ЛЕТИЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер судової справи №678/845/25
Номер провадження №1-кп-678-87/25
УХВАЛА

про арешт майна

18 грудня 2025 року селище Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Летичів обвинувальний акт, який складений старшим слідчим в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області майором поліції ОСОБА_3 і затверджений 27 травня 2025 року прокурором Летичівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 11 травня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001612, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернівка Дніпропетровської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, розлученого, на утриманні має двох малолітніх дітей, фізичної особи-підприємця, інвалідність відсутня, раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,

потерпіла (цивільний позивач) ОСОБА_7 ,

її представник адвокат ОСОБА_8 ,

обвинувачений (цивільний відповідач) ОСОБА_5 ,

його захисник (представник) адвокат ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

І. СУТЬ ПИТАННЯ, ЩО ВИРІШУЄТЬСЯ СУДОМ

1. 11 грудня 2025 року до суду надійшло клопотання цивільного позивача (потерпілої) ОСОБА_7 про арешт майна цивільного відповідача (обвинуваченого) ОСОБА_5 з метою забезпечення цивільного позову у якому просить накласти арешт на:

всі наявні транспортні засоби (автомобілі, мотоцикли);

всі рахунки у банках України (поточні, депозитні, валютні);

майно, оформлене на ФОП чи використане у підприємницькій діяльності;

частки участі в юридичних особах (зокрема, пов`язаних із проектами DinoWars, RedHamster, RedBot, іншими креативними чи ІТ-компаніями);

нерухомість (квартири, будинки, земельні ділянки);

цифрові активи (криптовалюта, активи онлайн-проєктів, внутрішні гаманці сервісів).

Забезпечити арешт майна просить шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.

В обґрунтування клопотання цивільний позивач (потерпіла) ОСОБА_7 зазначила, що нею подано до цивільного відповідача (обвинуваченого) ОСОБА_5 цивільний позов про відшкодування: 135660,97 грн. майнової шкоди, 43440,00 грн. витрат на поховання ОСОБА_10 , 50000000,00 грн. моральної шкоди.

Внаслідок загибелі ОСОБА_10 їй спричинено моральну шкоду.

Померлий ОСОБА_10 мав високий стабільний дохід у сфері комп`ютерного програмування, який був джерелом утримання її, як дружини.

На переконання цивільного позивача (потерпілої) ОСОБА_7 існує реальний та високий ризик ухилення цивільного відповідача (обвинуваченого) ОСОБА_5 від виконання судового рішення та приховування ним своїх активів.

Зокрема, цивільний відповідач (обвинувачений) ОСОБА_5 має 23 завершених виконавчих провадження, що свідчить про його схильність до невиконання грошових зобов`язань та підтверджує його намір уникнути виплати компенсації; він приховував свій статус ФОП та різні бізнеси, надаючи неправдиві свідчення про свою зайнятість, має численні реєстрації ФОП, що передбачає активні грошові потоки та наявність коштів на банківських рахунках, його майно оформлене на третіх осіб транспортний засіб, яким вчинено ДТП, оформлений на іншу особу.

За змістом клопотання, цивільний відповідач (обвинувачений) ОСОБА_5 відомий своєю підприємницькою діяльністю і позиціонує себе як інвестор, публічно заявляє про високі доходи, але приховує їх у суді, після ДТП придбав новий мотоцикл, тому має фінансові можливості і відсутність обмежень у витратах, не надав суду жодних підтверджень фінансового стану, приховує доходи та активи, не здав закордонний паспорт, тому існує ризик його ухилення та можливість швидкого відчуження майна за межами України, після розлучення і вже після ДТП заявляє про передачу житлового будинку колишній дружині, але ним не надано жодних доказів.

ІІ. ПОЗИЦІЯ ОСІБ, ЯКІ БЕРУТЬ УЧАСТЬ У КРИМІНАЛЬНОМУ ПРОВАДЖЕННІ

2. 15 і 17 грудня 2025 року потерпіла (цивільний позивач) ОСОБА_7 і її представник адвокат ОСОБА_8 підтримали клопотання про арешт майна обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_5 і просили таке задовольнити (з урахуванням доповнень від 17 грудня 2025 року щодо нерухомого майна) .

3. 17 грудня 2025 року обвинувачений (цивільний відповідач) ОСОБА_5 і його захисник адвокат ОСОБА_9 частково погодились із клопотанням потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_7 і не заперечували щодо накладення арешту на нерухоме майно, просили не накладати арешт на банківські рахунки, адже це утруднить відшкодування шкоди потерпілій.

