Справа № 352/2260/24
Провадження № 1-кп/352/106/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 рокум. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 травня 2024 року за № 0000194

за обвинуваченням ОСОБА_6 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Великий Лазучин Хмельницької області, проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 , зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_2 , освіта середня спеціальна, не одружений, осіб на утриманні не має, працює робітник з благоустрою КП «Комбінат комунальних підприємств», особа з інвалідністю 2 групи, не судимий, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України (далі- КК України)

ВСТАНОВИВ:

I. Історія провадження

23 серпня 2024 року до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 Кримінального кодексу України, розгляд якого у підготовчому судовому засіданні призначено на 27 серпня 2024 року.

Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 19 лютого 2025 року судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України призначено на 19 лютого 2025 року.

19 лютого 2025 року розгляд справи відкладено на 20 лютого 2025 року.

20 лютого 2025 року у справі призначено проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи, а розгляд справи в подальшому неодноразово відкладався в зв`язку із відсутністю висновку експерта.

27 червня 2025 року до Суду надійшов висновок експерта.

28 липня 2025 року розгляд справи відкладено на 22 серпня 2025 року в зв`язку із призупиненням діяльності суду через надходження повідомлення про мінування будівлі.

22 серпня 2025 року розгляд справи відкладено на 29 вересня 2025 року в зв`язку із зайнятістю судді в розгляд іншої справи.

29 вересня 2025 року розгляд справи відкладено на 06 жовтня 2025 року на стадії дослідження доказів.

ІІ. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним

ОСОБА_6 14 квітня 2024 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, під час перебування у кімнаті, що розташована в приміщенні БО «БФ Карітас-Лисець» в смт. Лисець, вулиця Січових Стрільців, будинок 56, скориставшись відсутністю потерпілого та свідків, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно викрав з-під ліжка ОСОБА_8 гаманець, виготовлений зі шкірозамінника чорного кольору вартістю 446,6 гривень в середині якого знаходились грошові кошти в сумі 2000 гривень та 500 доларів США, що згідно із курсом Національного банку України станом на 14 квітня 2024 року становило 19583,8 гривень, після чого із викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення і розпорядився вищевказаним викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 22030 гривень 40 копійок.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 визнав вину в повному обсязі та підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті.

Зазначив, що він раніше проживав в хостелі БО «БФ Карітас-Лисець» в АДРЕСА_3 та був знайомим із потерпілим, після чого змінив місце проживання. Однак 14 квітня 2024 року він повернувся до хостелу через конфлікт із власником місця його проживання. Святий Отець, що займається організацією роботи хостелу, дозволив йому переночувати в одній кімнаті із потерпілим.

Коли потерпілий вийшов з кімнати, ОСОБА_6 вирішив вкрасти його кошти, для чого почав шукати по кімнаті, знайшов гаманець, в якому були 500 доларів та 200 гривень та забрав цей гаманець собі.

На наступний день він гаманець викинув біля хостелу, а кошти витратив на себе.

Шкодує про свій вчинок і планує віддати гроші до кінця жовтня . Раніше не міг віддати, оскільки не вистачало коштів. Отримує зарплату в розмірі 10 тисяч гривень, однак наразі підприємство має перед ним заборгованість за 4 місяці, тому планує після отримання коштів зв`язатись з потерпілим та віддати кошти.

Згідно із висновком судово-психіатричного експерта від 29 квітня 2025 року, ОСОБА_6 стійкими психічними розладами, недоумством чи тимчасовим розладом психічної діяльності не страждає та не страждав на період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій. На період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину перебував в стані і перебуває на даний час, при якому здатний в повній мірі усвідомити свої дії та керувати ними.

Сторонами обвинувачення та захисту під час визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, висловлено позицію щодо недоцільності дослідження доказів щодо обставин, викладених в формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті.

Обвинувачений, Адвокат та Прокурор, кожен окремо, пояснили, що правильно розуміють зміст обставин, викладених в формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті, а також їм зрозуміло, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Вказав, що шкода залишилась не відшкодованою, а при вирішенні справи по суті покладається на розсуд суду.

У Суду немає сумнівів в добровільності їх позиції, в зв`язку із чим Судом в порядку частини третьої статті 349 КПК України постановлено ухвалу про визнання недоцільним дослідження доказів щодо обставин, викладених в формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті та постановлено обмежитись допитом обвинуваченого, а також дослідженням висновку експерта, складеного за результатами судово-психіатричної експертизи, доказів щодо речових доказів, судових витрат та документів, що характеризують особу обвинуваченого.

