Справа № 202/6323/25
Провадження № 1-кс/202/1850/2026
УХВАЛА

Іменем України

11 березня 2026 року слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання прокурора відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0001437 від 20.11.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду міста Дніпра надійшло клопотання прокурора відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про арешт майна.

Відповідно до клопотання, в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001437 від 20.11.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, в рамках якого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 повідомлено про підозри.

Тому прокурор, з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, просить накласти арешт, шляхом заборони відчуження та розпорядження, на майно, що на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0653, площею 0.0564 га, зареєстрована 25.07.2024 на підставі договору купівлі-продажу; земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0654, площею 0.0241 га, зареєстрована 25.07.2024 на підставі договору купівлі-продажу.

Прокурор в судове засідання не з`явились. В матеріалах клопотання наявна заява, відповідно до якої прокурор просить розглянути клопотання без його участі.

З метою забезпечення арешту майна, яке не має статусу тимчасово вилученого, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення власника майна.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001437 від 20.11.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч.3 ст. 209 КК України.

05 березня 2026 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 5 ст. 191 КК України, тобто у вчиненні умисних дій, які виразились у розтраті чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненій в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб, як організатор;

- ч. 5 ст. 191 КК України, тобто у вчиненні умисних дій, які виразились у розтраті чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненій повторно, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб, як організатор.

- ч. 4 ст. 191 КК України, тобто у вчиненні умисних дій, які виразились у розтраті чужого майна, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненій повторно, в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, як організатор.

- ч. 3 ст. 209 КК України, а саме у вчиненні умисних дій, які виразились у легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, тобто здійснення фінансових операції з майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, вчиненої за попередньою змовою групою осіб, як організатор.

Санкціями інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна з номерами інформаційних довідок № 466731336, №466731403 від 04.03.2026 року, за підозрюваним ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на праві приватної власності зареєстровано нерухоме майно, а саме: земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0653, площею 0.0564 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 250); земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:0654, площею 0.0241 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 250).

Як визначено у ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Зважаючи на те, що санкції інкримінованих підозрюваному ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України, передбачають покарання у вигляді конфіскації майна, слідчий суддя доходить висновку, що з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, необхідно накласти арешт на майно підозрюваного, що належить йому на праві приватної власності, шляхом заборони права відчуження та розпорядження, оскільки існує достатньо підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Саме такий спосіб накладення арешту на майно, забезпечить потреби досудового розслідування, виправдовує ступінь втручання у права підозрюваного та не матиме негативних наслідків як для самого підозрюваного, так і інших осіб, оскільки заборона відчуження та розпорядження майном, не позбавляє права на користування ним.

За таких обставин, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання підлягає задоволенню та з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, необхідно накласти арешт, шляхом заборони права відчуження та розпорядження, на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0653, площею 0.0564 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 250); земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0654, площею 0.0241 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 250).

Керуючись ст. ст. 110, 131, 132, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0001437 від 20.11.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України - задовольнити.

Накласти арешт, шляхом позбавлення права відчуження та розпорядження, на нерухоме майно, що належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме:

- земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0653, площею 0.0564 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 250);

- земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0654, площею 0.0241 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 250).

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання слідчому судді, про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1