4. 17 грудня 2025 року прокурор ОСОБА_6 клопотання потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_7 підтримав частково і вказав, що суд має право накласти арешт лише на те майно, яке дійсно є у власності обвинуваченого (цивільного відповідача) ОСОБА_5 про що ініціатор такого клопотання має надати суду належні і допустимі докази, тому, з урахуванням позиції сторони захисту й наданих ініціатором клопотання про арешт майна доказів, вважає за можливе накласти арешт лише на нерухоме майно обвинуваченого (цивільного відповідача).

ІІІ. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

5. В силу ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1). Заходами забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна (п. 7 ч. 2).

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (абз. 1 ч. 1). Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (абз. 2 ч. 1).

У п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України вказано, що арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як зазначено у абз. 1 ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

В силу ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Законодавець у ч. 4 ст. 173 КПК України визначив, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно з ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

6. Вимоги до клопотання цивільного позивача про арешт майна містяться у ч. 3 ст. 171 КПК України, а вимоги до ухвали суду про арешт майна визначені у ч. 5 ст. 173 КПК України.

За змістом положень процесуального закону у разі задоволення клопотання цивільного позивача про арешт майна суд має зазначити перелік майна, на яке накладено арешт.

При цьому, суд має враховувати розмір шкоди (цивільний позов), розумність та співрозмірність обмеження права власності, наслідки арешту майна, у разі накладення арешту на майно суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

7. 29 травня 2025 року до Летичівського районного суду Хмельницької області надійшов для розгляду обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за змістом якого він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть особи ОСОБА_10 .

8. Разом з обвинувальним актом до суду надійшов цивільний позов ОСОБА_7 у якому вона просить суд стягнути з ОСОБА_5 на її користь: 135660,97 грн. майнову шкоду, 43440,00 грн. витрати на поховання, 50000000,00 грн. моральну шкоду.

V. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

9. Так, прокурором направлено до суду для розгляду обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , а потерпілою ОСОБА_7 подано цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування майнової і моральної шкоди.

10. За змістом клопотання про арешт майна, що подане ОСОБА_7 , яка є потерпілою і цивільним позивачем, внаслідок кримінального правопорушення їй спричинено майнової і моральної шкоди, тобто таке клопотання подане належним суб`єктом (ч. 1 ст. 171 КПК України).

11. Хоча у ч. 3 ст. 171 КПК України й не передбачено обов`язкової вимоги до клопотання про арешт майна, яке подається цивільним позивачем зазначення переліку і видів майна, що належить арештувати, однак такі відомості мають бути зазначені і конкретизовані, оскільки судове рішення має містити чіткий перелік майна, на яке накладено арешт (ч. 5 ст. 173 КПК України), відповідно судове рішення має бути зрозумілим, не містити множинного тлумачення.

Проте, заявлені у клопотанні цивільним позивачем (потерпілою) ОСОБА_7 вимоги про арешт всіх наявних у цивільного відповідача (обвинуваченого) ОСОБА_5 транспортних засобів, всіх рахунків у банках України, всього майна як ФОП, часток у юридичних особах, всієї нерухомості, всіх цифрових активів є не конкретизованими, тому унеможливлюють прийняття судом позитивного рішення в контексті сформульованих в прохальній частині клопотання вимог.

12. Наразі суд здійснює розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 по суті і, як вірно зазначив прокурор, докази надаються саме суду, а не суд їх самостійно збирає, адже в разі збирання доказів судом самостійно й з власної ініціативи буде порушено визначені у ст. 7 КПК України загальні засади кримінального провадження винятком є заявлення перед судом відповідного клопотання стороною кримінального провадження у випадках, передбачених законом у разі неможливості надання доказів суду самостійно.

У зв`язку із зазначеним, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання цивільного позивача (потерпілої) про арешт майна цивільного відповідача (обвинуваченого), а саме належного ОСОБА_5 нерухомого майна.

13. Зокрема, цивільний позивач (потерпіла) ОСОБА_7 надала до клопотання відомості про наявність нерухомого майна у цивільного відповідача (обвинуваченого) ОСОБА_5 .

Так, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №456790222 від 16 грудня 2025 року вбачається, що:

за відомостями з Державного реєстру речових прав ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на праві спільної часткової власності на підставі договору дарування №2178 від 08 вересня 2014 року належить 1/2 частки у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа 71,1 кв.м., житлова площа 40,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 35;

за відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на праві приватної спільної часткової власності на підставі договору дарування ВАВ 843690 від 03 грудня 2002 року і договору купівлі продажу ВАВ 843691 від 03 грудня 2002 року належить 3/12 частки у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа 68,8 кв.м., житлова площа 40,9 кв.м., загальна вартість нерухомого майна 15860,00 грн., реєстраційний номер майна 11384994.

