Справа № 461/8073/25
Провадження № 1-кп/461/267/26
У Х В А Л А

Іменем України

05.03.2026 року. м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

представника потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_7 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 - адвоката ОСОБА_34 ,

представника потерпілих ОСОБА_35 , ОСОБА_17 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_14 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 - адвоката ОСОБА_48 ,

обвинуваченого ОСОБА_49 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Львові кримінальне провадження, внесене 03.04.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000290, про обвинувачення ОСОБА_50 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Галицького районного суду м.Львова перебуває кримінальне провадження, №0000290, про обвинувачення ОСОБА_51 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.190 КК України.

05.03.2026 року у судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_52 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 діб, з визначенням розміру застави 17 792 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 874 176 грн.

В обґрунтування клопотання покликається на те, що існують достатні підстави стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, те, що ОСОБА_53 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду, оскільки злочин, який йому інкримінується, є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, у разі доведення винуватості ОСОБА_52 йому може бути призначено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує, підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у тому числі за межами території України, оскільки, як встановлено досудовим розслідуванням, ОСОБА_53 неодноразово перетинав державний кордон України. Крім цього ОСОБА_53 є підозрюваним у кримінальному провадженні №0000656 від 19.06.2024, а саме в незакінченому замаху на заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчиненому в умовах воєнного стану, повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 - ч. 5 ст. 190 КК України, у підробленні офіційного документа з метою його використання, вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, у введенні суду в оману шляхом подання підроблених доказів в суд, вчиненому за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 - ч. 2 ст. 384 КК України. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001202 від 28.11.2023 стосовно ОСОБА_49 за ч.1 ст.263, ч.4 ст.190, ч.5 ст.190 КК України перебуває на розгляді Галицького районного суду м.Львова.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_53 переховувався від органу досудового розслідування, оскільки більш ніж півроку часу перебуваючи в статусі підозрюваного знаходився за кордоном та про своє місцезнаходження органу досудового розслідування не повідомляв. Соціальні зв`язки ОСОБА_54 не перешкоджають йому покинути своє місце проживання та переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Крім того, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_53 до моменту оголошення підозри останньому та обрання Галицьким районним судом Львівської області запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000656 від 19.06.2024 підтримував відносини із потерпілими ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_19 , ОСОБА_57 , ОСОБА_24 , ОСОБА_8 , ОСОБА_40 , ОСОБА_58 , ОСОБА_7 , ОСОБА_33 , ОСОБА_39 , ОСОБА_9 , ОСОБА_59 , ОСОБА_23 , ОСОБА_14 , ОСОБА_36 , ОСОБА_29 , ОСОБА_20 , ОСОБА_37 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_44 , ОСОБА_21 , ОСОБА_25 , ОСОБА_47 , ОСОБА_60 , ОСОБА_22 , ОСОБА_35 , ОСОБА_46 , ОСОБА_10 , ОСОБА_61 , ОСОБА_26 , ОСОБА_62 , неодноразово зустрічався із останніми, запевняючи у законності здійснення ним діяльності, пов`язаної із будівництвом об`єкту у ЖК «Зубра Дім», вмовляв не звертатись із письмовими заяви по факту вчинення ним кримінального правопорушення, пов`язаного із заволодінням ним шахрайським способом грошовими коштами під приводом укладення попередніх договорів купівлі продажу квартир у вказаному об`єкті будівництва, про що потерпілі вказали у письмових показах, а відтак, перебуваючи на волі, володіючи міцними соціальними зв`язками, володітиме інформацією щодо місць проживання свідків, потерпілих, у зв`язку із чим може негативно впливати на останніх, які мають намір надати викривальні покази відносно ОСОБА_54 у кримінальному провадженні №0000290. ОСОБА_53 , перебуваючи на волі, матиме можливість, після внесення суми застави, визначеної ухвалою Галицького районного суду м.Львова, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється та обвинувачується. За наведених підстав, вважає, що більш м`які запобіжні засоби не зможуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_54 - адвокат ОСОБА_63 , проти клопотання заперечив, зазначив, що клопотання не вмотивоване, всі ризики, зазначені прокурором в клопотанні не доведені просив зменшити розмір застави, оскільки визначений розмір застави є непомірним для ОСОБА_64 .

