Провадження №1-кс/389/1099/25
У Х В А Л А

іменем України

13 листопада 2025 року місто Знам`янка

Слідчий суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області, яка полягає у відмові задоволення клопотання про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслдіувань за №0000019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 , 12 липня 2025 року подав до суду скаргу, в якій ОСОБА_2 просить визнати бездіяльність прокурора Знам?янської окружної прокуратури Кіровоградської області, яка полягає у відмові задоволення його клопотання про закриття стосовно нього кримінального провадження №0000019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, незаконною та зобов`язати прокурора закрити стосовно нього вказане кримінальне провадження відповідно до вимог КПК України.

Скарга мотивована тим, що у провадженні СВ відділу поліції №1 (м.Знам?янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали об?єднаного кримінального провадження стосовно нього, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України. Під час проведення досудового розслідування керівником Знам?янської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 допущено бездіяльність, яка, на його думку є незаконною та порушує його права і законні інтереси.

Зокрема, в цьому кримінальному провадженні йому 25 вересня 2025 року повідомлено про підозру у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у особливо великих розмірах, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.190 КК України; вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України; у використанні завідомо підробленого документа, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України. Ознайомившись зі вказаною підозрою, він переконаний, що під час досудового розслідування встановлено, що його дії не містять складу кримінального правопорушення, а саме відсутні обов?язкові елементи, передбачені ст.11 КК України, зокрема: об?єктивна сторона (відсутність події злочину або діяння, яке утворює злочин); суб?єктивна сторона (відсутність умислу чи необережності); суспільна небезпечність діяння не встановлена; відсутні наслідки, що передбачені диспозицією інкримінованої статті. На дати вчинення інкримінованих йому дій, матеріали справи не містять об?єктивної події у формі, яка відповідає диспозиції ч.5 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України. Відсутні та недоведені елементи суб?єктивної сторони (умисел/необережність), оскільки викладені в підозрі обставини гуртуються лише на здогадках припущеннях сторони обвинувачення. Відсутні суспільно-небезпечні наслідки, передбачені диспозицією відповідних частин інкримінованих йому статей, а саме у Кіровоградської обласної ЕК відсутні будь - які претензії майнового чи морального характеру до нього, що свідчить про відсутність збитків (щомісяця підписувались акти про відсутність претензій). З врученої йому підозри та матеріалів справи не вбачається складовий елемент обману, відсутні умисні дії з його сторони, які б ввели в оману потерпілих. Відсутні докази заволодіння майном. Зазначені операції підтверджені первинними документами. Крім того, немає ніяких підроблених документів та немає фактів введення ним в оману, оскільки проводячи свою діяльність він діяв та звертався до відповідних органів відповідно до діючого законодавства та встановлених вимог, норм та інструкцій. Експертизи та документи, вказані у підозрі не підтверджують підроблення, відсутній прямий зв?язок між його діями та нібито підробленими документами і настанням суспільно-небезпечних наслідків. Крім того, не встановлено службового статусу, мотиву тощо.

Виходячи з викладених вище обставин на адресу Знам?янської окружної прокуратури 05 листопада 2025 року ним було подано клопотання відповідно до ст.220 КПК України про закриття кримінального провадження у зв?язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Однак, 10 листопада 2025 року він отримав безпідставну відмову у задоволенні клопотання Знам?янською окружною прокуратурою у формі постанови від 06 листопада 2025 року, чим порушено вимоги КПК України та практику ЄСПЛ.

Вказав, що відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому розслідуванні можуть бути оскаржені дії або бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, зoкpема: невнесення відомостей до ЄРДР, неповернення тимчасово вилученого майна, відмова у визнанні потерпілим, інші дії чи бездіяльність, що порушують права чи законні інтереси учасників кримінального провадження. Частина 2 ст.8 КПК України проголошує що Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, принцип верховенства права у кримінальному проваджені застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Вказане у постанові прокурора від 06 листопада 2025 року посилання на практику

Європейського суду з прав людини наголошує про конкретні докази і факти в підозрі, і саме це рішення констатувало порушення ст 5 Конвенції. У згаданому рішенні ЄСПЛ наголосив, що для обґрунтування затримання недостатньо лише тверджень органів влади про наявність підозри, вони мають бути підкріплені конкретними фактами та доказами, чого стороною обвинувачення у даному кримінальному провадженні зроблено не було. Зазначені обставини змусили його на підставі ст.303, 304 КПК України звернутися до суду з даним клопотанням

Перевіривши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Статтею 26 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною першою ст.303 КПК України і розширеному тлумаченню не підлягає.

Разом з тим, частиною 2 цієї ж статті визначено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 КПК, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Аналіз наведеної норми права свідчить про те, що бездіяльністю вважається - нездійснення прокурором, слідчим, дізнавачем процесуальних дій. Бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий, дізнавач або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим, дізнавачем чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Зі змісту скарги вбачається, що по суті ОСОБА_2 не згоден з прийнятим прокурором рішенням у формі постанови від 10 листопада 2025 року про відмову у задоволенні його клопотання про закриття кримінального провадження у зв?язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, тобто скаржником фактично подана скарга на постанову про відмову в задоволенні його клопотання про закриття кримінального провадження.

Тобто в даному випадку прокурором не допущено бездіяльності, яка виразилася у не розгляді клопотання ОСОБА_2 , а навпаки його клопотання прокурором розглянуто та по ньому прийняте відповідне рішення. Отже, винесення прокурором постанови не є бездіяльністю, а є процесуальною дією, з огляду на що вимоги поданої ОСОБА_2 скарги не можуть розглядатися в порядку п.1 ч.1 ст. 303 КПК України.

Також винесена прокурором постанова про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження у зв?язку з відсутністю складу кримінального правопорушення не може бути оскаржена в порядку п.11 ч.1 ст.303 КК України, оскільки вказаною нормою передбачено оскарження відмови прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1частини першої статті 284 цього Кодексу, а саме в разі, якщо: існує нескасована постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1,2,4,9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності.

Взагалі КПК України не передбачено можливості оскарження до слідчого судді рішень слідчого, дізнавача, прокурора щодо відмови у закритті кримінального провадження у зв?язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

За вказаного суд приходить до висновку, що зазначені у скарзі вимоги виходять за межі переліку рішень, дій, бездіяльності прокурора, які підлягають оскарженню в порядку ст.303 КПК України і відповідно не можуть бути предметом оскарження під час досудового розслідування.

При цьому, слід також відмітити, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ст.36 КПК України).

Відповідно до ч.4 ст.304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Отже, у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 , яка подана до суду його захисником ОСОБА_3 12 листопада 2025 року, слідчий суддя відмовляє.

Керуючись ст.284,303-304 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіялність прокурора Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградської області, яка полягає у відмові задоволення клопотання про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслдіувань за №0000019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.190, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Кіровоградської області протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1