Дата документу 09.12.2025 Справа № 334/9640/25
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/1021/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №334/9640/25Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 19 листопада 2025 року про застосування запобіжного заходу до

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Чернігівка Бердянського району Запорізької області, громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 19 листопада 2025 року за клопотанням слідчого до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просив ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити в задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що ОСОБА_8 належним чином про підозру та виклики до слідчого не повідомлений.

Судові повістки про виклик до суду не були розміщені на вебпорталі «Судова влада України» та в газеті «Урядовий кур`єр».

Ризики, передбачені п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК відсутні.

Під час апеляційного розгляду захисник підтримав апеляційну скаргу. Прокурор заперечила проти скарги.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що слідчий СВ Бердянського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , посилаючись на наявність передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором клопотанням про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який підозрюється у вчиненні передбачених ч.5, ч.6 ст.111-1 КК злочинів.

Слідчий суддя задовольнила клопотання слідчого, посилаючись на те, що менш суворий запобіжний захід не зможе запобігти наявним у провадженні ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК, слідчий суддя розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5, ч.6 ст. 111-1 КК, які законом віднесено до тяжких та особливо тяжких умисних злочинів та за вчинення яких передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до 15 років та з конфіскацією майна або без такої.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують та в апеляційній скарзі не оспорюються.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення або спотворення будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.

З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджена матеріалами клопотання.

Доводи апелянта про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, а не факту конкретного їх вчинення.

Так, зокрема, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_8 має місце реєстрації на тимчасово окупованій території с.Чернігівка, Бердянського району, Чернігівської селищної територіальної громади, Запорізької області та оголошений у міжнародний розшук.

Крім того, вказаний ризик переховування обумовлений серед іншого і можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання, оскільки злочин, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , передбачає виключно покарання у виді реального позбавлення волі на строк до 12 років. Вказане особливо сильно підвищує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, оскільки тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема позицією, викладеною у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року, в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак, сама по собі тяжкість злочину не є єдиною визначальною умовою при встановленні ризику, проте разом з іншими обставинами повинна враховуватись слідчим суддею під час вирішення розгляду клопотання про обрання особі запобіжного заходу.

Ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК обґрунтовуються тим, що на теперішній час не встановлені усі обставини вчиненого кримінального правопорушення, не виявлені та не вилучені усі документи та речі, що мають та можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні і це свідчить про те, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Ризик незаконного впливу на свідків підтверджується тим, що місцем проживання свідків є с.Чернігівка та с.Розівка, Запорізької області, яке наразі є тимчасово окупованим, і враховуючи перебування підозрюваного ОСОБА_8 на такій території та його зв`язків із військовослужбовцям рф, останній може безперешкодно незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні шляхом застосування психологічного та фізичного тиску і спонукання їх до надання неправдивих свідчень, введення в оману органів досудового розслідування та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК.

Крім того, ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК підтверджується тим, що підозрюваному ОСОБА_8 інкримінується кримінальне правопорушення, яке має триваючий характер і маючи зв`язки з окупаційної владою може вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Відтак, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК у даному кримінальному провадженні є обґрунтованими та підтвердженими.

З приводу доводів захисника, що органом досудового розслідування не були використані всі засоби для належного повідомлення ОСОБА_8 про явку до такого органу, то слід зазначити наступне.

Так, відповідно до ч.1 ст.135 КПК, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Відповідно до ч.8 ст.135 КПК, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Так, як вбачається із газети «Урядовий кур`єр» №219 (8144) від 28 жовтня 2025 року підозрюваний ОСОБА_8 викликався на 29, 30 та 31 жовтня 2025 року до слідчого відділу Бердянського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області для вручення йому повідомлення про підозру, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5, ч.6 ст. 111-1 КК та проведення слідчих дій в якості підозрюваного у даному кримінальному правопорушенні (а.с. 207).

Крім того, із тексту оголошення в газеті «Урядовий кур`єр» №226 (8151) від 05 листопада 2025 року, підозрюваний ОСОБА_8 також викликався до слідчого відділу Бердянського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області на 10, 11, 12 листопада 2025 року (а.с. 216).

Між іншого, як вбачається із офіційного веб-сайту Офісу Генерального прокурора в Розділі «Повістки про виклик» міститься повідомлення про підозру та повістки про виклик ОСОБА_8 на 29, 30, 31 жовтня 2025 року.

Тобто, на думку колегії суддів, органом досудового розслідування було вжито всіх можливих заходів для повідомлення підозрюваного ОСОБА_8 про його виклик до слідчого відділу Бердянського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що з урахуванням того, що на час складання повідомлення про підозру ОСОБА_8 , його точне місце перебування з об`єктивних причин не було встановлено, органом досудового розслідування вжито всіх можливих заходів для вручення йому такого повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК для вручення повідомлень.

Крім того, застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлюється тим, що відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Отже, враховуючи доведеність на цій стадії провадження обґрунтованості підозри, пред`явленої ОСОБА_8 та наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК, застосування до останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим та без альтернативним.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 19 листопада 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4