Справа № 544/2523/25
пров. № 1-кс/544/335/2025
У Х В А Л А

іменем України

про накладення арешту на майно

09 жовтня 2025 року м. Пирятин

Слідчий суддя Пирятинського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого СВ ВП № 1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 ,

розглянувши в залі суду по вул. Ярмарковій, 17 м. Пирятин клопотання слідчого СВ ВП № 1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 , погоджене начальником Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000415від 17.09.2025щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 197-1 КК України, про арешт майна,

у с т а н о в и л а :

До Пирятинського районного суду Полтавської області надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 , погоджене начальником Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за № 0000415 від 17.09.2025 щодо кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 197-1 КК України, про арешт майна.

У обґрунтування клопотання слідчий СВ посилається на те, що16.09.2025 до чергової частини ВП №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області надійшов рапорт старшого дільничного офіцера поліції СП ВП № 1 Лубенського РВП ОСОБА_6 про те, що у ході проведення перевірки по матеріалах, зібраних за результатами розгляду заяви ОСОБА_7 , зареєстрованої в єдиному обліку за №10610 від 27.08.2025, виявлено факт вчинення невстановленою особою самовільного зайняття та використання для вирощування с/г культур земельних ділянок, які розташовані на території Пирятинської територіальної громади Лубенського р-ну Полтавської обл., в межах території Національного природного парку «Пирятинський» (далі по тексту НПП «Пирятинський», Парк) та відносяться до складу земель природно-заповідного фонду.

30.09.2025, в ході огляду місця події, проведеного за участі сертифікованого інженера-землевпорядника та представниківНПП «Пирятинський», на ділянці місцевості, поблизу с. Харківці Пирятинської ТГ Лубенського району Полтавської області, на земельному масиві, виявлено насадження с/г культури - кукурудзи посіву 2025 року загальною площею 9,3932 га. Вказаний посів, площею 9,2889 виявлено в межах земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:005:0041; :01:005:0039; :01:005:0042; :01:005:0040; :01:005:0035; :01:005:0037; :01:005:0045; :01:005:0038: :01:005:0036; :01:005:0044; :01:005:0043 та площею 0,1043 га в межах незареєстрованих земель комунальної власності.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим - :01:005:0039 площею 1,0 га. з цільовим призначенням: для веденняособистого селянського господарства, 05.03,2018 зареєстровано за фізичною особою - ОСОБА_8 . На підставі постанови Полтавського апеляційного суду від 02.09.2024 право власності припинено про що 10.09.2024 внесено відомості до Реєстру. Відповідно до вказаної постанови суду припинено право приватної власності ОСОБА_8 на вказану земельну ділянку та зобов`язаного останнього повернути земельну ділянку у власність держави в особі Полтавської ОВА та у постійне користування НПП «Пирятинеький». Одночасно визнано недійсним договір оренди вказаної земельної ділянки від 14.03.2018 №263 укладений між ОСОБА_8 та ПП «Удача» та зобов`язано вказане підприємство повернути земельну ділянку з користування у власність держави в особі Полтавської ОВА та у постійне користування НПП «Пирятинський». При цьому, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо реєстрації права власності за Полтавською ОВА та права користування за НПП «Пирятинський».

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0041 площею 1,0 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, 05.03.2018 зареєстровано за фізичною особою - ОСОБА_9 . На підставі постанови Полтавського апеляційного суду від 11.02.2025 право власності припинено про що 11.03.2025 внесено відомості до Реєстру. Відповідно до вказаної постанови суду припинено право приватної власності ОСОБА_9 на вказану земельну ділянку та зобов`язано останнього повернути земельну ділянку у власність держави в особі Полтавської ОВА та у постійне користування НІІП «Пирятинський». Одночасно визнано недійсним договір оренди вказаної земельної ділянки від 14.03.2018 №257 укладений між ОСОБА_9 та ПП «Удача» та зобов`язано вказане підприємство повернути земельну ділянку з користування у власність держави в особі Полтавської ОВА та у постійне користування НПП «Пирятинський». При цьому, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо реєстрації права власності за Полтавською ОВА та права користування за НПП «Пирятинський».

