ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2439/25 Справа № 199/3878/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 20 травня 2025 року відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, освіта повна вища, одруженого, має на утриманні непрацездатного батька: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого директором ТОВ «АЙ ТІ-ХАУС», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 20 травня 2025 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

Звільнено на підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановлено обвинуваченому іспитовий строк на два роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Покладено на підставі п. 1), 2) ч. 1, п. 2) ч. 3 ст. 76 КК України на ОСОБА_9 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави витрати за проведення судових експертиз у розмірі 9546,80 грн.

Арешт, накладений на мотоцикл «Honda Forza 250», р.н. НОМЕР_1 , відповідно до ухвали слідчого судді від 05.11.2024 року скасовано.

Арешт, накладений на автомобіль марки «Kia Sportage», р.н. НОМЕР_2 , відповідно до ухвали слідчого судді від 12 грудня 2024 року скасовано.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Як встановлено судом, 02.11.2024 приблизно о 17:30 годині водій ОСОБА_9 , керуючи технічно справним автомобілем «Кіа Sportage», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_11 , рухався по дорозі без назви з боку вулиці Універсальної в напрямку вулиці Богомаза в Амур-Нижньодніпровському районі міста Дніпра.

Під час руху ОСОБА_9 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не маючи будь-яких перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, при відсутності зовнішніх факторів, що змушували його порушувати ті або інші вимоги Правил дорожнього руху України, не надав дорогу мотоциклу «Honda Forza 250», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався по головній дорозі вулиці Янтарної в місті Дніпрі зліва направо по ходу його руху, виїхав на вказане перехрестя, внаслідок чого в районі буд. № 43 по вул. Янтарній скоїв зіткнення з мотоциклом «Honda Forza 250».

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водію ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: сумісної травми правої нижньої кінцівки, відкритого багатоуламкового перелому великогомілкової кістки у нижній третині з переходом на внутрішню кісточку гомілковостопного суглобу зі зміщенням уламків та рваною раною в нижній третині гомілки, закритого багатоуламкового перелому малогомілкової кістки у нижній третині зі зміщенням уламків, закритого перелому таранної кістки з відносно задовільним стоянням уламків, закритих переломів кісток стопи (дистальної фаланги 1-го пальця з задовільним стоянням, проксимальної фаланги 1-го пальця зі зміщенням уламків, багатоуламкового 3-ї плюснової кістки зі зміщенням уламків, основи проксимальної фаланги 4-ї з вивихом проксимальної фаланги, 4-ї плюснової кістки зі зміщенням уламків та шийки 5-ї плюснової кістки зі зміщенням уламків), які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, згідно п. 2.1.3-м «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що водій ОСОБА_9 , керуючи транспортним засобом - автомобілем «Кіа Sportage», реєстраційний номер НОМЕР_2 , порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 16.11 «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху», невиконання якого перебуває у причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Захисник в своїй апеляційній скарзі просить вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 20.05.2025 року відносно ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 286 КК України змінити та вважати засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що вважає оскаржуване рішення суду прийнятим з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин кримінального провадження та в свою чергу призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_9 свою вину визнав у повному обсязі, щиро каявся, відшкодувавши спричинену потерпілому ОСОБА_7 шкоду, постійно підтримував з останнім контакт.

На думку сторони захисту суд, надаючи оцінку діям потерпілого ОСОБА_7 , яка суперечить висновку судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/104-25/9813-ІТ від 20.03.2025 року, порушив вимоги ч. 1 ст. 337 КПК України, так як по суті в ході ухвалення вироку надає правову оцінку діями потерпілого ОСОБА_7 .

Також суд надав вибіркову та упереджену оцінку автотехнічному експертному висновку, що суперечить вимогам ст. 94 та 95 КПК України у зв`язку з чим було порушено вимоги кримінального процесуального закону та призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Також суд першої інстанції не врахував другу наявну обставину, яка пом`якшує покарання, а саме добровільне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди.

Дана пом`якшуюча обставина була підтверджена при судовому розгляді справи самим потерпілим ОСОБА_7 , який пояснив, що з першого дня ДТП обвинувачений ОСОБА_9 приїхав до нього у лікарню та повністю забезпечив його лікування, проплачував усі операції, купував необхідні ліки та металоконструкції, постійно підтримував з ним зв`язок, неодноразово приїздив до нього у лікарню, й по теперішній час підтримує з ним зв`язок.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор просить залишити апеляційну скаргу захисника без задоволення, а оскаржуваний вирок без змін. Вважаючи його законним та обгрунтованим, вимоги апеляційної скарги безпідставними.

Потерпілий просив задовольнити апеляційну скаргу захисника з підстав в неї викладених.

Захисник та обвинувачений в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та просвили задовольнити з підстав та мотивів викладених в ній. Крім того захисник в судовому засіданні просив розглядати вирок в частині призначеного покарання.

Мотиви суду

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку учасників судового провадження, їх виступи в судових дебатах, перевіривши матеріали провадження в межах поданих апеляційних скарг, обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за обставин, викладених у вироку суду та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, не є предметом апеляційного розгляду.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_9 і на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Водночас, доводи апеляційної скарги захисника щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, в частині вирішення питання щодо необхідності призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, на думку колегії суддів, є слушними.