Ураховуючи викладене, Суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши надані докази та документи, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

IV.Мотиви призначення покарання

Суду надані наступні документи, що характеризують особу та впливають на вирішення питань щодо призначення покарання

-Інформація, згідно із якою ОСОБА_6 притягався до відповідальності та 30 жовтня 2014 року умовно-достроково звільнений від відбуття покарання;

-пенсійне посвідчення згідно із яким обвинувачений отримує соціальну пенсію як особа з інвалідністю 2 групи загального захворювання;

-Інформація про взяття ОСОБА_6 на облік як внутрішньо переміщеної особи;

-Інформація начальника відділу РТЦК та СП, відповідно до якої ОСОБА_6 на обліку не перебуває

-Довідка старости сіл Ражковиця, Борщівка Турчинці, відповідно до якої ОСОБА_6 проживає без реєстрації в селі Борщівка Хмельницької області;

-характеристика директора КП «Комбінат комунальних підприємств», згідно із якою ОСОБА_6 працює з січня 2025 року, зарекомендував себе як дисциплінований, працелюбний, відповідальний працівник

-інформація КНП «Хмельницький обласний медичний центр психічного здоров`я», згідно із якою ОСОБА_6 під спостереженням лікарів психіатра чи нарколога не перебуває

-інформація КНП «Теофіпольська багатопрофільна лікарня», згідно із якою ОСОБА_6 перебуває на обліку лікаря-психіатра;

-згідно із досудовою доповіддю орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі може становити високий рівень небезпеки для суспільства. В той же час зазначає, що виконання покарання в громаді можливе лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляд та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

-Лікарські документи стаціонарного хворого та діагноз ОСОБА_6 ;

-Довідка до акта огляду МСЕК потерпілого ОСОБА_8 від 07 грудня 2018 року, згідно із якою йому встановлена 2 група інвалідності безстроково.

В судових дебатах:

Прокурор просив призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі

Захисник просив призначити покарання більш м`яке ніж просить прокурор, а саме із застосуванням статей 69 та 75 КК України

Обвинувачений зазначив, що він вину визнає, щиро кається та просить призначити покарання, про яке зазначив Адвокат

Відповідно до частини другої статті 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У відповідності до частини першої статті 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначення покарання Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який згідно зі статтею 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно працевлаштований, є особою з інвалідністю.

В судових дебатах Прокурор та Адвокат зазначили про наявність таких обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , є його щире каяття. Про наявність цієї ж обставини зазначено в обвинувальному акті.

Суд вважає, що матеріалами кримінального провадження не підтверджується наявність обставин, що пом`якшують покарання з огляду на наступне.

Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

Вказані висновки узгоджуються із послідовною практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постанові від 15 листопада 2021 року у справі 199/6365/19.

Однак, окрім визнання ОСОБА_6 своєї вини, в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про його конкретні дії, спрямовані на виправлення ситуації, в тому числі відшкодування ним шкоди, заподіяній потерпілому, не дивлячись на тривалий строк, що пройшов з моменту як вчинення правопорушення, так і скерування обвинувального акту до суду.

Згідно із обвинувальним актом, обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання, серед іншого, визнається вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю.

ОСОБА_6 пояснив, що вони були знайомі із потерпілим та він знав, що потерпілий, як і сам обвинувачений, є особою з інвалідністю. Окрім того, встановлення потерпілому групи інвалідності підтверджується довідкою із акта МСЕК

В зв`язку із викладеним, Суд погоджується із Прокурором щодо наявності цієї обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_6 .

Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При обранні конкретного виду покарання суд враховує, що санкцією частини четвертої статті 185 КК України передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи відсутність кількох обставин, що пом`якшують покарання, Суд не вбачає підстав для застосування статті 69 КК України та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Відповідно до санкції частини четвертої статті 185 КК України крадіжка, вчинена в умовах воєнного стану, карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років позбавлення волі.

Суд враховує обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_6 та відсутність обставин, що пом`якшують його покарання.

Тим не менш, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є особою з інвалідністю 2 групи, визнання ним вини, один епізод вчинення кримінального правопорушення, незначний розмір спричиненої шкоди, Суд приходить до висновку що призначення покарання в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті, сприятиме меті покарання та виправленню ОСОБА_6

щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням

Відповідно до статті 75 КК України якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких відповідно до статті 12 КК України. В той же час Суд враховує особу обвинуваченого, який визнав вину в повному обсязі, одиничність епізоду кримінального правопорушення, а також невеликий розмір спричиненої шкоди, відсутність відомостей щодо продовження будь-якої протиправної поведінки після вчинення кримінального правопорушення, зміни соціального статусу обвинуваченого після вчинення правопорушення, зокрема його офіційне працевлаштування з січня 2025 року та позитивне і відповідальне ставлення до роботи, яке підтверджується довідкою роботодавця.