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0038 площею 1,0 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, 21.09.2018 зареєстровано за фізичною особою - ОСОБА_10 . На підставі рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 08.11.2024 право власності ОСОБА_10 припинено про що 11.03.2025 внесено відомості до Реєстру. Відповідно до вказаного рішення суду припинено право приватної власності ОСОБА_10 на вказану земельну ділянку та зобов`язано останню повернути земельну ділянку у власність держави в особі Полтавської ОВА та у постійне користування НПП «Пирятинський». Одночасно визнано недійсним договір оренди вказаної земельної ділянки від 05.11.2018 №256 укладений між ОСОБА_10 та ПП «Удача» та зобов`язано вказане підприємство повернути земельну ділянку з користування у власність держави в особі Полтавської ОВА та у постійне користування НПП «Пирятинський». При цьому, у Державномуреєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо реєстрації права власності за Полтавською ОВА та права користування за НПП «Пирятинський».

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0036 площею 1,0 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, 28.08.2017 зареєстровано за фізичною особою - ОСОБА_11 . На підставі рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 29.05.2025 право власності ОСОБА_11 припинено. Відповідно до вказаного рішення суду припинено право приватної власності ОСОБА_11 на вказану земельну ділянку та зобов`язно останнього повернути земельну ділянку у власність держави в особі Полтавської ОВА. Дане рішення суду в законну силу не вступило. У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо реєстрації права власності за Полтавською ОВА та права користування за НПП «Пирятинський».

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0044 площею 1,0 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, 22.07.2019 зареєстровано за фізичною особою - ОСОБА_12 . На підставі постанови Полтавського апеляційного суду від 25.09.2024 право власності ОСОБА_12 припинено про що 18.12.2024 внесено відомості до Реєстру. Відповідно до вказаного рішення суду припинено право приватної власності ОСОБА_12 на вказану земельну ділянку та зобов`язно останню повернути земельну ділянку у власність держави в особі Полтавської ОВА та у постійне користування НПП «Пирятинський». Одночасно визнано недійсним договір оренди вказаної земельної ділянки від 09.10.2019, укладений між ОСОБА_12 та ПП «Удача» та зобов`язано ПП «Удача» повернути земельну ділянку з користування у власність держави в особі Полтавської ОВА та у постійне користування НПП «Пирятинський». При цьому, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо реєстрації права власності за Полтавською ОВА та права користування за НПП «Пирятинський».

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0043 площею 1,0 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, 20.05.2019 зареєстровано за фізичною особою ОСОБА_13 . На підставі постанови Полтавського апеляційного, суду від 06.02.2025 право власності ОСОБА_13 припинено про що 11.03.2025 внесено відомості до Реєстру. Відповідно до вказаного рішення суду припинено право приватної власності ОСОБА_13 на вказану земельну ділянку та зобов`язано останнього повернути земельну ділянку у власність держави в особі Полтавської ОВА та у постійне користування НПП «Пирятинський». Одночасно визнано недійсним договір оренди вказаної земельної ділянки від 20.06.2019, укладений між ОСОБА_13 та ПП «Удача та зобов`язано ПП «Удача» повернути земельну ділянку з користування; власність держави в особі Полтавської ОВА та у постійне користування НПП «Пирятинський». При цьому, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо реєстрації права власності за Полтавською ОВА та права користування за НПП «Пирятинський».

