийшла до такого висновку.

Встановлено, що у провадженні СВ ВП № 2 Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградські області перебувають матеріали кримінального провадження №0000035 від 22.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 114-1 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено та допитано свідка ОСОБА_9 , який повідомив, що 21.01.2026 перебував в ОТЦК Кропивницької області та відібрав серед мобілізованих у ВЧ 2120 військовослужбовців, котрих призвали на службу, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_14 . Близько 23:10 поточного дня до ОТЦК заїхав службовий автомобіль «Mercedes-Benz Sprinter» під керуванням водія військовослужбовця ОСОБА_15 та супроводжуючим військовим ОСОБА_16 . В даний автомобіль сіли всі вищезазначені військовослужбовці та мали їхати в с. Терентіївку Полтавської області для проходження БЗВП. Після їх виїзду супроводжуючий ОСОБА_16 неодноразово телефонував та повідомляв, що їх переслідує невідомий автомобіль темного кольору та намагається підрізати. О 00:01 годин 22.01.2026 ще раз зателефонував ОСОБА_16 та повідомив, що темно сірий автомобіль FordFusion, котрий переслідував, виїхав перед ними, а за ним зупинився Volkswagеn Golf синього кольору, у зв`язку з чим водій прийняв рішення зупините мерседес. В цей момент з темно сірого автомобіля вийшло двоє осіб та потребували віддати військовослужбовця ОСОБА_8 разом з його мобільним телефоном. В подальшому ОСОБА_8 вийшов із автобуса, сів на авто FordFusion та зник у невідомому напрямку.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_16 повідомив наступне: «Рухаючись з військовослужбовцями до місця дислокації БЗВП близько 22:40 хвилин наш транспортний засіб «Mercedes-BenzSprinter» почав переслідувати легковий автомобіль темного кольору та через близько години почав підрізати нас, тоді я зателефонував ОСОБА_9 та повідомив про це. Ним було прийнято рішення повертатись назад до м. Кропивницького. Проїхавши до переїзду біля с. Канатове вказаний легковий автомобіль FordFusion виїхав перед нами та зупинився, а за ним зупинився ще один автомобіль марки фольсваген, у зв`язку з чим водій нашого авто Віталій зупинив наш автомобіль. Тоді з FordFusion вийшов невідомий чоловік, а військовослужбовець ОСОБА_17 почав говорити, що це за ним і що б не було проблем ми зобов`язані відпустити його. В подальшому ОСОБА_17 вийшов з мерседеса та попрямував до FordFusion, сів у вказаний автомобіль та попрямував в бік с. Суботці Його телефон був з ним, так як ОСОБА_17 випросив його з метою зателефонувати дружині, так як вона ніби-то народжує.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_15 розповів наступне: «рухаючись з військовослужбовцями до місця дислокації БЗВП близько 22:40 хвилин наш транспортний засіб «Mercedes-BenzSprinter» почав переслідувати легковий автомобіль темного кольору, та через близько години почав підрізати нас, тоді супроводжуючий ОСОБА_16 зателефонував до ОТЦК м. Кропивницького ОСОБА_9 та повідомив про це. Ним було прийнято рішення повертатись назад до м. Кропивницького. Проїхавши заправку БРСМ та під`їхавши до переїзду біля с. Канатове вказаний легковий автомобіль FordFusion виїхав перед нами та зупинився, а за ним зупинився ще один автомобіль марки VolkswagrnGolf, у зв`язку з чим я зупинив наш автомобіль. Тоді з FordFusion вийшов невідомий чоловік, а військовослужбовець ОСОБА_17 почав говорити, що це за ним і що б не було проблем ми зобов`язані відпустити його. Тоді ОСОБА_17 відчинив двері та вибіг з салону автомобіля вийшов з мерседеса та попрямував до FordFusion, сів в автомобіль та попрямували в бік с. Суботці.»

