Справа № 308/7013/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000038 від 11.03.2026 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , в якому просить накласти арешт на майно, яке тимчасово вилучене 15.05.2026 в ході проведення обшуку за фактичним місцем проживання гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- належний гр. ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 12», ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 з номерами мобільних операторів НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

Клопотання обґрунтовано наступним.

У провадженні слідчого управління ГУНП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження №0000038 від 11.03.2026 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.03.2026 року ОСОБА_5 у невстановлений органом досудового розслідування час та місці, в ході особистої телефонної розмови з ОСОБА_6 повідомив останньому про те, що на підприємстві ОСОБА_5 наявні працівники чоловічої статі, які перебувають у розшуку ІНФОРМАЦІЯ_2 як порушники військового обліку.

Надалі, в ході розмови ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_5 свою допомогу у виготовленні офіційних повісток про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 для працівників підприємства ОСОБА_5 , які перебувають у розшуку та які не мають підстав для оформлення відстрочки від проходження військової служби.

При цьому, у ОСОБА_6 виник умисел на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_5 для себе та невстановлених службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 враховуючи наявність у нього дружніх відносин з останніми.

В подальшому в ході розмови, ОСОБА_6 діючи умисно, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення висунув вимогу ОСОБА_5 , надати йому неправомірну вигоду в розмірі від 500 доларів США за одну особу, за сприяння у створенні штучних умов для уникнення від призову шляхом надання працівникам підприємства ОСОБА_5 повісток до ІНФОРМАЦІЯ_4 , які надають безперешкодний проїзд через блок-пости та вільне пересування містом.

На вказану пропозицію ОСОБА_5 погодився та розуміючи протиправність дій ОСОБА_6 та інших невстановлених на даний момент службових осіб територіального центру комплектування та соціальної підтримки, з метою викриття злочинної діяльності останніх звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину та в подальшому діяв під їх контролем.

В подальшому, 19.03.2026 в ході телефонної розмови ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_5 що зможе посприяти у виготовленні чотирьом особам повісток до ІНФОРМАЦІЯ_4 та видалення в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про розшук останніх, без фактичної їх явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 за грошову винагороду у розмірі 6800 доларів США.

Надалі, в ході особистої зустрічі 20.03.2026 о 12.10 год., перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_5 , про можливість у виготовленні для однієї особи окремо, повістки до ІНФОРМАЦІЯ_4 та видалення в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про розшук, а також постановку зняття особи з обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 та постановку на облік в ІНФОРМАЦІЯ_6 за грошову винагороду у розмірі 1700 доларів США.

В подальшому 22.03.2026 у невстановлений органом досудового розслідування час ОСОБА_6 володіючи інформацією що ОСОБА_7 , знайомий з ОСОБА_5 , зателефонував ОСОБА_7 з приводу допомоги ОСОБА_5 , у оформленні повісток до ІНФОРМАЦІЯ_4 та видаленні в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про розшук працівників його підприємства та попросив останнього ( ОСОБА_7 ) запевнити ОСОБА_5 у необхідності передання йому ( ОСОБА_6 ) грошових коштів у повному обсязі за чотирьох осіб на загальну суму 6800 доларів США.

На вказану пропозицію ОСОБА_7 погодився та, розуміючи протиправність дій ОСОБА_6 та інших невстановлених на даний момент службових осіб територіального центру комплектування та соціальної підтримки, з метою викриття злочинної діяльності останніх звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину та в подальшому діяв під їх контролем.

02.04.2026 о 14.40 год. на виконання попередньої домовленості, ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_6 за місцем фактичного проживання останнього, а саме за адресою: АДРЕСА_3 та в ході зустрічі передав частину обумовленої неправомірної вигоди в сумі 1700 доларів США (які станом на 02.04.2026 року відповідно до офіційного курсу НБУ становлять 74 426 гривень).

Того ж дня, у невстановлений органом досудового розслідування час та місці ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_8 , який також сприяє в оформленні вказаних повісток, про отримання ним неправомірної вигоди в сумі 1700 доларів США за одну особу від ОСОБА_9 ..

Надалі, 03.04.2026 у невстановлений органом досудового розслідування час, у ході телефонної розмови ОСОБА_8 з ОСОБА_5 , останній повідомив ( ОСОБА_8 ), що ОСОБА_10 потрібно з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_3 для вчинення необхідних дій, щоб останнього зняли з розшуку та у подальшому видали повістку.

Після виконання всіх вказівок ОСОБА_8 , 04.04.2026 о 14.46 год під час зустрічі ОСОБА_5 та ОСОБА_10 з ОСОБА_8 за адресою Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, на автомобільній парковці біля ТЦ «Дастор», останній ( ОСОБА_8 ) на виконання попередньої домовленості надав ОСОБА_10 повістку №6441368 від 04.04.2026 на ім`я ОСОБА_10 22.11.1981про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення даних, скріплену підписом ОСОБА_11 , який являється керівником даної установи, що дає можливість ОСОБА_10 безперешкодного проїзду через блок-пости та вільне пересування містом.