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0037, площею 0,7 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, 05.03.2018 зареєстровано за фізичною, особою ОСОБА_14 . На підставі постанови Полтавського апеляційного суду від 15.08.2025 право власності ОСОБА_14 припинено про що 27.08.2024 внесено відомості до Реєстру. Відповідно до вказаної постановисуду припинено право приватної власності ОСОБА_14 на вказану земельну ділянку та зобов`язано останню повернути земельну ділянку у власність держави в особі Полтавської ОВА та у постійне користування НПП «Пирятинський». Одночасно визнано недійсним договір оренди вказаної земельної ділянки від 15.03.2018, укладений між ОСОБА_14 та ПП «Удача» та зобов`язано вказане підприємство повернути земельну ділянку з користування у власність держави в особі Полтавської ОВА та у постійне користування НПП «Пирятинський». 15.04.2025 право власності на вказану ч земельну ділянку зареєстровано за Полтавською ОВА. Відомості щодо реєстрації права користування НПП «Пирятинський» на вказану земельну ділянку у Реєстрі відсутні.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0042 площею 1,0 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, 20.05.2019 зареєстровано за фізичною особою ОСОБА_15 . На підставі постанови Полтавського апеляційного суду від 24.10.2024 право власності ОСОБА_15 припинено про що 18.12.2024 внесено відомості до Реєстру. Відповідно до вказаної постанови суду припинено право приватної власності ОСОБА_15 на вказану земельну ділянку та зобов`язано останнього повернути земельну ділянку у власність держави в особі Полтавської ОВА та у постійне користування НПП «Пирятинський». Одночасно визнано недійсним договір оренди вказаної земельної ділянки від 20.06.2019, укладений між ОСОБА_15 та ПП «Удача», та зобов`язано вказане підприємство повернути земельну ділянку з користування у власність держави в особі Полтавської ОВА та у постійне користування НПП «Пирятинський». 15.04.2025 право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за Полтавською ОВА. Відомості щодо реєстрації права користування НПП «Пирятинський» на вказану земельну ділянку у Реєстрі відсутні.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0040 площею 1,0 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, 05.03.2018 зареєстровано за фізичною особою - ОСОБА_16 . На підставі постанови Полтавського апеляційного суду від 25.06.2024 право власності ОСОБА_16 припинено, про що 08.08.2024 внесено відомості до Реєстру. Відповідно до вказаної постанови суду припинено право приватної власності ОСОБА_16 на вказану земельну ділянку та зобов`язано останню повернути земельну ділянку у власність держави в особі Полтавської ОВА та у постійне користування НПП «Пирятинський». Одночасно визнано недійсним договір оренди вказаної земельної ділянки від 15.03.2018, укладений між ОСОБА_16 та ПП «Удача», та зобов`язано вказане підприємство повернути земельну ділянку з користування у власність держави в особі Полтавської ОВА та у постійне користування НПП «Пирятинський». При цьому, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо реєстрації права власності за Полтавською ОВА та права користування за НПП «Пирятинський».

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0035 площею 1,0 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, 21.01.2021 зареєстровано за фізичною особою - ОСОБА_17 . На підставі постанови Полтавського апеляційного суду від 12.11.2024 право власності ОСОБА_18 припинено, про що 18.12.2024 внесено відомості до Реєстру. Відповідно до вказаної постанови суду припинено право приватної власності ОСОБА_17 на вказану земельну ділянку. Одночасно, визнано недійсним договір оренди земельної ділянки від 25.07.2018, укладеного між ОСОБА_17 та TOB «Заудайське», та договір дарування вказаної земельної ділянки укладеного між ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , та зобов`язано повернути земельну ділянку у власність держави в особі Полтавської ОВА та у постійне користування НПП «Пирятинський». При цьому, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо реєстрації права власності за Полтавською ОВА та права користування за НПП «Пирятинський».

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0045 площею 0,7 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, 05.03.2018 зареєстровано за фізичною особою - ОСОБА_21 . Відомості про припинення права власності на вказану земельну ділянку у реєстрі відсутні. Відповідно до ухвали Пирятинського районного суду Полтавської області від 19.10.2022 у задоволенні позову прокурора в інтересах держави щодо повернення вказаної земельної ділянки державі в особі Полтавської ОВА та надання у постійне користування НПП «Пирятинський», відмовлено. Таким чином право власності ОСОБА_21 на вказану земельну ділянкунеприпинено договір оренди землйвід 15.03.2018 №262, укладений між останньою та ПП «Удача» не розірвано та не скасовано.