Також в ході досудового розслідування допитані в якості свідків військовослужбовці, які їхали в «Mercedes-Benz Sprinter» до дислокації БЗВП, а саме ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , котрі надали аналогічні покази, а саме: 21.01.2026 близько 22:00 нас перевозили з ТЦК м. Кропивницького до Полтавської області. Везли нас на Мерседесі «Спрінтер». Рухаючись по автодорозі Кропивницький-Знам`янка не доїжджаючи до с. Суботці за нами постійно рухався легковий автомобіль FordFusion темно сірого кольору. Тоді наш супроводжуючий зателефонував керівництву та повідомив про це, та вони прийняли рішення повертатись до м. Кропивницький. Наш автомобіль розвернувся біля АЗС «БРСМ» та попрямували до м. Кропивницький. В цей час,проїжджаючи біля військової частини «Канатово» автомобіль FordFusion зупинився перед нашим автобусом, а за ним зупинився автомобіль Volkswagrn Golf синього кольору, та наш водій був вимушений також зупинитись. Тоді ОСОБА_17 (один з нас) почав кричати, що йому потрібно додому та вибіг з нашого автобуса, сів в авто FordFusion та поїхали в невідомому нам напрямку. Водія FordFusion ми не бачили та чи були інші особи також невідомо.

В ході проведення першочергових оперативно-розшукових заходів виявлено транспортний засіб, який підходив під орієнтування, а саме FordFusion з д.н.з. НОМЕР_5 , vin код НОМЕР_2 , котрий знаходився на території СТО за адресою АДРЕСА_3 , на якому рухались особи, причетні до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України, а саме до перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України.

Згідно інформації ІПНП НПУ встановлено, що за вказаним vin кодом значиться автомобіль «FordFusion», державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В ході досудового розслідування в якості свідка допитано ОСОБА_18 , який є управляючим на СТО «Алекс Авто», розташованим за адресою вул.Діброви,16, м.Олександрія Кіровоградської області. Прийшовши на роботу 22.01.2026 приблизно о 09.00 год., виявив на стоянці автомобіль «FordFusion», на якому мався державний номерний знак НОМЕР_5 , поряд із яким знаходився поліцейський автомобіль. 21.01.2026 вказаного автомобіля на території СТО не було, хто ним користувався йому невідомо, а належить він ОСОБА_5 .

Відповідно до протоколу огляду від 22.01.2026 року території СТО, що знаходиться за адресою вул. Діброви,16, м.Олександрія Кіровоградської області, виявлено та вилучено транспортний засіб «FordFusion», на якому мався державний номерний знак НОМЕР_5 , vin код НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого СВ ВП №2 Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 від 22.01.2026 майно описане в прохальній частині клопотання, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000035.

Згідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до вимог ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Згідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Майно вважається тимчасово вилученим під час обшуку, огляду, відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України.

Як вказано вище, зазначені у клопотанні речі, щодо яких ставить питання накладення арешту згідно постанови слідчого від 22.01.2026, визнано речовими доказами.

Ініціаторам клопотання доведено, що арешт майна необхідний з метою збереження речових доказів, встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.

Підставою накладення арешту на вказане майно є повне, всебічне дослідження усіх обставин кримінального правопорушення, для подальшого забезпечення збереження речових доказів, які могли зберегти на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ в даному кримінальному провадженні.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен серед іншого враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) відповідність майна критеріям, зазначеним в статті 98 КПК (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК); 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб (частина 2 статті 173 КПК).

У разі задоволення клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб (частина 5 статті 173 КПК).

Норма-дефініція речових доказів (стаття 98 КПК) щодо критеріїв (умов) визнання матеріальних об`єктів речовими доказами (були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин) з одного боку, сформульована в категоричній формі, і вказані умови мають бути дотримані для визнання тих чи інших речей речовими доказами. У той же час слід зважати на стадію кримінального провадження. Так, на стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування - це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння.

КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт "обґрунтованої підозри", переконання (доведення) "поза розумним сумнівом" та стандарти "достатніх підстав (доказів)" тощо. Стандарти "достатніх підстав (доказів)" використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків.

Для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів КПК передбачено дотримання стандарту "достатніх підстав" вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК (частина 3 статті 170 КПК).

Стандарт "достатніх підстав (доказів)" для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу причетність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Враховуючи обставини можливого вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується у цьому кримінальному провадженні, вважаю, що ініціатором клопотання доведено, що арешт вказаного майна на даній стадії досудового слідства необхідний з метою збереження речових доказів, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Враховуючи думку слідчої про необхідність накладення арешту на майно із забороною відчуження та розпорядження майно, позицію власника майна, клопотання про арешт майна слід задовольнити.

Негативних наслідків арешту майна для третіх осіб не встановлено.

Слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до ч.2 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст.170-173, 309 КПК України, слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб «FordFusion», державний номерний знак НОМЕР_1 , vin код НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , із забороною відчуження та розпорядження ним.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за умови зміни обставин, за яких цей арешт був накладений.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького ОСОБА_1