УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року

м. Київ

справа № 761/42813/25

провадження № 51- 1235 ск 26

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу представника власника майна ОСОБА_4

- адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 26 грудня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Суть питання та встановлені судом обставини

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2025 року залишено без задоволення клопотання адвоката ОСОБА_5 у інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 березня 2015 року за № 0000362, накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року (справа № 757/19596/16-к).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 грудня 2025 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника власника майна, у якій він, посилаючись на незаконність і необґрунтованість судових рішень, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить оскаржені ухвали скасувати та ухвалити нове рішення, яким скасувати арешт майна ОСОБА_4 .

Зазначає, що суди не зважили на конкретні обставини кримінального провадження. Апеляційний суд формально відмовив у відкритті провадження на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, не взяв до уваги позицію Верховного Суду щодо неприпустимості відмови в перевірці законності ухвали слідчого судді, яка не передбачена кримінальним процесуальним законом.

Мотиви Суду

Перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи, Суд дійшов висновку, що у відкритті провадження за касаційною скаргою слід відмовити, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 424 КПК України ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на наведені положення КПК України, а також ст. 310 КПК України, ухвала слідчого судді не може бути оскаржена в касаційному порядку, що залишилось поза увагою скаржника.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження в разі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Стосовно оскарження представником ухвали Київського апеляційного суду від 26 грудня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження, то слід зауважити таке.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 428 КПК України передбачено, що суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження у випадку, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Йдеться про право на апеляційний перегляд справи, тобто кінцевого рішення суду по кримінальному провадженню, а не про апеляційний перегляд усіх без винятку ухвал, постановлених слідчим суддею і судом у кримінальному провадженні на всіх його стадіях. Такий підхід цілком узгоджується із міжнародними стандартами.

Встановлення законодавцем обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має легітимну мету, не порушує принципу пропорційності між гарантованими правами особи у ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і суспільною необхідністю, а також відповідає принципу правової визначеності.

Згідно зі ст. 310 КПК України оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку.

Частиною 3 ст. 392 КПК України визначено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положення частин 1 та 2 ст. 309 КПК України містять перелік судових рішень слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному суді.

З урахуванням п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову в ньому.

Ухвали слідчого судді про відмову в скасуванні арешту майна до цього списку не відносяться. При цьому відмова у скасуванні арешту майна не позбавляє особу права звернутися до суду з повторним клопотанням про скасування арешту майна як на досудовому розслідуванні, так і під час судового провадження.

Отже, ухвали слідчого судді про відмову в скасуванні арешту майна, а також про повне або часткове скасування арешту майна, відповідно до положень п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України у взаємозв`язку зі статтями 170, 173, 174 КПК України апеляційному оскарженню не підлягають.

Така позиція узгоджується з правовим висновком, який міститься у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20 травня 2024 року у справі № 712/191/23.

З матеріалів провадження убачається, що представник власника майна звернувся до Київського апеляційного суду зі скаргою на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2025 року про відмову у скасуванні арешту майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 березня 2015 року за № 0000362, яка не оскаржується.

Частиною 4 ст. 399 КПК України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Саме з цих підстав апеляційний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження, з таким рішенням погоджується і колегія суддів Верховного Суду.

Що стосується посилань скаржника на постанови Верховного Суду, які не взяв до уваги суд апеляційної інстанції, то слід зауважити, що правові висновки у них стосуються можливості апеляційного перегляду рішень слідчого судді, які не містяться у переліку ухвал слідчого судді, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, але які прийняті поза межами повноважень слідчого судді, передбачених чинним КПК України. Зокрема, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у разі постановлення слідчим суддею ухвали, що не передбачена кримінальними процесуальними нормами, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 КПК України. Тобто, вказана правова позиція стосується можливості перегляду лише тих ухвал слідчого судді, які відсутні в переліку ст. 309 КПК України, та постановлення яких взагалі не передбачено кримінальним процесуальним законом.

Тоді як ухвала слідчого судді оскаржена представником постановлена в межах компетенції слідчого судді за КПК України, а отже постанови на які посилається скаржник є нерелевантними.

Ухвала Київського апеляційного суду від 26 грудня 2025 року є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому Суд не вбачає підстав для її скасування.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для зміни або скасування оскарженого судового рішення, у касаційній скарзі не наведено.

Ураховуючи те, що ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2025 року не підлягає оскарженню в касаційному порядку, а підстав для задоволення касаційної скарги на ухвалу Київського апеляційного суду від 26 грудня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження не вбачається, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

З цих підстав та, керуючись п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника власника майна ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 грудня 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 26 грудня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3