Таким чином, вищевказаними рішеннями Пирятинського районного суду Полтавської області та Полтавського апеляційного суду, земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:005:0041; :01:005:0039; :01:005:0042; :01:005:0040; :01:005:0035; :01:005:0037; :01:005:0038; :01:005:0044; :01:005:0043, фактично повернуті у постійне користування НПП «Пирятинський».

Досудовим розслідуванням установлено, що НПП «Пирятинський» створено відповідно до Указу Президента України від 11.12.2009 №1046 «Про створення національного природного парку «Пирятинський» та є територією природно-заповідного фонду загальнодержавного значення.

Відповідно до Положення «Про національний природній парк «Пирятинський», затвердженого Наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів 28.08.2020 №66, загальна площа Парку становить 12028,42 гектара, у тому числі 5555,14 гектара земель запасу, що надаються у постійне користування Парку, та 6473,28 гектара земель, що включаються до його складу без вилучення у землекористувачів.

Ділянки землі та водного простору з усіма природними ресурсами та об`єктами вилучаються з господарського використання і надаються в користування Парку у порядку, встановленому законодавством. До встановлення меж Парку у натурі його межі визначаються відповідно до Проекту створення Парку.

Право Парку на постійне користування земельними ділянками оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Межі земельних ділянок, що перебувають у користуванні Парку, встановлюються в натурі (на місцевості) та закріплюються межовими знаками в порядку, визначеному законодавством. Відомості про межі, цільове призначення, оцінку, угіддя земельних ділянок, що перебувають у користуванні Парку, та про обмеження в їх використанні вносяться до Державного земельного кадастру у встановленому законодавством порядку та обов`язково враховуються при реконструкції та розвитку прилеглих територій.

На території Парку у визначених місцях встановлюються необхідні державні інформаційні та охоронні знаки затвердженого зразка.

Основними завданнями Парку є:

- збереження та відтворення цінних природних та історико-культурних комплексів та природних об`єктів на його території, насамперед видів тваринного і рослинного світу та природних оселищ, занесених до Червоної книги України та міжнародних Червоних списків, у тому числі цінностей міжнародних природоохоронних територій;

- створення умов для організованого туризму, відпочинку та інших видів рекреаційної діяльності в природних умовах з додержанням режиму охорони заповідних комплексів та об`єктів;

- організація та здійснення науково-дослідних робіт, у тому числі з вивчення природних комплексів та їх змін в умовах рекреаційного використання, розроблення та впровадження наукових рекомендацій з питань охорони навколишнього природного середовища, відновлення порушених екосистем, управління та ефективного використання природних ресурсів;

- відродження місцевих традицій природокористування, осередків місцевих художніх промислів та інших видів народної творчості; проведення екологічної освітньо-виховної роботи.

Територія Парку враховується в усіх видах землевпорядної, проектно-планувальної та проектної документації.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до статті 6 цього Закону об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення.

На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням. На землях територій та об`єктів природно-заповідного фонду, які створюються в зоні відчуження та зоні безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, забороняється будь-яка діяльність, що не забезпечує режим радіаційної безпеки.

Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

На використання земельної ділянки або її частини в межах природно- заповідного фонду може бути встановлено обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором. Обмеження (обтяження) підлягає державній реєстрації і діє протягом строку, встановленого законом або договором.

Згідно повідомлення директора НПП «Пирятинський від 24.09.2025 №316 та наданої картосхеми, вище вказані земельні ділянки входять до масиву земель Парку відповідно до Проекту створення та організації території НПП «Пирятинський», охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та об`єктів, затвердженого Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України.