Отже, із вказаної Інформаційної довідки випливає, що ОСОБА_5 у квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , належить 1/2 частка і 3/12 частки, тому саме на означене майно необхідно накласти арешт.

14. Із пояснень обвинуваченого ОСОБА_5 і наданих потерпілою ОСОБА_7 відомостей вбачається, що обвинувачений є фізичною особою підприємцем.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив в судовому засіданні наявність у нього банківських рахунків, які необхідні для здійснення підприємницької діяльності.

Зважаючи на положення ч. 4 ст. 173 КПК України, суд вважає, що оскільки обвинувачений ОСОБА_5 здійснює правомірну підприємницьку діяльність (протилежного матеріали справи не містять), наразі відсутні правові підстави для накладення арешту на банківські рахунки, які відкриті ним з метою здійснення такої діяльності, адже в протилежному випадку арешт рахунків призведе до зупинення або надмірного обмеження здійснення ним такої діяльності.

Суд при вирішенні питання щодо можливості арешту на банківські рахунки, крім вищенаведених аргументів, а також щодо необхідності конкретизації переліку таких рахунків, зважає й на повідомлені потерпілою і обвинуваченим обставини щодо відшкодування шкоди обвинувачений направив потерпілій частину коштів для відшкодування шкоди, а потерпіла відмовилась від їх отримання, оскільки такі дії обвинувачений з нею не узгоджував, тому суд погоджується із обвинуваченим, що арешт на його рахунки може призвести до унеможливлення (істотного утруднення) перерахування ним в добровільному порядку для потерпілої коштів (при її бажанні такі кошти від нього отримувати).

15. Незважаючи на те, що суд лише частково задовольняє клопотання цивільного позивача (потерпілої) ОСОБА_7 щодо арешту майна цивільного відповідача (обвинуваченого) ОСОБА_5 з вищенаведених підстав, це не є перешкодою в наданні суду додатково офіційних відомостей про майновий стан ОСОБА_5 .

Такі відомості може надати суду з власної ініціативи обвинувачений ОСОБА_5 .

16. Суд погоджується із аргументами захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_9 , що заборона ОСОБА_5 відчужувати та розпоряджатись належним йому нерухомим майно (вищезазначеною квартирою) відповідає меті арешту майна, водночас заборона ОСОБА_5 користуватись належною йому власністю призведе до невиправданого обмеження його прав, як власника майна, адже згідно наданої потерпілою ОСОБА_7 інформації, вказана квартира є єдиним нерухомим майном, що йому належить на праві власності (інших відомостей матеріали справи не містять).

Тобто, суд при вирішенні клопотання про арешт майна враховує положення ст.ст. 317, 321 ЦК України і вважає, що накладення арешту на частку нерухомого майна, яке належить обвинуваченому, із забороною його відчуження і розпорядження, не призведе до невиправданого обмеження прав ОСОБА_5 , як власника майна, не становитиме для нього надмірний тягар, проте заборона користування майном у даному випадку є не виправданим, обставини, які б дозволяли суду застосувати таке обмеження, передбачені ч. 11 ст. 170 КПК України, потерпілою ОСОБА_7 не доведені і судом не встановлені.

VІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

17. За вказаних обставин клопотання про арешт майна підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 30, 31, 107, 110, 131-132, 170-175, 350, 369-372, 392-395 КПК України,

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

ПОСТАНОВИВ:

Частково задовольнити клопотання цивільного позивача (потерпілої) ОСОБА_7 про арешт майна цивільного відповідача (обвинуваченого) ОСОБА_5 .

Накласти арешт на належну (і) на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 частку (и) у нерухомому майні 1/2 частки і 3/12 частки у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Заборонити ОСОБА_5 , як власнику, а також будь-якій іншій особі, в тому числі на підставі довіреності, відчужувати та розпоряджатися вказаним нерухомим майном, з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

У зв`язку з тим, що справа перебуває на розгляді у суді на підставі ч. 1 ст. 175 КПК України ухвалу для негайного виконання направити в Летичівську окружну прокуратуру.

На підставі ч. 7 ст. 173 КПК України ухвала суду про арешт майна може бути оскаржена.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Суддя підпис ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_1