КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/522/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 січня 2026року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участю

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2025 року скаргу представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 2 червня 2025 року № 77484/38.4.3/15-25, залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник Міністерства юстиції України ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали; скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу Мінюсту на бездіяльність уповноважених осіб Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві; зобов`язати уповноважених осіб Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, внести відомості за заявою Міністерства юстиції України від 2 червня 2025 року № 77484/38.4.3/15-25 про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР та провести досудове розслідування.

В обґрунтування доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, апелянт вказує на те, що оскаржувана ухвала надійшла до електронного кабінету Міністерства юстиції України лише 9 вересня 2025 року, тому вважає, що строк пропущено з поважних причин та просить поновити його.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню. Так, апелянт зазначає, що зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що як слідчий суддя, так і особа, чия бездіяльність оскаржується, здійснили поверхневий та абсолютно формальний аналіз заяви Міністерства юстиції без вивчення в повному обсязі доданих матеріалів. Апелянт зазначає, що з огляду на те, що ЄСПЛ виносить рішення проти Держави, а не конкретних фізичних/юридичних осіб, а суд встановлює порушення Конвенції, а не внутрішнього законодавства Держави, із вказаного рішення неможливо встановити, внаслідок чиїх саме дій завдано збитків Державному бюджету України та конкретні обставини вчинення вказаних дій. У зв`язку з цим у поданій заяві Мінюст просив внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення, здійснити досудове розслідування та встановити винних осіб. Однак, як вказує апелянт, органом досудового розслідування не було розглянуто вказану заяву відповідно до вимог Закону, відтак, зважаючи на те, що органом досудового розслідування не було розпочато досудове розслідування за викладеними у заяві фактами, що є порушенням ст. 214 КПК України, була подана скарга до слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України.

Апелянт вказує на те, що з висновками слідчого судді не згодна, оскільки слідчим суддею не досліджено фактичних обставин, викладених у скарзі, а тому вважає, що за поданою заявою уповноважена особа ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, повинна була внести після отримання заяви про кримінальні правопорушення до ЄРДР відомості про вказані у заяві кримінальне правопорушення.

Представник Міністерства юстиції України ОСОБА_7 та ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, належним чином повідомлені про день, час та місце апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явились, будь-яких заяв та клопотань не подавали.

Зважаючи на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить такого висновку.

Що стосується клопотання ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, то на думку колегії суддів, воно підлягає до задоволення.

Як вбачається з матеріалів провадження, під час постановлення ухвали слідчого судді 30 червня 2025 року представник Міністерства юстиції України ОСОБА_7 присутньою не була, хоча була повідомлена про день, час та місце розгляду скарги у встановленому законом порядку. Однак, доводи апелянта про те, що копію оскаржуваної ухвали Міністерство юстиції України отримало 9 вересня 2025 року, підтверджуються матеріалами.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеному в ухвалі від 17 червня 2020 року у справі № 51-1599км20, поважними причинами пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення за відповідним клопотанням в порядку, передбаченому ст. 117 КПК України, може бути необізнаність заінтересованих осіб з мотивами постановленого рішення (відповідно до висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеному в Постанові від 27 травня 2019 року у справі № 461/1434/18), а також захворювання учасника провадження та інші непереборні обставини.

За встановлених обставин колегія суддів вважає за можливе поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, визнавши причини пропуску строку поважними.

Що стосується доводів апеляційної скарги, то колегія суддів доходить такого висновку.

За матеріалами судового провадження 2 червня 2025 року перший заступник міністра Міністерства юстиції України ОСОБА_8 звернувся до Державного бюро розслідувань з заявою про вчинення кримінального правопорушення від 2 червня 2025 року вих. № 77484/38.4.3/15-25.

Листом від 16 червня 2025 року №12682зкп/к/11-03-12471/25 керівник Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у місті Києві, ОСОБА_9 проінформував заявника про те, що зі змісту заяви не встановлено будь-яких обставин, що можуть свідчити про вчинення окремими посадовими особами органів державної влади кримінального правопорушення, у зв`язку з чим відсутні підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

20 червня 2025 року представник Міністерства юстиції України ОСОБА_7 звернулась до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність керівника Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, та просила зобов`язати уповноважену особу Другого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Києві, внести відомості до ЄРДР за заявою Міністерства юстиції України від 2 червня 2025 року № 7784/38.4.3/15-25 та провести досудове розслідування.

Відмовляючи у задоволенні скарги представника Міністерства юстиції України, слідчий суддя обґрунтував прийняте рішення тим, що заява Міністерства юстиції України не містить об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину та можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР. Крім того, слідчий суддя вказав, що подана заява не містить викладу конкретних обставин об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 365, 367 КК України.

Такий висновок слідчого судді, колегія суддів вважає обґрунтованим.

Так, згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань, серед іншого, вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому відомості, які вказують на ознаки складу злочину, кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На підставі п. 2 Розділу 3 Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 298 від 30 червня 2020 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Таким чином, закон передбачає необхідність попереднього вивчення слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що заява Міністерства юстиції України не містить об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, оскільки такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Відтак, доводи апелянта про те, ухвалою від 30 червня 2025 року слідчий суддя порушив вимоги кримінального процесуального закону, є безпідставними.

З огляду на викладене, колегія суддів не убачає підстав для скасування ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2025 року, оскільки ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим апеляційна скарга представника Міністерства юстиції України ОСОБА_7 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Поновити представнику Міністерства юстиції України ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2025 року.

Апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2025 року, якою залишено без задоволення скаргу представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 02.06.2025 №77484/38.4.3/15-25, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ __________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4