З показань свідка директора НПП «Пирятинський» ОСОБА_22 слідує, що поблизу с. Харківці Пирятинської ОТГ Лубенського району, біля авто дороги Пирятин-Суми розташований земельних масив площею понад 10 га, який входить до територій НПП «Пирятинський» та був переданий у постійне користуванням з вилученням відповідно до рішення Харківецької сільської ради під час створення Парку. Землі на цьому масиві знаходяться в зоні регульованої рекреації, де забороняється порушення ґрунтового покрову та інша с/г діяльність. З часу створення НПП «Пирятинський» даний земельний масив знаходився у постійному користуванні Парку. Однак рішенням Харківецької сільської ради в 2012 році частина земель з вказаного масиву була передана у власність фізичним особам з подальшим встановленням цільового призначення: для ведення особистого селянського господарства. Земельним ділянкам було присвоєно кадастрові номери. Не погоджуючись з рішенням Харківецької сільської ради про вилучення земель з користування Парку та передачу їх фізичним особам у власність, Парк звернувся з заявою до правоохоронних органів. У подальшому, рішеннями Полтавського апеляційного суду та Пирятинського районного суду, які були прийняті в другій половині 2024 року - в першій половині 2025 року, частину земельних ділянок було повернуто у власність держави в особі Полтавської ОВА та у постійне користування НПП «Пирятинський», а право приватної власності фізичних осіб на ділянки було припинено. На даний час, відповідно до судових рішень, Полтавською ОВА проводяться заходи щодо державної реєстрації власності повернених ділянок із послідуючою реєстрацією постійного користування за НПП «Пирятинський». Станом на теперішній час право власності держави на вказані ділянки та право постійного користування за НПП «Пирятинський», не зареєстровано.

Директр НПП «Пирятинський» ОСОБА_22 у своїх поясненнях вказав, що ОСОБА_23 було відомо, що щороку, починаючи з 2021 року усі вище перелічені земельні ділянки використовуються для вирощування с/г культур. Аналогічно в 2025 році на вказаних ділянках наявні посіви кукурудзи. На цих земельних ділянках, після їх вилучення з користування Парку та передачі у власність фізичним особам, Парк функції охорони не здійснює. Охорона даних земель буде здійснюватись після реєстрації права власності та право постійного користування за ОСОБА_23 .Крім того, ОСОБА_24 повідомив, що до кінця 2024 року дані земельні ділянки перебували в оренді ПП «Удача» та ПП «Заудайське». Це відомо, оскільки представники цих підприємств приймали участь у судових засіданнях. Однак у нього відсутня інформація про те, що дані підприємства продовжують використовувати вказані земельні ділянки по теперішній час. Якою особою (особами) було засіяно вказані земельні ділянки в 2025 року, свідку достовірно не відомо.

Таким чином, враховуючи картографічні матеріали Проекту створення та організації території НПП «Пирятинський», охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та об`єктів, затвердженого Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України та вищевказані рішення Пирятинського районного суду Полтавської області та Полтавського апеляційного суду, якими земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:005:0041; :01:005:0039; :01:005:0042; :01:005:0040; :01:005:0035; :01:005:0037; :01:005:0038; :01:005:0044; :01:005:0043 фактично повернуті у постійне користування НПП «Пирятинський», отримано достатньо підстав вважати, що вказані земельні ділянки відносяться до територій Парку та відповідно природно-заповідного фонду України, на яких забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням, у тому числі забороняється порушення ґрунтового покрову, застосування хімічних засобів боротьби зі шкідниками та хворобами рослин. Відповідно, в діях невстановленої особи (осіб), які самовільно використовують вказані земельні ділянки для вирощування кукурудзи, вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Разом з тим, враховуючи рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 19.10.2022 яким відмовлено у задоволенні позову щодо припинення права власності фізичної особи ОСОБА_21 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0045 та повернення її у користування НПП «Пирятинський», достовірно підтвердити належність вказаної ділянки до території Парку та самовільне використання даної земельної ділянки, станом на теперішній час не видається за можливе.

Окрім того, враховуючи, що рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 29.05.2025 щодо припинення права власності ОСОБА_11 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:005:0036, не вступило в законну силу, достовірно підтвердити належність вказаної ділянки до території Парку та самовільне використання даної земельної ділянки, станом на теперішній час також не видається за можливе.