Обвинувачений ОСОБА_53 підтримав думку захисника ОСОБА_6 , а також просив зменшити розмір застави та заперечував щодо заявленого клопотання прокурора.

Потерпілі у судовому засіданні клопотання прокурора підтримали повністю.

Представники потерпілих підтримав клопотання прокурора.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання прокурора та додатки до них, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Норма ст.315 КПК України безпосередньо не вказує на право суду продовжувати дію запобіжного заходу, однак, відповідно до ч.ч.2, 3 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо обрання запобіжного заходу відбувається у порядку , передбаченому главою 18 цього Кодексу. Відтак, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Пунктом 24 ст.3 КПК України визначено, що судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за ново виявленими або виключними обставинами.

Таким чином, з аналізу наведених правових норм вбачається, що суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченої під вартою, якщо судове провадження, яке включає в себе і підготовче провадження, не було завершене до спливу двомісячного строку.

Суд, вислухавши доводи сторін кримінального провадження, продовжує строк тримання обвинуваченому ОСОБА_65 під вартою, при цьому виходить із такого.

Відповідно до ст.148 КПК України, запобіжні заходи обираються до підозрюваного, обвинуваченого з метою запобігти спробам уникнути від дізнання, досудового слідства та суду, перешкодити встановленню істини в кримінальній справі, продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до загальних положень про запобіжні заходи, такі обираються виключно з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого, зокрема, для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.7 ст.42 та іншими нормами КПК.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення Кодексом передбачено види заходів забезпечення кримінального провадження, до яких належать запобіжні заходи, включаючи тримання під вартою (статті 131, 176, 1981, 183).

До заходів забезпечення кримінального провадження, відповідно до частини другої статті 131 Кодексу, посеред іншого, належать запобіжні заходи, якими згідно ст.176 Кодексу є особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, який полягає у примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 11.08.2025 до підозрюваного ОСОБА_49 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на60 днів, тобто до 10 жовтня 2025 року включно, з визначенням застави у розмірі 17792 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 874 176 грн.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова у складі колегії суддів від 03.12.2025 стосовно обвинуваченого ОСОБА_49 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на60 днів, тобто до 31.01.2026 року включно, а визначену раніше заставу у розмірі 17792 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 874 176 грн., залишено без змін.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова у складі колегії суддів від 23.01.2026 стосовно обвинуваченого ОСОБА_49 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на60 днів, тобто до 23.03.2026 року включно, та визначено заставу у розмірі 15100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 50 252 800 грн.

Згідно із обвинувальним актом, ОСОБА_53 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, що відповідно до вимог ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином.

Тому вірогідність настання ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_54 , про які вказує прокурор, є досить високою.

Системний аналіз положень у ст. 194, 199 КПК України, які регулюють загальні підстави і порядок застосування та продовження запобіжного заходу, дають суду підстави вважати, що під час розгляду клопотання про продовження строку дії обов`язків, покладених на підозрюваного, необхідно перевірити існування ризиків, які були заявлені прокурором відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК та чи є обставини, що обґрунтовують необхідність покладення таких обов`язків.

Положення ч. 5 ст. 9 КПК України встановлюють, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція прозахист правлюдини іосновоположних свободпокладає надержаву обов`язоквжити заходищодо забезпеченняправ людини,яка тримаєтьсяпід вартою.

Разом з тим, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Відповідно до практики ЄСПЛ, суд своїм вмотивованим рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Метою судового розгляду відповідно до глави 28 КПК України є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначеному прокурором в обвинувальному акті кримінальному правопорушенні за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом.

