Справа№751/3914/25
Провадження №1-кп/751/239/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000541 від 13.02.2025 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городня Чернігівського району Чернігівської області, українця, громадянина України, неодруженого, утриманців не має, пенсіонера, особи з інвалідністю ІІ групи загального захворювання, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

якому інкримінується вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

за участю: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілої, цивільного позивача ОСОБА_6

представника потерпілої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

законного представника особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, цивільного відповідача ОСОБА_9

особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

12.02.2025 у період часу з 15 год 00 хв по 17 год 40 хв, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані неосудності, тобто не усвідомлюючи свої дії та не керуючи ними внаслідок психічного розладу в формі судинної деменції (F01.8 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10-го перегляду), схопив рукою за шию потерпілу ОСОБА_6 та вдарив її обличчям об дерев`яне бильце дивану, на якому вона знаходилась, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді рваних ран верхньої повіки та ока праворуч з випадінням внутрішніх оболонок ока, які відповідно до висновку експерта № 237 від 22.04.2025 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою стійкої втрати працездатності не менш ніж на одну третину.

Прокурор у судовому засіданні просив застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Потерпіла у судовому засіданні підтримала клопотання прокурора. Також підтримала та просила задовольнити цивільний позов до законного представника ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у розмірі 402 979,50 грн. Показала, що 12.02.2025 приблизно о 12 год дня пішла до супермаркету. У магазині зустріла ОСОБА_10 , який є її давнім знайомим. ОСОБА_11 повідомив, що у нього померла мати. Запропонував піти до нього додому випити горілки. Надалі, о 12 год 30 хв зателефонував ОСОБА_12 та вона пішла до нього додому. Останній чекав на неї біля під`їзду. Повідомив, що вдома знаходиться також батько. Запитала, як він себе почуває. Було відомо, що ОСОБА_13 переніс два інсульта, у нього раніше були прояви агресії. Зайшли в квартиру, їх зустрів ОСОБА_13 . Печера ОСОБА_11 запропонував пом`янути матір. Знаходились у кімнаті, розпивали спиртне, ОСОБА_13 періодично до них заходив. ОСОБА_14 пішов додому до іншого сина. ОСОБА_11 віддав їй речі матері, пакети із речами поставила у кімнаті. Надалі допили пляшку горілки. Потім пішли купили ще спиртне та повернулися до квартири. ОСОБА_11 дуже сп`янів та заснув. Вона вирішила йти додому, взяла пакети і в цей час зайшов до кімнати ОСОБА_13 . Останній наніс їх два удари і вона впала, вдарилась об дерев`яне бильце дивану. Спершу не змогла зрозуміти звідки у неї пішла кров. Вона піднялась і був ще один удар. Вона вискочила з квартири і почала викликати «швидку» допомогу, потім приїхала поліція. Її відвезли в обласну лікарню і як виявилось, що у неї нема ока. Їй необхідно робити операцію, але коштів не вистачає. Заявила цивільний позов про відшкодування завданої шкоди до ОСОБА_15 , оскільки останній є опікуном ОСОБА_16 .

Представник потерпілої у судовому засіданні підтримав клопотання прокурора. Також підтримав цивільний позов потерпілої, просив задовольнити повністю. Зазначив, що постановою від 29.04.2025 ОСОБА_9 визнаний законним представником свого батька ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000541 від 13.02.2025. Указана постанова ніким не оскаржена, а тому ОСОБА_9 , відповідно положень ст.1186 ЦК України, повинен відшкодувати шкоду, заподіяну його неосудним батьком.

Особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував щодо застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Показав, що проживає разом з сином ОСОБА_11 . Потерпіла приходила до них додому до його сина ОСОБА_11 , вживала з ним спиртні напої. Розлютився, що вони розпивали спиртні напої, ударив потерпілу, після чого бачив кров. Шкодує, що сталося. Пакетів з речами не бачив.

