Справа № 643/5185/26
Провадження № 1-кс/643/2285/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні погоджене прокурором у кримінальному провадженні, клопотання старшого слідчого в ОВС другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000895 від 29.08.2025, про продовження строку тримання під вартою:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Заводи, Ізюмського району Харківської області, громадянину України, з вищою освітою, раніше не судимому, який на момент вчинення кримінального правопорушення обіймав посаду старшого майстра лісу ДП «Ізюмське лісове господарство», зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

17.03.2026 до слідчого судді надійшло клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосованого до підозрюваного ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування до 22.04.2026.

Клопотання обґрунтовано тим, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000895 від 29.08.2025 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова ОСОБА_7 від 23.01.2026 відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого завершується 22.03.2026.

При цьому, постановою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 від 17.03.2026 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 22.04.2026, включно.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою підозрюваного закінчується 22.03.2026, ризики передбачені п.п. 1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України КПК України, які враховані судом при обранні запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати, а саме те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно вплинути на свідків, у кримінальному провадженні, та також на даний час існують обставини, що об`єктивно перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, у зв`язку з чим, слідчий просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосованого до підозрюваного ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування до 22.04.2026.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання і просив його задовольнити з огляду на те, що досудове розслідування триває, на теперішній час необхідно отримати висновок судово-портретної експертизи, виконати інші слідчі та розшукові дії, необхідність, яких може виникнути в ході досудового розслідування, виконати вимоги ст.290 КПК України. Вказав, що ризики не зменшилися.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, вказав, що не вчиняв жодного злочину проти країни та людей. Проти своєї волі опинився в полоні у росіян, фото зроблені насильно, не переховувався, співпрацював зі слідством по подіям 2022 року, працював на державному підприємстві.

Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на свої письмові заперечення, які оголосила. Просила застосувати стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Допитаний у судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_9 показав, що ОСОБА_6 знає все життя, переконаний, що він не міг співпрацювати з окупаційними військами рф. Розповів суду про події, які відбувалися у березні-квітні 2022 року.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши докази долучені до клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначене клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 23.01.2026 підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 22.03.2026.

Постановою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 від 17.03.2026 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, а саме до 24.04.2026.

Згідно ч.3, 5 ст.199 КПК України слідчий суддя відмовляє у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики та існують обставини, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Так, 22.01.2026 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

Розглядаючи питання обґрунтованості пред`явленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, слідчий суддя звертає увагу на те, що як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що ця особа могла б скоїти злочин.

Враховуючи наведену правову позицію, й обставини провадження, обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи, а саме: протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , протоколом огляду електронного документа публікації у месенджері «Telegram» від 17.04.2022; іншими матеріалами кримінального провадження, які в сукупності дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що він міг скоїти цей злочин.

Разом з цим, вказані обставини вже перевірялися судом, зокрема під час застосовування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 .

Як зазначено в клопотанні, на теперішній час закінчити досудове розслідування кримінального провадження до спливу строку дії запобіжного заходу обраного до ОСОБА_14 неможливо, у зв`язку із необхідністю отримання висновків численних експертиз, які призначені та перебувають на виконанні у експертних установах декількох регіонів України, граничні терміни виконання на теперішній час, через їх чисельність, не відомі, а також, серед іншого необхідно виконати вимоги ст.ст. 279, 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до вимог ч.1 та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження в тому числі є запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно з ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.111 КК України, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_6 , відповідно до ст.12 КК України, є особливо тяжким злочином та за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою слідчим суддею не встановлено доказів, які б свідчили про зменшення чи відсутність ризиків встановлених під час обрання запобіжного заходу до ОСОБА_6 , оскільки розуміючи можливість призначеного йому покарання останній може вчиняти дії спрямовані на переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Також, слідчий суддя вважає істотними зазначені слідчим та прокурором обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 .

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що у кримінальному провадженні для неухильного виконання вимог ст.2 КПК України, необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій. Виконання зазначених дій необхідне для забезпечення прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожен, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Щодо заперечень сторони захисту та показів ОСОБА_9 , допитаного у судовому засіданні у якості свідка, за клопотанням сторони захисту, слідчий суддя зазначає наступне.

На цій стадії встановлено нижчі критерії до стандарту доказування, які зобов`язують слідчого суддю з`ясувати лише наявність достатніх доказів, які виправдовують необхідність здійснення досудового розслідування та не передбачають обов`язку встановлення вини конкретної особи, а також, враховуючи, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, посилання сторони захисту на те, що клопотання не містить доказів вчинення інкримінованого правопорушення, є необґрунтованим.

Поряд з цим слідчий суддя не перевіряє й доводи сторони захисту стосовно недопустимості наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження пред`явленої ОСОБА_6 підозри, враховуючи той факт, що суд вирішує питання допустимості доказів лише під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. При цьому варто додати, що сторони кримінального провадження мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими (ст.89 КПК України).

Слід враховувати, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, тому суд лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження. При цьому правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

Крім того, обраний відносно ОСОБА_6 запобіжний захід, з урахуванням його тривалості, не виходить за межі розумного строку та відповідає характеру і тяжкості діяння, в якому він підозрюється.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 176-178, 184, 193, 194, 196, 198, 199, 309, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_5 , задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 35 днів, тобто до 22.04.2026 включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії цієї ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1