Справа № 489/9850/25
Провадження № 1-кс/489/1378/26
У Х В А Л А

про продовження запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою

03 березня 2026 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Інгульського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Миколаєві (ТУ ДБР у м. Миколаєві) ОСОБА_6 , погодженого прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.12.2025 під № 0006880, за підозрою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, не маючого на утриманні дітей, військовослужбовця, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 Кримінального Кодексу України,

керуючись 197, 199, 202 КПК України, слідчий суддя

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся з клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , вважаючи наявними ризики переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Необхідність продовження підозрюваному строку запобіжного заходу слідчий також обґрунтовує неможливістю завершення досудового розслідування через необхідність проведення судово-психіатричної експертизи; повідомлення ОСОБА_4 про підозру в кінцевій редакції на підставі аналізу зібраних під час досудового розслідування доказів; виконання вимог ст. 290 КПК України; складення обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник просив відмовити в задоволенні клопотання вважаючи ризики зазначені прокурором надуманими. Водночас захисник зазначив, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання та джерело доходів у виді пенсійних виплат. Свідками у кримінальному провадженні є військовослужбовці, які перебувають на території військової частини, а тому ризик впливу на них відсутній.

ОСОБА_4 також проти клопотання заперечував.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши письмові матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов таких висновків.

При розгляді клопотання встановлено, що 07.12.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, а саме у відкритому невиконанні 06.12.2025 наказів командира військової частини НОМЕР_1 в умовах воєнного стану, обґрунтованість якої підтверджується доданими до клопотання копіями документів, які були враховані слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу.

Ухвалою слідчого судді від 08.12.2025 відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 03.02.2026.

Постановою заступника керівника Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону від 29.01.2026 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжений до трьох місяців до 07.03.2026.

Слідчий суддя ухвалою від 29.01.2026 продовжив підозрюваному строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 06.03.2026.

Ухвалою від 03.03.2026 слідчий суддя продовжив строк досудового розслідування до 07.05.2026

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання встановлено, що досудове розслідування не завершене, оскільки у провадженні необхідно отримати висновок судово-психіатричної експертизи підозрюваного ОСОБА_4 і цією метою слідчому необхідно за клопотанням експерта зібрати та передати останньому: оригінал особової справи з МСЕК відносно ОСОБА_4 ; оригінал медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_4 з ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор»; оригінал медико-експертної справи ОСОБА_4 ; медичну карту амбулаторного хворого (загальна соматична та в разі наявності лікаря - психіатра) ОСОБА_4 .

На даний час слідчий суддя вважає наявним ризик переховування від органу досудового розслідування та суду враховуючи тяжкість покарання, яке може бути призначено ОСОБА_4 у разі доведення його винуватості.

Ризик здійснення тиску на свідків може бути визнано належною підставою на початкових стадіях провадження («Яжинський проти Польщі» (Jarzyсski v. Poland), 2005, § 43). Однак він не може ґрунтуватися лише на ймовірності суворого покарання, а повинен бути пов`язаний із конкретними фактами («Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) [ВП], 2017,§ 224).

Беручи до уваги, що з часу початку досудового розслідування сплило майже три місці і підозрюваний за цей час не вчиняв дій, які можна розцінити як перешкоджання кримінальному провадження, зокрема шляхом впливу на свідків, вважаю такий ризик наразі відсутнім.

Серйозність обвинувачення може слугувати для суду підставою для постановлення рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб ризик був явним, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, минулого особи та її характеристик («Клоот проти Бельгії» (Clooth v. Belgium), 1991, § 40). Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини» (Selcuk v. Turkey), 2006, § 34; «Мацнеттер проти Австрії» (Matznetter v. Austria), 1969, § 9). Відсутність роботи або сім`ї не дає підстав вважати, що особа схильна до повторного вчинення злочинів «Сулаоя проти Естонії» (Sulaoja v. Estonia), 2005, § 64).

ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем попереднього ув`язнення ОСОБА_4 характеризується як спокійний, стриманий, не конфліктний, правил внутрішнього розпорядку не порушує. Не схильний до вживання алкоголю та наркотичних речовин.

За таких обставин на теперішній час слідчий суддя вважає відсутнім ризик вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється.

Слід звернути увагу, що матеріали кримінального провадження містять інформацію КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Херсонської обласної ради від 18.02.2026 № 227 згідно якої ОСОБА_4 29.03.2022 визнаний інвалідом 2 групи з приводу параноїдної шизофренії безтерміново.

Слідчий суддя враховує суспільну небезпечність кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_4 повідомлено про підозру. Водночас ОСОБА_4 як під мобілізації так і на час інкримінованого кримінального правопорушення був визнаний інвалідом 2 групи з приводу параноїдної шизофренії безтерміново, що значно знижує його суспільну небезпечність.

Також слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, його поведінка під час досудового розслідування не свідчила про намагання перешкодити кримінальному провадженню, в тому числі і шляхом впливу на свідків, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання.

Отже, матеріали клопотання наразі не доводять наявності ризику вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення або продовження вчинення кримінального правопорушення у якому він підозрюється.

Крім того, згідно ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду («Ідалов проти Росії» (Idalov v. Russia) [ВП], 2012, § 140). Це положення гарантує не тільки право на «розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження», але також встановлює, що «звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання» («Худойоров проти Росії» (Khudoyorov v. Russia), 2005, § 183; «Лельевр проти Бельгії» (Lelievre v. Belgium), 2007, § 97; «Шабані проти Швейцарії» (Shabani v. Switzerland), 2009, § 62).

Згідно абзацу 8 частини 4 статті 182 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Таким чином право визначати чи не визначати розмір застави належить до повноважень слідчого судді, суду.

З урахування наведених обставин для запобіганню ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду слідчий суддя вважає необхідним продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 водночас визначивши розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись 197, 199, 202 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання про продовження строку запобіжного заходу задовольнити частково.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01.05.2026 включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 розмір застави, як альтернативний запобіжний захід для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 66 560 грн 00 коп.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 , обов`язки:

- прибувати за всіма викликами слідчого, прокурора та суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що в разі невиконання таких обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі оригінал документу із відміткою банку має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, яка після його отримання та перевірки має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику, прокурору.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1