Разом з тим, оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер та тяжкість кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, суд вважає, що стороною обвинувачення в повному обсязі доведене існування ризиків, що у разі перебування ОСОБА_54 поза межами місця попереднього ув`язнення, можливе перешкоджання встановленню істини у справі з його боку, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні.

Положення ст.199 КПК України, передбачають, що при розгляді доцільності продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, ураховуються обставини, які свідчать про те, що ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд погоджується із позицією сторони обвинувачення, що ризики, які були встановлені на момент обрання запобіжного заходу, продовжують існувати і на момент розгляду даного клопотання.

Під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу та/або продовження строку дії покладених обов`язків суд не уповноважений перевіряти обґрунтованість самих підстав застосування запобіжного заходу, а учасники не можуть ставити під сумнів висновки, покладені в основу відповідного судового рішення. Зміна запобіжного заходу передбачає виникнення нових обставин, які безпосередньо можуть вплинути на висновок про наявність обґрунтованої підозри або свідчать про зміну, зменшення чи збільшення встановлених ризиків кримінального провадження та/або впливають на виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків

Відповідно до ст.148 КПК України, запобіжні заходи вибираються до підозрюваного, обвинуваченого з метою запобігти спробам уникнути від дізнання, досудового слідства та суду, перешкодити встановленню істини в кримінальній справі, продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, для застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, з врахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення та особи ОСОБА_54 не встановлено, а тому існування зазначених ризиків виправдовує подальше тримання його під вартою.

Запобіжний захід тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, виключають можливість перешкоджання інтересам правосуддя і ухиленню від суду.

Будь-яких належних та допустимих доводів на підтвердження неможливості подальшого перебування обвинувачених під вартою або на підтвердження відсутності вказаних вище ризиків суду не надано та про них строною захисту не заявлено. Стороною захисту не доведено про наявність міцних соціальних зв`язків, та наявності доходу.

Таким чином, підстави для продовження запобіжного заходу тримання під вартою, не відпали, а тому наявна необхідність у задоволені клопотання прокурора та продовженні такого запобіжного заходу із зазначенням визначеного строку.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України унормовано, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З врахуванням майнового стану обвинуваченого, даних про нього, суд вважає за можливе залишити раніше визначений розмір застави обвинуваченому ОСОБА_65 , яка буде достатньою для забезпечення виконання ним обов`язків, а саме: 15100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 50 252 800,00 гривень, яка буде достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Визначений розмір застави, із врахуванням даних про особу обвинуваченого та фактичних обставин, за яких скоєно злочин, є достатньою гарантією задля забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого у разі її внесення.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись ст.ст.199, 331, 369, 371-372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

клопотання прокурора Пустомитівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_5 задоволити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_50 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)», строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 03.05.2026 року.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_66 заставу у розмірі 15100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 50 252 800 /п`ятдесят мільйонів двісті п`ятдесят дві тисячі вісімсот/ гривень, яка буде достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_66 його право внести або забезпечити внесення іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) застави у будь-який момент з часу винесення ухвали на депозитний рахунок суду №UA0000757, банк ДКСУ м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26306742, одержувач ТУ ДСА України у Львівській області.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_66 , що в разі внесення застави у встановленому в даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, що підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок повинен бути наданий уповноваженій посадовій особі ДУ «Львівський слідчий ізолятор» або уповноваженій особі установи, де останній буде утримуватись під вартою.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, обвинувачений ОСОБА_67 підлягає негайному звільненню з-під варти.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_50 , у разі внесення застави наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, строком на 2 місяці:

1)прибувати за кожною вимогою суду, у провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження;

2)не відлучатися за межі Львівської області без дозволу суду, у провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження;

3)повідомляти суд, у провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, про зміну місця проживання (перебування);

4)утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні;

5)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Контроль за виконанням ухвали покласти прокурора.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом п`яти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлений 05.03.2026 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3