Справа № 991/1126/26
Провадження № 11-сс/991/173/26
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 10 лютого 2026 року, якою повернуто його скаргу на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей після отримання заяви про кримінальні правопорушення,

УСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 10.02.2026 повернуто скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) відомостей після отримання заяви про кримінальні правопорушення.

Не погодившись із указаним рішенням, ОСОБА_5 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 10.02.2026, а матеріали скарги повернути до Вищого антикорупційного суду для розгляду в іншому складі суду. Посилається на те, що ухвала слідчого судді - незаконна.

У судове засідання ОСОБА_5 та представник Офісу Генерального прокурора, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду скарги, не з`явились, про причини неявки в суд не повідомили. Згідно із ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. У зв`язку із чим, колегія суддів постановила розглянути скаргу за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги.

У ч. 1 ст. 306 КПК України зазначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до ч. 2 ст. 33-1 КПК України слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.

Положеннями ч. 1 ст. 33-1 КПК України визначено, що Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з приміткою до ст. 45 КК України корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу.

У ч. 5 ст. 216 КПК України визначено умови, за наявності хоча б однієї з яких Вищому антикорупційному суду підсудні вищевказані кримінальні правопорушення: 1) кримінальне правопорушення вчинено особою, зазначеною в п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України; 2) розмір предмета кримінального правопорушення, передбаченого статтями 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 368, 369, 369-2 Кримінального кодексу України, у п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення, а також предмет кримінального правопорушення або розмір завданої шкоди у кримінальних правопорушеннях, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 364, 410 Кримінального кодексу України, у п`ять тисяч і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення (якщо кримінальне правопорушення вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків); 3) кримінальне правопорушення, передбачене статтею 369, частиною першою статті 369-2 Кримінального кодексу України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 цієї частини.

Як вбачається з доводів скарги, ОСОБА_5 звернувся до Офісу Генерального прокурора із заявою, у якій повідомляв про вчинення кримінального правопорушення суддями Вищого антикорупційного суду.

Однак, п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України, встановлюючи умову вчинення кримінального правопорушення певним колом суб`єктів, суддів Вищого антикорупційного суду до вказаного переліку не відносить

Інших умов підсудності Вищому антикорупційному суду поданої скарги, передбачених п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України, ОСОБА_5 не навів.

Відтак, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 33-1 КПК України кримінальне провадження не підсудне Вищому антикорупційному суду, відсутні й підстави для здійснення слідчим суддею Вищого антикорупційного суду судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб за скаргою ОСОБА_5 .

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, у тому числі, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про те, що скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, оскільки ОСОБА_5 не наведено обставин, передбачених ст. 33-1 КПК України, що визначають предметну підсудність Вищого антикорупційного суду.

Із огляду на вищезазначене, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення - незаконне, є помилковими.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання про необґрунтованість доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та скасування ухвали слідчого судді, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст. 33-1, 216, 304, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 424, 532 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 10 лютого 2026 року залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3