Справа № 496/3281/25
Провадження № 1-кп/496/553/25
У Х В А Л А

14 жовтня 2025 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Біляївського районного суду Одеської області клопотання захисника обвинуваченого про часткове скасування арешту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

03 червня 2025 року з Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.2 ст. 286 КК України та призначено до підготовчого судового засідання.

В підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_7 заявлено клопотання про часткове скасування арешту на майно, в якому просить скасувати арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.02.2024 року в частині заборони використання автомобілем марки «Toyota Land Cruiser», державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні обвинуваченого ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що в подальшій забороні використання обвинуваченим вилученим автомобілем, свідоцтвом про реєстрацію автомобіля та ключами від нього, відпала потреба, з огляду на те, що проведені усі необхідні слідчі (розшукові) дії, повне визнання обвинуваченим своєї вини, відшкодування спричиненої ним шкоди, у зв`язку з чим вважає, що подальший арешт із забороною користування вилученим майном порушить справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, а також створить для їх власників додаткові незручності.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання, вважав його передчасним, зазначив, що арештований транспортний засіб є речовими доказами. Зазначив, що всі експертизи були проведені з автомобілем.

Потерпілий ОСОБА_4 у підготовчому засіданні вважав за необхідне вирішити клопотання на розсуд суду.

Представник потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 не заперечував проти задоволення клопотання.

Вивчивши клопотання про часткове скасування арешту, докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до приписів ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Згідно із ч. 1ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст.160-166,170-174 КПК України.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 100 КПК України передбачено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Стаття 41 Конституції України, передбачає, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини зауважив у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005р.) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005р.), що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, а для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008р.).

З долучених до клопотання матеріалів судом встановлено, що 26.02.2024 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси накладено арешт з метою збереження речових доказів із забороною користування, відчуження та розпорядження на автомобіль марки «Toyota», модель «Land Cruiser», сірого кольору, 2003 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 .

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали суду, при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що вказаний автомобіль відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, тому з метою забезпечення збереження речового доказу у кримінальному провадженні дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про арешт майна.

Також суд звертає увагу на те, що мета накладення арешту на майно, а саме питання збереження речового доказу може бути досягнуто шляхом передачі транспортного засобу на відповідальне зберігання його власнику.

Враховуючи те, що всі необхідні слідчі дії з арештованим майном органом досудового розслідування проведені, чого не заперечував прокурор, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту транспортного засобу для власника, який не є обвинуваченим у даному провадженні, строки накладення арешту, то суд вважає можливим змінити місце зберігання транспортного засобу та передати його на відповідальне зберігання користувачу майна, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України є підставою для скасування арешту в цій частині.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 174, 303-309, 314-315 КПК України,

П О СТ А Н О В И В:

Клопотання захисника обвинуваченого про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеса від 26.02.2024 року в частині заборони використання автомобіля марки Toyota Land Cruiser державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала судді оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1