Провадження №1-кс/463/2238/26
УХВАЛА

25 лютого 2026 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Львівського районного управління поліції № 1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 , що погоджене прокурором Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001868 від 13 листопада 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в с т а н о в и в :

слідчий звернувся з клопотанням про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Клопотання мотивує тим, що органом досудового розслідування здійснюється розслідування кримінального провадження № 0001868 від 13 листопада 2026 року за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Вважає, що підставою застосування до підозрюваної виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Слідство вважає, що є підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та/або суду існує та обумовлений можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання за інкриміноване діяння, а також можливості її переховування як на території України, так і за межами України. Крім цього, вона не має стійких соціальних зв`язків, джерел заробітку, постійного місця проживання у місті Львові, що підтверджує існування наведеного ризику і в даному випадку.

Ризик впливу на потерпілу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілої та дослідження їх судом.

Застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримала. Пояснила, що на її думку необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою та підтверджується матеріалами клопотання, менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Підозрювана проти підозри заперечила. Вказала, що з власникам хостелу у неї все було по домовленості. Зазначила, що має міцні соціальні зв`язки, проте з родичами не спілкується. Займається підприємницькою діяльністю, заробляє собі на життя і сплачує податки. Просить застосувати до особисте зобов`язання.

Захисник проти клопотання заперечив, вважає таке необґрунтованим, а ризики надуманими.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та її захисника, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

З матеріалів подання вбачається, що в провадженні Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне проводження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування № 0001868 від 13 листопада 2026 року за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме що ОСОБА_5 , у період з 01 червня 2025 року по 31 січня 2026 року, перебуваючи у приміщенні хостелу «A1 Apartments» за адресою: м. Львів, вул. Саксаганського, 20, у якому проживала на постійній основі та фактично виконувала обов`язки адміністратора рецепції без належного оформлення трудових відносин, маючи при цьому доступ до грошових коштів, отриманих від клієнтів як оплату за проживання, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України №64/2022 у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зловживаючи довірою фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 , систематично використовувала наданий їй доступ до грошових коштів та можливість отримувати їх від відвідувачів хостелу за проживання у ньому, шляхом надання номеру своєї особистої банківської картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 для перерахування останніми коштів на таку, та шляхом привласнення готівкових коштів, які отримувала від відвідувачів хостелу, як оплату за проживання, в подальшому не оприбутковувала, до каси підприємства не вносила, а привласнювала та використовувала на власний розсуд.

Зокрема слідством отримадо докази того, що 06.11.2025 ОСОБА_8 перерахував на банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , належну ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 1089 грн, 08.10.2025 ОСОБА_9 перерахував на вищезазначену банківську картку грошові кошти у сумі 4920 грн, 06.11.2025 ОСОБА_10 2315 грн, а також інші невстановлені досудовим розслідуванням особи перераховували грошові кошти за проживання на вказану банківську картку.

Відповідно до актів інвентаризації каси та платіжного терміналу встановлено, що у період з 01.06.2025 по 30.06.2025, ОСОБА_5 незаконно заволоділа грошовими коштами фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 на загальну суму 29 272,00 грн, у період з 01.07.2025 по 31.07.2025 41 332,00 грн, у період з 01.08.2025 по 31.08.2025 67 912,00 грн, у період з 01.09.2025 по 30.09.2025 77 683,00 грн, у період з 01.10.2025 по 31.10.2025 49 770,00 грн, у період з 01.11.2025 по 30.11.2025 22 696,97 грн, у період з 01.12.2025 по 31.12.2025 33 558,00 грн, у період з 01.01.2026 по 31.01.2026 46 560,00 грн.

За даними слідства, своїми протиправними діями ОСОБА_5 завдала матеріальних збитків фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7 на загальну суму 368 783 гривень 97 копійок.

25.02.2026 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У відповідності до положень ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно положень ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до п. с ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема: c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Як бачимо, одною з підстав правомірного обмеження права на свободу й особисту недоторканність у кримінальному провадженні є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово тлумачив термін «обґрунтована підозра» і робив висновки про наявність чи відсутність такої у конкретних справах. Так, у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», ЄСПЛ вказує: Суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182).

При розгляді даного клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор довів обґрунтованість підозри висунутої підозрюваному.

Так, обґрунтованість підозри висунутої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: заявою про вчинення кримінального правопорушення; показаннями потерпілого ОСОБА_11 ; показаннями свідка ОСОБА_12 ; випискою із банківського рахунку ОСОБА_5 ; актами інвентаризації каси; документами та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

А тому слідчий суддя погоджується з тим, що перелічені вище докази вказують на те, що підозрювана могла вчините інкриміноване правопорушення, а отже підозра на даному етапі слідства є достатнього обґрунтованою.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється слідчими органами у вчиненні тяжкого злочину та до неї може бути застосовано покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

При вирішенні питання обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 слідчий суддя погоджується із доводами слідчого та прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Зокрема, обґрунтованими є доводи слідчого про те, що підозрювана зможе переховуватись від досудового слідства і суду, оскільки, злочин, у вчиненні якого вона підозрюється належить до тяжких, передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Вказане саме по собі свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування з метою уникнення покарання у разі визнання його винним у злочині, у вчиненні якого він підозрюється.

Окрім цього, слідчий суддя враховує, що підозрювана зареєстрованого місця проживання у місті Львові не має, як і не має стійких соціальних зв`язків та постійних джерел доходів, що також дає обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду як на території України так і поза її межами, оскільки не позбавлена можливості перетину кордону.

Обґрунтованим є також ризик того, що перебування на волі підозрюваної не виключає можливість впливати на потерпілих та свідків, спонукаючи до зміни показів, чи схиляння їх до дачі завідомо неправдивих показань.

А тому є всі підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку затриманого та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Окрім цього, відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

У відповідності до положень ч.ч. 4, 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у межах, зокрема, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вирішуючи питання щодо визначення розміру застави, який буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що у даному випадку необхідно визначити розмір застави, який передбачений п.2 ч.5 ст.182 КПК України сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

клопотання слідчого задоволити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Львівська установа виконання покарань №19».

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з часу проголошення ухвали 25 лютого 2026 року о 17:45.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів, а саме до 23 квітня 2026 року включно.

Визначити підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 133 120 гривень (сто тридцять три тисячі сто двадцять гривень).

У випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільняється з-під варти в порядку, визначеному ч. 4 ст. 202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладаються такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду, в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження.

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 2 березня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_13