Законний представник та захисник особи, стосовно якої розглядається клопотання, в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про застосування стосовно ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Законний представник зазначив, що того дня, його брат ОСОБА_11 забрав у батька банківську картку, цілий день розпивав спиртні напої. Можливо це спровокувало прояв агресії батька. Мати померла два місяці назад, а вдома його брат постійно влаштовував п`янки. Щодо цивільного позову заперечував. Зазначив, що батько переніс інсульт, будь-якої агресії у його поведінці не помічав. Він проживає окремо, батько мешкає з його братом ОСОБА_11 .

Захисник особи, стосовно якої розглядається клопотання, в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про застосування стосовно ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Втім вказав, про відсутність підстав для задоволення цивільного позову, оскільки ОСОБА_9 не проживає зі своїм батьком.

Вчинення ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та обставини його скоєння підтверджуються дослідженими у судовому засіданні наступними доказами:

- рапортом помічника чергового Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області від 12.02.2025, згідно якого о 17.40 год надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що за адресою: м. Чернігів, вул.. Незалежності, заявника ОСОБА_6 щойно побив чоловік (т.1 а.п. 184-185);

- рапортом інспектора-чергового від 12.02.2025, згідно якого о 19.21 год надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що до Чернігівської обласної лікарні ЕМД доставили ОСОБА_6 з діагнозом: рвана рана з випадінням внутрішніх оболонок правого ока (т.1 а.п. 186);

- заявою ОСОБА_6 від 12.02.2025, відповідно до якої остання просить провести перевірку та притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , який наніс їй тілесні ушкодження 12.02.2025 близько 17 год за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.п.187);

- протоколом огляду місця події від 12.02.2025 та фототаблицею до нього, у ході якого проведено огляд за адресою: АДРЕСА_1 , вилучено таблицю зі слідами низу підошви, змив речовини бурого кольору та контрольний змив з бильця дивану, дві скляні чарки, змиви речовини бурого кольору з підлоги, фрагмент окулярів, бильце від дивану, дві сережки з жовтого металу, сумку зі слідами речовини бурого кольору, куртку (т.1 а.п.192-204);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.02.2025 з відеозаписом до нього за участю свідка ОСОБА_17 , у ході якого останній виклав обставини та механізм завдання його батьком ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 (т. 1 а.п. 208-212);

- протоколом огляду речей від 13.02.2025 та відеозаписом до нього, відповідно до якого 12.02.2025 о 12.36 год ОСОБА_17 та ОСОБА_6 перебувають у приміщенні магазину «Велмарт» по вул. Незалежності, 32 у м. Чернігові. ОСОБА_17 розраховується на касі та виходить з магазину. ОСОБА_6 виходить з магазину о 14.47 год (т. 1 а.п. 216-216);

- протоколом огляду речей від 13.02.2025 та відеозаписом до нього, відповідно до якого зафіксовані події 12.02.2025 о 13.49 год за адресою: м. Чернігів, вул. Незалежності, 50. З правої сторони знаходяться двері кв. АДРЕСА_2 . О 13.54 хв з квартири вийшов ОСОБА_17 , о 13.55 год повернувся разом з потерпілою ОСОБА_6 . О 15.29 год з квартири вийшли ОСОБА_6 та ОСОБА_17 , о 15.44 год з квартири вийшов ОСОБА_3 . О 15.56 год ОСОБА_6 та ОСОБА_17 повернулися, ОСОБА_3 повернувся о 17.01 год. О 17.24 год вийшов ОСОБА_3 , о 17.29 год зайшов, о 17.30 год вийшов, о 17.31 год зайшов. О 17.44 год вийшов ОСОБА_3 , о 17.56 год вийшла ОСОБА_6 (т. 1 а.п. 220-221);

- висновком експерта № 41-80-2025 від 28.03.2025, відповідно до якого кров потерпілої ОСОБА_6 відноситься до групи А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (т. 1 а.п. 233-235);

