Справа №128/133/24
Провадження №1-кп/127/703/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

колегіально у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні об`єднаного кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.01.2023 за № 0000135, 15.07.2023 за № 0000583, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2. ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. ч. 1, 3 ст. 357, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 408 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИВ:

Вінницьким міським судом Вінницької області здійснюється судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2. ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. ч. 1, 3 ст. 357, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 408 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заявив клопотання про продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Зокрема, наявні ризики того, що обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на потерпілих, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. ОСОБА_5 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, серед іншого, особливо тяжких злочинів. Дані ризики не зменшилися та не відпали, запобіжний захід до обвинуваченого застосований вірно, підстав для його зміни немає, просить продовжити строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, окрім виняткового, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти вказаним ризикам.

У судовому засіданні представник потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 клопотання прокурора про продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримала та просила задовольнити.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_10 , позицію якого підтримав обвинувачений, заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив змінити застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором не доведені.

Заслухавши позиції учасників кримінального провадження, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до таких висновків.

Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 1 статті 194 КПК України встановлено, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч. 4 ст. 194 КПК України).

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17.07.2023 до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 12.09.2023.

В подальшому строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжувався ухвалами слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області, зокрема до 14.03.2024.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 12.03.2024 продовжено строк застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, до 10.05.2024.

В подальшому строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжувався ухвалами Вінницького районного суду Вінницької області.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.08.2025, продовжено строк застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, до 29.09.2025.

В подальшому строк застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжувався ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2. ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. ч. 1, 3 ст. 357, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 408 КК України, тобто у вчиненні ряді кримінальних правопорунь, серед іншого, особливо тяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий, непрацюючий та хоча і має постійне місце проживання, однак стримуюючі фактори у обвинуваченого відсутні. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що соціальні зв`язки обвинуваченого не можна визнати стійкими.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний чи обвинувачений, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, місце проживання, професію, прибуток, наявність сімейних зв`язків, будь-яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці. Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання («Сулаоя проти Естонії», «Панченко проти Росії») та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»). Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»).

Суд зазначає, що тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_5 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2. ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. ч. 1, 3 ст. 357, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 408 КК України, та усвідомлюючи тяжкість можливого покарання може переховуватися від суду.

Доводи сторони захисту про те, що обвинувачений не має наміру переховуватися від суду, оскільки має постійне місце проживання, самі по собі не можуть служити підставою для зміни запобіжного заходу, а мають враховуватися в сукупності з іншими обставинами, встановленими під час розгляду клопотання.

Відносно ризиків перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на потерпілу та свідків, суд, оцінюючи наявність даних ризиків, суд враховує, що потерпіла та свідки на даний час судом не допитані, докази судом не досліджувалися, та вважає, що дані ризики не зменшилися до дослідження доказів а також показань потерпілої та свідків безпосередньо судом під час судового розгляду. Суд не виключає ймовірності того, що не будучи обмеженим у спілкуванні із потерпілою та свідками, обвинувачений може здійснювати на них незаконний вплив.

Враховуючи вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», суд також враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочинів, особу обвинуваченого у їх взаємозв`язку з можливими ризиками у справі. Також суд приймає до уваги і стадію даного судового провадження, в межах якого обвинувачений, потерпіла та свідки на даний час судом не допитані, відтак докази, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, судом не досліджувалися. В разі переховування обвинуваченого, ризик якого залишається високим, стане неможливим подальше судове провадження та реалізація принципу змагальності сторін під час судового провадження, що також зумовлює подальше застосування тримання під вартою обвинуваченого.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, встановлені під час розгляду клопотання, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

При цьому, враховуючи положення п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає доцільним не визначати розмір застави.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд дійшов висновку про доцільність задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 331 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_6 , про продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без зміни, продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 днів, починаючи з 06.02.2026 до 06.04.2026 включно.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1)" для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, прокурором безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції. Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Судді