Серед завдань кримінального провадження, передбачених у ст. 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру та прийнято законне рішення, як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом; ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України; в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 409 КПК України підставами для скасування судового рішення може бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Порушень вищевказаних норм кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_9 кваліфікацію його дій та призначення покарання, не виявлено.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Значна роль покарання у боротьбі зі злочинністю не повинна сприйматися як підстава для того, щоб зробити жорстокішим покарання. У багатьох випадках жорстокість покарання переконує винного в його несправедливості, робить самого засудженого більш жорстоким, породжує в його свідомості почуття образи, неповаги до суспільства, держави, її законів.

Тому значення покарання в боротьбі зі злочинністю визначається не його жорстокістю, а неминучістю, своєчасністю, справедливістю і невідворотністю його застосування за кожний вчинений злочин.

Роль і значення покарання багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. У кожному конкретному випадку суд повинен призначити покарання з дотриманням вимог і положень ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Воно має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Мета покарання це те, чого прагне досягти держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин.

Закон чітко визначає такі цілі покарання, як: кара як відплата засудженому за вчинений злочин; виправлення засудженого; запобігання вчиненню нових злочинів самим засудженим; запобігання вчиненню нових злочинів з боку інших осіб.

Покарання завжди має призначатися з додержанням двох важливих напрямків, властивих каральній політиці держави: застосування суворих покарань до рецидивістів і осіб, що вчинили тяжкі та особливо тяжкі злочини, а також до організаторів і активних учасників організованих злочинних угрупувань; застосування покарань, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, і навіть звільнення від відбування покарання осіб, що вчинили вперше злочини невеликої або середньої тяжкості. Поєднання цих напрямків знайшло відображення у чинному КК України і має бути реалізовано в діяльності судових органів.

Передбачені в законі інші заходи реагування держави на злочини, зокрема, звільнення від покарання або його відбування на підставі ст. ст. 74, 75, 83, 84 є винятковим із загального правила і тому припустимі лише за наявності достатніх для цього підстав.

Як вбачається із оскаржувального вироку суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_9 основного покарання за ч. 2 ст. 286 КК України дійшов правильного висновку про необхідність застосування йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки звільнивши від відбування основго покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк на 2 (два) роки чим погоджується колегія суддів.

Тому, доводи апеляційної скарги захисника в цій частині є безпідставними і необгрунтованими, оскільки суд першої врахував належним чином особу виного, раніше не судимого, має вищу оосвіту одуженого, займається суспільно корисною діяльністю, а саме працює на посаді директора ТОВ «АЙ ТІ-ХАУС».

Разом з цим, на думку колегії суддів, слушними є доводи сторони захисту, що суд першої інстанції в достатній мірі при призначенні додаткового покарання не врахувані ті обставини, що відповідно до матеріалів кримінального провадження, а саме свідоцтво про народження ОСОБА_9 є сином ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до довідки Міністерства охорони здоров`я серія 10 ААБ №031272 ОСОБА_10 є інвалідом другої групи.

Розпорядженням від 23.06.2022 року №90-р ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою АДРЕСА_1 призначено помічником дієздатної фізичної особи ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 для допомоги у здійсненні його прав та виконанні обов`язків.

Згідно з довідкой ЛКК №45/6 від 28.04.2022 року ОСОБА_9 за станом здоров`я здатний здійснювати соціальни послуги по догляду за батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 особою з інвалідністю ІІ групи.

Висновком 20/16 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі ОСОБА_10 рекомендовано соціальні послуги догляду вдома.

Колегія суддів враховує і думку потерпілого ОСОБА_7 , який під час розгляду справи апеляційним судом просив суд задовольнити апеляційну скаргу захисника, віктимну поведінку самого потерпілого, який також 02.11.2024 року о 17 год. 30 хв. перебував в стані алкогольного сп`яніння вміст алкоголю в крові становив 1,24 промілле, керуючи мотоциклом «Honda Forza 250» реєстраційний номер НОМЕР_4 рухаючись біля буд. 43 по вул. Янтарній у м. Дніпро не виконав вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху здійснив зіткнення з автомобілем «Кіа Sportage», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 .

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду від 18.07.2025 справа №199/7478/25 та постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду від 28.07.2025 справа №199/7027/25 ОСОБА_7 було визнано винним та притягненно до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП., за ст. 124 КУпАП.

Статтею 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, а тому доводи захисника щодо наявності в діях потерпілого невідповідності правил дорожнього руху колегія суддів вважає безпідставними, як і доводи щодо належності висновків експертиз оскільки під час судового розгляду захисник та обвинувачений наполягали на розгляді справи лише в частині призначення покарання.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 20 травня 2025 року відносно ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 286 КК України в частині призначення доподаткового покарання підлягає зміні.

Отже, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 403, 404, 407, 409, 413, 415, 421 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 20 травня 2025 року відносно ОСОБА_9 змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за вчинення кримінального правопорушення перебаченого ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_9 звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк на два роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на підставі п. 1), 2) ч. 1, п. 2) ч. 3 ст. 76 КК України на ОСОБА_9 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вироку залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4