Провадження № 1-кп/175/1429/25
У Х В А Л А

іменем України

25 лютого 2026 року селище Слобожанське Дніпровського

району Дніпропетровської області

Колегія суддів Дніпровського районного суду Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 (дистанційно)

захисника - адвоката ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8 (дистанційно),

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0013427 від 07.04.2025 за обвинувальним актом щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Береги Самбірського району Львівської області, громадянина України, має середню спеціальну освіту, неодружений, військовослужбовець військової служби за контрактом, головний сержант-командир відділення управління командира батальйону взводу зв`язку батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «штаб-сержант», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263, ч.4 ст.410 КК України, -

В С Т А Н О В И ЛА:

В судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 заявлено клопотання про повернення застави, яка була внесена щодо обвинуваченого заставодавцю, в зв`язку з закінченням строку дії обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України щодо ОСОБА_6 в зв`язку із внесенням застави.

Обвинувачений ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_9 подане клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Прокурор просив в задоволенні клопотання відмовити.

Заслухавши учасників кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 1ст. 176 КПК України, застава віднесена до запобіжних заходів, які, в свою чергу, включені до заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Стаття 194 КПК України визначає перелік обов`язків, які можуть покладатися на підозрюваного рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Так, умовами покладення таких додаткових обов`язків є, по-перше, обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, по-друге, доведеність обґрунтованості підозри і ризиків кримінального провадження, по-третє, недоведеність спроможності менш суворого запобіжного заходу. Такі обов`язки мають похідний характер і залежать від застосованого запобіжного заходу (його суворості), а не навпаки, вони не є окремим запобіжним заходом, а застосовуються додатково до обраного підозрюваному запобіжного заходу за наявності визначених в ч. 5ст. 194 КПК України умов. Тому наявність або відсутність передбачених ч. 5ст. 194 КПК України обов`язків не може впливати на застосований запобіжний захід і не пов`язано з його припиненням.

Частиною 7 ст. 194 КПК України встановлено, що обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, такі обов`язки за відсутності клопотання про їх продовження - скасовуються.

Тобто, положення ч.4, ч.7 ст. 194 КПК України визначають припинення дії виключно покладених на підозрюваного, обвинуваченого відповідних обов`язків.

До того ж, ч. 7 ст. 42 КПК України визначає загальні обов`язки, які покладаються на обвинуваченого, які покладаються на нього згідно з процесуальним законом і діють з часу набуття статусу обвинуваченого, незалежно від застосування до нього запобіжного заходу та покладення інших додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вказана ж в ст. 182 КПК України мета забезпечення виконання покладених на особу обов`язків, не пов`язана лише з тими обов`язками, які визначені в ст. 194 КПК України і які застосовуються додатково до запобіжного заходу, а охоплює більш широке їх поняття, тобто й ті, які визначені в ч. 7 ст. 42 КПК України. Тому ототожнення цих обов`язків із запобіжним заходом і твердження про те, що з закінченням їх дії втрачає чинність обраний запобіжний захід, є помилковим.

Тим більше, що системний аналіз норм чинного КПК України вказує, що застава є безстроковим запобіжним заходом (в межах розумних строків кримінального провадження) і повертається лише при зміні запобіжного заходу, із винесенням вироку, якщо її не було звернуто в дохід держави на виконання вироку в частині майнових стягнень, або закриття кримінального провадження. В свою чергу, закінчення строку дії покладених на обвинуваченого обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, не припиняє дію основного запобіжного заходу (яким в даному випадку є застава) і не є підставою або умовою повернення визначеної в ухвалі про застосування запобіжного заходу і внесеної застави.

За встановлених обставин, клопотання сторони захисту про повернення застави у задоволенню не підлягає, оскільки може бути повернута лише на підставі судового рішення після скасування або зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді, або закриття кримінального провадження або на підставі вироку суду, ухваленого за результатами судового розгляду вказаного кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.9,182,203 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА :

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення застави відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 25 лютого 2026 року. У відповідності до положень ч.2 ст.376, ч.15 ст.615 КПК України в судовому засіданні проголошено резолютивну частини ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3