З урахуванням відомостей отриманих в ході додаткового огляду місця події від 02.10.2025, в ході якого встановлено, що площа посіву кукурудзи на земельній ділянці з кадастровим номером :01:005:0045 становить 0,6540 га, а також в ході додаткового огляду місця події від 07.10.2025 в ході якого встановлено, що площа посіву кукурудзи на земельній ділянці з кадастровим номером :01:005:0036 становить 0,8732 га, загальна площа земельного масиву, на якому виявлено посів кукурудзи на самовільно зайнятих земельних ділянках складає 7,8660 га, у тому числі: 7,7617 га знаходиться на земельних ділянках, які відповідно до рішень суду являються власністю держави в особі Полтавської ОВА та передані у користування НПП «Пирятинський» та 0,1043 га на незареєстрованих землях комунальної власності Пирятинської ТГ Лубенського району Полтавської області.

Згідно відповіді Департаменту агропромислового розвитку Полтавської обласної військової адміністрації від 03.10.2025 № 02-60/1831 станом на 01.09.2025 середня вартість кукурудзи на зерно по Полтавській області становила 58,1 ц/га, середня закупівельна ціна кукурудзи по області становить 8473,8 грн./тонну.

Таким чином, вартість урожаю сільськогосподарської культури кукурудзи, яка знаходиться на вищевказаних самовільно зайнятих земельних ділянках загальною площею 7,866 га, орієнтовно складає 387265,03 грн.

В даному випадку самовільне захоплення земельних ділянок полягає у користуванні ними, а саме у посіві на вказаних земельних ділянках сільськогосподарської культури - кукурудзи, не маючи законного права на здійснення такої діяльності, та враховуючи викладене, безпосередньо вирощена на земельних ділянках с/г культура - кукурудза є слідом протиправних дій невстановленої особи (осіб), та враховуючи викладене, посів кукурудзи у відповідності до ст. 98 КПК України, є речовим доказом в даному кримінальному провадженні.

При цьому, без вжиття заходів спрямованих на збереження майна посіву с/г культури - кукурудзи, існує ризик втрати та/або знищення речового доказу протиправних дій у вигляді самовільного використання земельних ділянок.

Для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, для збереження речових доказів, слідової інформації, проведення експертних досліджень та слідчих дій, унеможливлення втрати слідів злочину, приховування, пошкодження, псування, знищення, речових доказів, для встановлення всіх обставин вчиненого злочину, є потреба у накладенні арешту на вищевказані земельні ділянки та на майно а саме, на урожай посів кукурудзи, розміщений на земельних ділянках з вище переліченими кадастровими номерами та незареєстрованих землях комунальної власності та передачі його для забезпечення охорони та зберігання до Служби державної охорони НПП «Пирятинський».

Слідчий у судовому засіданні просив клопотання задовольнити з підстав наведених у ньому.

Розглянувши вказане клопотання, перевіривши додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає зазначене клопотання таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Клопотання подано у встановлений нормами КПК України строк.

Частиною 2 статті 197-1 КК України закріплює факт самовільного зайняття земельної ділянки, що заподіяло істотну шкоду її законному володільцю або власнику.

Мета слідчого при розслідуванні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, полягає в повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин кримінального правопорушення, встановленні винних осіб, а також забезпеченні умов для відшкодування завданих збитків і притягнення винних до відповідальності.

Вказане кримінальне правопорушення є економічним злочином у сфері земельних відносин. Ключова ознака складу злочину за ч. 2 це настання істотної шкоди, тобто: значна майнова шкода; порушення прав власника/користувача; іноді порушення екологічного балансу або функціонування підприємства.

Ймовірно має наслідки істотна шкода в результаті вчинення невідомою особою кримінального правопорушення, проте доказів останньої слідчим не надано для вивчення судом.

Відповідь надана Департаментом агропромислового розвитку Полтавської обласної військової адміністрації від 03.10.2025 № 02-60/1831 несе лише інормаційний характер, вона не є нормативно-правовим актом і не створює правових наслідків.

Крім того, як встановлено з матеріалів кримінального провадження попереднє право власності на вказані земельні ділянки припинено, іншого власника не зареєстровано, окрім як по земельних ділянках кадастровий номер :01:005:0037 та :01:005:0040, де право власності на останні зареєстровано на підставі постанови Полтавського апеляційного суду 15.04.2025 за Полтавською обласною державною адміністрацією.