- висновком експерта № 41-81-2025 від 01.04.2025, відповідно до якого в слідах на змиві з бильця дивану знайдена кров особи жіночої генетичної статі. При серологічному дослідженні крові виявлений антиген А та ізогемаглютинін анти-В за ізосерологічною системою АВ0. Отже, можна дійти висновку, що кров може походити від жінки, з групою крові А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі і від потерпілої ОСОБА_6 (т. 1 а.п. 239-243);

- висновком експерта № 237 від 22.04.2025, відповідно до якого у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді рваних ран верхньої повіки та ока праворуч з випадіннями внутрішніх оболонок ока, котрі спричинені ударною дією тупого твердого предмету і в сукупності, як можливого наслідку одного травматичного впливу, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою стійкої втрати працездатності не менш ніж на одну третину. Тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_6 , знаходяться в зоні досяжній для власної руки. Наявний у ОСОБА_6 комплекс тілесних ушкоджень по давності утворення може відповідати даті 12.02.2025. При проведенні експертизи не виявлено даних, які б могли стверджувати про утворення виявлених тілесних ушкоджень в різні проміжки часу. Виходячи з кількості ушкоджень, описаних в наданій медичній документації на ім`я ОСОБА_6 , їх характеру та розташування, можна припустити, що вони могли утворитись як мінімум від однієї травматичної дії. Не виключена можливість, що ОСОБА_6 в момент спричинення їй тілесних ушкоджень могла знаходитися у вертикальному положенні, тобто стоячи на ногах. Категорично не можна виключити утворення комплексу тілесних ушкоджень від удару об виступаючу частину дерев`яного бильця дивану. Комплекс тілесних ушкоджень не міг утворитися при падінні з висоти власного зросту з подальшим ударом об площину (т. 2 а.п. 5-10);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 25.04.2025 з відеозаписом до нього за участю потерпілої ОСОБА_6 , у ході якого остання виклала обставини та механізм завдання ОСОБА_3 їй тілесних ушкоджень (т. 2 а.п. 17-19).

Показання потерпілої узгоджуються з іншими ретельно дослідженими судом письмовими доказами, які зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, і відповідно є допустимими, а відтак, суд вважає їх належними та покладає в основу рішення про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно висновку судово-психіатричного експерта №105/149 від 11.03.2025, ОСОБА_3 в період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_3 за своїм психічним станом на теперішній час не здатний правильно сприймати обставини, які мають значення для даного кримінального провадження та давати про них правильні свідчення. У ОСОБА_3 на теперішній час мають місце ознаки психічного розладу в формі судинної деменції (F01.8 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10-го перегляду). ОСОБА_3 показане застосування примусових заходів медичного характеру з наданням амбулаторної психіатричної допомоги з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь. У ОСОБА_3 на теперішній час не виявлено клінічних ознак психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю чи наркотичних речовин з синдромом залежності, тому відповідне лікування йому не показане (т. 1 а.п. 246-252).

Отже, ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, в стані неосудності, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме: спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Згідно ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

В силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно зі ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно із п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначаючи відповідно до частин 3-5 ст. 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як із його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч. 1 ст. 94 КК України) суд має з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

З огляду на викладене, враховуючи конкретні обставини вчинення суспільно небезпечних діянь, характер і тяжкість наявного у ОСОБА_3 психічного захворювання, висновок судово-психіатричного експерта №105/149 від 11.03.2025, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та наявність правових підстав для застосування відносно ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру, та не визначає строку, на який ці заходи призначені.

По справі заявлено цивільний позов потерпілою ОСОБА_6 до законного представника ОСОБА_3 його рідного сина ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 400 000,00 грн та матеріальної шкоди у розмірі 2 979,50 грн (т.1 а.п.55-60).