15.05.2026 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця міста Ужгород, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_4 , громадянина України, раніше не судимого повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України.

Окрім цього встановлено, що 22.04.2026 о 20.26 год ОСОБА_8 , будучи обізнаним, що працівники підприємства ОСОБА_5 перебувають у розшуку ІНФОРМАЦІЯ_2 як порушники військового обліку, зателефонував останньому, діючи умисно, з корисливих мотивів, а також з метою особистого збагачення, висловив пропозицію про надання йому ( ОСОБА_8 ) неправомірної вигоди за сприяння у виготовленні офіційних повісток про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 для працівників підприємства ОСОБА_5 , які перебувають у розшуку та які не мають підстав для оформлення відстрочки від проходження військової служби, які при отриманні надають безперешкодний проїзд через блок-пости та вільне пересування містом.

Того ж дня ОСОБА_5 діючи під контролем правоохоронних органів, розуміючи протиправність дій ОСОБА_8 та інших невстановлених на даний момент службових осіб територіального центру комплектування та соціальної підтримки, з метою викриття злочинної діяльності погодився на пропозицію ОСОБА_8 та домовився з останнім про виготовлення офіційних повісток про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 для громадянина ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , які працюють на підприємстві ОСОБА_5 ..

Надалі 24.04.2026 о 11.26 год. в ході телефонної розмови ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_5 що за оформлення громадянам ОСОБА_12 та ОСОБА_10 повісток про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , йому ( ОСОБА_5 ) необхідно надати неправомірну вигоду ОСОБА_8 у загальному розмірі 800 доларів США. Після цього на прохання ОСОБА_8 , ОСОБА_5 надіслав через мобільний меседжер паспортні дані та адреси місця реєстрації ОСОБА_12 та ОСОБА_10 .

В подальшому 24.04.2026 о 19.52 год. на виконання попередньої домовленості ОСОБА_5 перебуваючи за адресою Закарпатська область, Ужгородський район, с.Сторожниця, вул.Перемоги, буд№70, навпроти ресторану «Чарда» зустрівся з ОСОБА_8 . В ході особистої зустрічі ОСОБА_8 надав ОСОБА_10 повістку №6441373 від 24.04.2026 на ім`я ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_8 та повістку №6441373 від 24.04.2026 на ім`я ОСОБА_12 30.05.2000 про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення даних, скріплені підписом ОСОБА_11 , який являється керівником даної установи, що дає можливість ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , можливість безперешкодного проїзду через блок-пости та вільного пересування містом.

Після отримання повісток ОСОБА_5 передав ОСОБА_8 раніше обумовлену суму грошових коштів у розмірі 800 доларів США, (які станом на 24.04.2026 року відповідно до офіційного курсу НБУ становлять 35 152 гривні).

15.05.2026 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженця міста Ужгород, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_5 , громадянину України, раніше не судимому, тимчасового не працюючому повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України.

15.05.2026 року під час проведення обшуку за фактичним місцем проживання гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено:

- належний гр. ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 12», ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 з номерами мобільних операторів НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

Слідчий стверджує що метою накладення арешту згідно процесуальних норм п.п.1, 4 ч.2 ст.170 КПК України є забезпечення кримінального провадження у частині збереження речових доказів в незмінному стані, як за зовнішнім виглядом, так і в незмінному правовому стані.

У судове засідання представник органу досудового розслідування не з`явився. Разом з тим прокурором подано заяву про розгляд справи без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі, просить таке задоволити.

Представник власника майна ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_13 через канцелярію суду подав письмові заперечення про те, що сторона захисту вважає, що прокурор у своєму клопотанні не зазначив підставу та мету арешту, відповідно до положень ст.170 КПК України та відповідне обгрунтування необхідності арешту майна, зокрема на мобільний телефон ОСОБА_4 . Звернув увагу суду на те, що ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження не повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінльного правопорушення. Зі змісту доного клопотання, на думку сторони захисту, взагалі не зрозуміло, яке відношення має ОСОБА_4 до вказаного кримінального провадження. Вилучений мобільний телефон та сім-карта є власність ОСОБА_4 та ніякого відношення до вчинення кримінального правопорушення не мають, крім того такий телефон та сім-карта використовуються їх власником виключно в роботі. Важає за доцільне зазначити, що в ході проведення обшуку ОСОБА_4 було надано код доступу до мобільного телефону, а саме: "9078" і такий на місці події оглядався працівниками поліції, які мали вільний доступ до інформації, яка міститься на мобільному телефоні та могли таку інформацію скопіювати, а тому з цих причин сторона захисту вважає, що такий обшук було проведено в порушення вимог ст.168 КПК України. Таким чином, вилучення і арешт мобільного телефону разом із сім-картками не має процесуальної необхідності є незаконним та таким, що порушує гарантоване ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч.4 ст.41 Конституції України право власності заявника. У зв`язку з вищенаведеним сторона захисту просить відмовити у задоволенні клопотання про арешт вилученого майна.