Земельним кодексом України закріплено право власності на землю це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Земля в Україні може перебувати як у державній, комунальній або приватній власності, яку можуть набувати громадяни та юридичні особи. Набуття права власностіздійснюєтьсявідповідно до Конституції України, Земельного кодексу України та інших законів, а його реалізація починається з моменту державної реєстрації права.

Право на земельнуділянкувиникає з моменту їїдержавноїреєстрації у Державному реєстріречових прав на нерухомемайно. Цяреєстрація є обов`язковоюумовою для повноправноговолодінняділянкою та можливостівільно нею розпоряджатися.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, та не спростовано слідчим те, що право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:005:0041 (внесено відомості про припинення 11.03.2025); :01:005:0039 (внесено відомості про припинення 02.09.2024); :01:005:0042 (внесено відомості про припинення 18.12.2024); :01:005:0035 (внесено відомості про припинення 18.12.2024); :01:005:0038 (внесено відомості про припинення 11.03.2025); :01:005:0044 (внесено відомості про припинення 18.12.2024); :01:005:0043 (внесено відомості про припинення 11.03.2025) у Державному реєстрі речових прав не зареєстровано.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися у наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Окрім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Частиною 2 статті 131 КПК України передбачено такий вид заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Згідно з ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення зюридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. При цьому з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1)правову підставу для арешту майна; 2)можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно-небезпечного діяння, що підпадаєпід ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1)можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частина 1 ст. 173 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

З урахуванням положень ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі «Літґоу та інші проти Сполученого Королівства»). Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Брумареску, Трегубенко проти України»). Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах «Спорронг і Льонрот проти Швеції», «Іатрідіс проти Греції»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та іншіречі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий в судовому засіданні вказав, що накладення арешту на посіви рослин агрокультури кукурудзи необхідно з метою збереження речового доказу.

У судовому засіданні слідчий зазначив, що збереженням посівів рослин агрокультури буде займатися Служба державної охорони Національного природного парку «Пирятинський»,оскільки вказані земельні ділянки є землями природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, проте належних доказів на підтвердження не надано, як і відношення НПП «Пирятинський» до тимчасово арештованого майна.

Пунктом 5.1 Положення «Про Національний природний парк «Пирятинський» встановлено, що охорона території Парку покладається на службу його охорони, що входить до складу служби державної охорони природно-заповідного фонду України.

Однак, відповідно до п. 66 ч. 4 постанови КМУ «Про Державнуфіскальну службу України» від 21.05.2014 № 236, ДФС відповідно до покладених на неїзавдань: організовує роботу з виявлення, обліку, зберігання, оцінки, розпорядженн ябезхазяйним майном, а також іншим майном, що переходить у власність держави, та з обліку, попередньої оцінки, зберігання майна, вилученого, конфіскованого за порушення митного та податкового законодавства.

Однак слідчий не вказав про те, що звертався до ДФС з питанням належного збереження майна, що перейшло у власнфсть держави.

Санкцією ч. 2 ст. 197-1 КК України не передбаченоконфіскації майна.

Інших пояснень про те, яким саме чином буде збережено сільгосппродукцію, яка є такою, що псується, слідчий не навів.

За положеннями ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Звертаючись дослідчого судді з клопотанням про накладення арешту, слідчий зазначив, що метою даного арешту майна, відповідно до п. 1, 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, є забезпечення збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Незастосування заходів щодо арешту майна та передачі його для охорони та зберігання до НПП «Пирятинський» може ускладнити або зробить неможливим (втрата, погіршення фізичного стану майна, зменшення його економічної вартості) застосування негативних наслідків до підозрюваних у разі винесення обвинувального висновку стосовно останнього, а у разі винесення виправдувального вироку може стати порушенням прав підозрюваного у вигляді втрати вартості майна за час його перебування під арештом, що в обох випадках унеможливить досягнення завдань кримінального провадження.