В зв`язку із викладеним, Суд вважає, що ОСОБА_6 може виправитись без відбування покарання.

Суд не погоджується із висновками органу пробації щодо наявності високого ризику небезпеки для суспільства з огляду на наступне.

Згідно із висновком органу пробації, серед іншого, враховано, що ОСОБА_6 засуджувався 27 березня 2008 року за вчинення особливо тяжкого злочину до 9 років позбавлення волі. Вказана судимість є погашеною та згідно зі статтею 89 КК України він вважається не судимим.

Статтею 89 Кримінального кодексу України встановлено перелік обставин, внаслідок яких після відбуття покарання особи визнаються такими, що не мають судимості

Таким чином, враховуючи сплив строку, передбаченого цією статтею та протягом якого ОСОБА_6 після відбуття покарання не вчинив нове правопорушення, він визнається такою особою, що не має судимості.

Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ «Підготовка та зміст досудової доповіді» Порядку складення досудової доповіді, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 200/5 від 27 січня 2017 року та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 січня 2017 року за № 121/29989 досудова доповідь про обвинуваченого повинна, серед іншого, містити соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, в якій міститься інформація про особистість обвинуваченого та умови його життя відповідно до факторів ризику, що впливають на поведінку обвинуваченого, в тому числі історія правопорушень (попередні судимості).

Однак як вище зазначено, ОСОБА_6 є особою, що не має судимості, в зв`язку із чим Суд вважає, що посилання у висновку органу пробації на інформацію щодо засудження ОСОБА_6 в 2008 році, а також покладення цієї інформації в основу висновку, суперечить вимогам статті 62 Конституції України, статті 89 Кримінального кодексу України, а також Порядку складення досудової доповіді.

В зв`язку із викладеним, Суд не погоджується із висновком органу пробації та вважає, що ОСОБА_6 може виправитись без відбування покарання.

Відповідно до частини четвертої статті 75 КК України іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

При визначенні строку Суд враховує особу ОСОБА_6 , який раніше не судимий, його поведінку під час судового розгляду справи, а саме виконання передбачених процесуальних обов`язків, відсутність інформації про вчинені ним інші правопорушення після скоєння крадіжки, в зв`язку із чим вважає недоцільним призначення іспитового строку в максимальному розмірі.

Одночасно, враховуючи вчинення кримінального правопорушення стосовно особи з інвалідністю, Суд вважає, що визначення іспитового строку в мінімальному розмірі також буде недостатнім, в зв`язку із чим Суд вважає необхідним для випробування ОСОБА_6 встановлення йому строку 1 рік 6 місяців.

Відповідно до статті 76 КК України Суд вважає необхідним покласти на ОСОБА_6 як безальтернативні обов`язки у відповідності до частини першої статті 76 КК України, так і передбачений частиною третьої цієї статті обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

V.Щодо речових доказів

В ході досудового розслідування стороною обвинувачення долучено в якості речових доказів:

-Гаманець чорного кольору із шкірозамінника, банківську картку банку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 , паспорт на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 серії НОМЕР_3 , виданий 14 серпня 2019 року, які передані на відповідальне зберігання потерпілому

Відповідно до частини дев`ятої статті 100 Кримінального процесуального кодексу України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю),

В зв`язку із викладеним, гаманець, банківська картка та паспорт підлягають поверненню власнику потерпілому ОСОБА_8

VI.Щодо процесуальних витрат

Під час проведення досудового розслідування проводилась експертиза, витрати на проведення якої складає 2271,84 гривні.

У відповідності до частини першої статті 122 Кримінального процесуального кодексу України витрати, пов`язані із залученням експертів, несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини другої статті 124 Кримінального процесуального кодексу України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

В зв`язку із викладеним, витрати на проведення під час досудового розслідування експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 369-371, 373, 374, 376, 381-382 Кримінального процесуального кодексу України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі частин другої -четвертої статті 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді 5 років позбавлення волі з випробуванням, встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі частин першої та третьої статті 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; 3) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Іспитовий строк ОСОБА_6 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази - гаманець чорного кольору із шкірозамінника, банківську картку банку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_9 , паспорт на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 серії НОМЕР_3 , виданий 14 серпня 2019 року, які передані на відповідальне зберігання потерпілому повернути власнику ОСОБА_8 .

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судової експертизи № 511/24-28 від 11 червня 2024 року в розмірі 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одна) гривня 84 (вісімдесят чотири) копійки.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_10