Дослідивши подане клопотання, заслухавши учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як встановлено слідчим суддею, слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000038 від 11.03.2026, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України.

Підставами внесення зазначених відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стало те, що в ході особистої зустрічі 20.03.2026 о 12.10 год., перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_5 , про можливість у виготовленні для однієї особи окремо, повістки до ІНФОРМАЦІЯ_4 та видалення в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про розшук, а також постановку зняття особи з обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 та постановку на облік в ІНФОРМАЦІЯ_6 за грошову винагороду у розмірі 1700 доларів США. В подальшому 22.03.2026 у невстановлений органом досудового розслідування час ОСОБА_6 володіючи інформацією що ОСОБА_7 , знайомий з ОСОБА_5 , зателефонував ОСОБА_7 з приводу допомоги ОСОБА_5 , у оформленні повісток до ІНФОРМАЦІЯ_4 та видаленні в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов?язаних та резервістів відомостей про розшук працівників його підприємства та попросив останнього ( ОСОБА_7 ) запевнити ОСОБА_5 у необхідності передання йому ( ОСОБА_6 ) грошових коштів у повному обсязі за чотирьох осіб на загальну суму 6800 доларів США. На вказану пропозицію ОСОБА_7 погодився та, розуміючи протиправність дій ОСОБА_6 та інших невстановлених на даний момент службових осіб територіального центру комплектування та соціальної підтримки, з метою викриття злочинної діяльності останніх звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину та в подальшому діяв під їх контролем. 02.04.2026 о 14.40 год. на виконання попередньої домовленості, ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_6 за місцем фактичного проживання останнього, а саме за адресою: АДРЕСА_3 та в ході зустрічі передав частину обумовленої неправомірної вигоди в сумі 1700 доларів США (які станом на 02.04.2026 року відповідно до офіційного курсу НБУ становлять 74 426 гривень).»

Згідно ухвали слідчого судді від 13.05.2026 року було надано дозвіл на проведення обшуку у будинку за фактичним місцем проживання гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення речових доказів та будь яких ознак і слідів вчинення кримінального правопорушення, а саме: речей, предметів та документів (мобільні телефони, комп`ютерну техніку, ноутбуки, планшети, флеш накопичувачі, якими користується ОСОБА_4 , записники в яких містяться чорнові записи, які свідчать про протиправну діяльність останнього, документація стосовно військовозобов`язаних осіб, грошові кошти здобуті незаконним шляхом в тому числі отримана неправомірна вигода) у яких містяться відомості, щодо злочинної діяльності фігурантів кримінального провадження та інші документи і речі, які самостійно або в сукупності з іншими доказами мають суттєве значення по даному кримінальному провадженні.

Згідно протоколу обшуку від 15.05.2026 року, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за фактичним місцем проживання гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого було виявлено та вилучено наступні речі:

- належний гр. ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 12», ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 з номерами мобільних операторів НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

Постановою старшого слідчий відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_14 від 16.05.2026 року вищевказані речі, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000038.

Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частиною 2 ст. 167 КПК України регламентовано, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення, є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

З огляду на положення ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно з ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за вимогами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» визначено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи вищенаведене, а також ступінь суспільної небезпеки та характер вчиненого протиправного діяння, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, з метою збереження речових доказів, а також те, що вилучені грошові кошти та мобільний телефон є предметами злочинної діяльності, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Так, у ході судового розгляду представником власника майна не було надано жодних даних, які б свідчили про відсутність у вилученого майна, а саме мобільних телефонів, ознак речових доказів, визначених ст.98 КПК України, та поза розумним сумнівом свідчили про те, що накладення арешту на таке майно буде невиправданим втручанням у мирне право власності. Інші доводи представника власника майна слідчий суддя вважає такими, що не надають підстав, передбачених ст.ст. 170-173 КПК для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

У зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000038 від 11.03.2026 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.3 ст.368 КК України задовольнити.

Накласти арешт на речі та предмети, які тимчасово вилучені 15.05.2026 року в ході проведення обшуку за фактичним місцем проживання гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- належний гр. ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi Note 12», ІМЕІ 1 НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 НОМЕР_2 з номерами мобільних операторів НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали проголошено 25.05.2026 року о 16 год. 40 хв.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1