Однак, слідчим не доведені правові підстави для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні та для забезпечення даного кримінального провадження, матеріали клопотання не містять інформації щодо повідомлення будь-якій особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення в даному кримінальному провадженні. Не доведено значення вказаного майна для встановлення обставин у вказаному кримінальному провадженні і можливість використання його як доказу у кримінальному провадженні, і що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна призведе до втрати, знищення, відчуження майна, що завадить досягненню мети кримінального провадження.

З матеріалів судового провадження вбачається, що накладення арешту на вищезазначене майно не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власника (право якого не зареєстровано) майна потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім цього, слідчий суддя звертає увагу на те, що за своїм визначенням посів це внесення насіння до спеціально підготовленого ґрунту.

У той же час, відповідно до протоколу огляду, на спірних земельних ділянках маються вже рослини кукурудзи, тобто врожай, що технічно унеможливлює збір саме посівів, як про це просить дізнавач.

Крім цього, слідчий просить накласти арешт на посіви вказаних сільськогосподарських культур, які ще не зібрані, та не зазначає відповідальних осіб такого збору. При цьому, у клопотанні конкретно не зазначено, яке саме доказове значення має вищевказане майно та не зазначені конкретні родові та індивідуальні показники таких посівів, зокрема сорт, клас, рік врожаю тощо, а тому неможливо накласти арешт на абстрактну кількість врожаю, який ще не зібраний та підлягає зберіганню або передачі для реалізації лише після такого зібрання.

Виходячи з наведеного вище, слідчий суддя прийшов до висновку про недоведеність матеріалами клопотання підстав арешту майна з метою забезпечення повернення завданих збитків, як про це йдеться у клопотанні дізнавача.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України - арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Зважаючи на викладені норми процесуального закону, у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, на стадії досудового розслідування арешт може бути накладено на майно підозрюваного - за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а також на майно юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження - у разі встановлення обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка нею отримана.

Зважаючи на те, що до клопотання слідчого надана недостатня кількість доказів необхідності накладення арешту, суд не вбачає достатніми та обґрунтованими підстави для задоволення даного клопотання, оскільки документи додані до клопотання не свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси незареєстрованого власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів, до того ж, будь-яких негативних наслідків, які можуть негативно позначитися на інтересах слідства, власника майна та інших осіб від не вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчим суддею не встановлено.

Під час проведення досудового розслідування слідчий має з`ясувати чи наявні відповідні правовстановлюючі документи на вказані земельні ділянки (державні акти, договори оренди, витяги з реєстрів); визначити форму власності земельних ділянок (державна, комунальна чи приватна); чи є діяння суспільно небезпечним і чи спричинило істотну шкоду, як того вимагає ч. 2 статті; визначити розмір шкоди за допомогою економічно/оціночної експертизи та факту самовільного зайняття, площі, меж землевпорядною експертизою; встановити особу, яка здійснила самовільне зайняття земельної ділянки.

Розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя перевірила вказані обставини та дійшла правильного висновку про те, що законних підстав для накладення арешту немає.

Так, цивільний позов в рамках кримінального провадження не пред`являвся, санкцією ч. 2 ст.197-1КК України конфіскація майна не передбачена. Крім того, визнання майна речовим доказом на майбутнє не передбачено діючим законодавством.

Крім того, диспозицією ч. 2 ст.197-1КК України передбачено відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди власнику або законному володільцю. Враховуючи це, доказове значення врожаю кукурудзи для доведення факту вчинення зазначених у диспозиції статті дій, є сумнівним. При цьому слідчим належним чином не мотивовано мету їх зберігання в якості речових доказів. Більше того, жодних пояснень про те, яким саме чином буде збережено сільгосподарську продукцію, яка є такою, що псується, слідчий не навів, матеріали клопотання такої інформації не містять.

Таким чином, твердження слідчого про необхідність накладення арешту на кукурудзу, якою засіяна земельна ділянка, з метою збереження речових доказів не підтверджуються матеріалами провадження.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170 - 173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні клопотанняслідчого СВ ВП № 1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 , погодженого начальником Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000415 від 17.09.2025 щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено о 8 год. 30 хв.10.10.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1