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 наніс їй тяжкі тілесні ушкодження, тобто вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Унаслідок чого вона зазнала матеріальної та моральної шкоди. ОСОБА_3 не усвідомлював значення своїх дій та не міг ними керувати унаслідок психічного розладу в формі судинної деменції (F01.8 за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10-го перегляду). Зазначає, що ОСОБА_3 з 28.06.2019 до 19.07.2019 лікувався стаціонарно в Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні з приводу судинної деменції з порушенням поведінки. Постановою від 29.04.2025 ОСОБА_9 визнаний законним представником свого батька ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000541 від 13.02.2025. Указана постанова ніким не оскаржена. З огляду на положення ч.2 ст.1186 ЦК України, просить стягнути з ОСОБА_9 , який визнаний законним представником ОСОБА_3 , заподіяну шкоду.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Разом з тим, порядок відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, врегульований ст.1186 ЦК України, згідно частини першої якої шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується. З урахуванням матеріального становища потерпілого та особи, яка завдала шкоди, суд може постановити рішення про відшкодування нею цієї шкоди частково або в повному обсязі.

Згідно ч.2 ст. 1186 ЦК України, якщо шкоду було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді.

У постанові Верховного Суду від 11 липня 2019 року (справа № 717/304/16-ц, провадження № 61-24272 св18) зазначено, що правила цієї норми передбачають такі основні вимоги, яким повинні відповідати такі особи на момент завдання шкоди: а) бути повнолітніми; б) проживати разом з цією особою; в) знати про її психічний розлад або недоумство.

Відповідно довідки КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» № 190 від 13.02.2025 ОСОБА_3 за амбулаторною медичною допомогою в амбулаторне психіатричне відділення до лікаря-психіатра не звертався. Лікувався стаціонарно в Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні з 28.06.2019 по 19.07.2019 з приводу судинної деменції з порушенням поведінки (т.2 а.п.30).

Постановою старшого слідчого СВ ЧРУП ГУПН в Чернігівській області ОСОБА_18 від 29.04.2025 залучено до участі у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000541 від 13.02.2025, яка законного представника особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , його рідного сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 (т.2 а.п.21).

Відповідно до виписки КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради № 3175 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, ОСОБА_6 у період з 12.02.2025 до 19.02.2025 перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом: рвана рана правого ока з випадінням внутрішніх оболонок (рване рогівково-склеральне поранення) правого ока. Після виписки призначені відповідні рекомендації (т.1 а.п.63, 65-66, 69).

Відповідно копій чеків ОСОБА_6 на лікування витрачено 2 979,50 грн (т.1 а.п.71).

ОСОБА_9 був обізнаний про стан здоров`я свого батька. Дана обставина цивільним відповідачем не заперечувалась.

Втім, ОСОБА_9 не проживав разом зі своїм батьком ОСОБА_3 . Останній проживав з іншим сином ОСОБА_17 . Дана обставина не спростована стороною позивача.

Суд не приймає до уваги посилання представника цивільного позивача на те, що постанова слідчого від 29.04.2025 про залучення ОСОБА_9 законним представником свого батька ОСОБА_3 ніким не оспорена, тому саме законний представник повинен відшкодовувати заподіяну шкоду, оскільки даною постановою залучено законного представника для представлення інтересів ОСОБА_3 у кримінальному провадженні. Крім того, даною постановою також підтверджується, що цивільний відповідач ОСОБА_9 не проживає разом зі своїм батьком.

З огляду на те, що ОСОБА_9 хоч і був обізнаний про стан здоров`я свого батька, однак з ним не проживав, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

06.03.2025 Деснянський районний суд м. Чернігова застосував до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 14.04.2025 (т.1 а.п. 39-40).

Деснянський районний суд м. Чернігова ухвалою від 30.04.2025 змінив застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді переданням ОСОБА_3 на піклування сину ОСОБА_9 до 14.05.2025 (т.1 а.п. 37-38), який ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12.09.2025 продовжено до 10.07.2025 включно (т.1 а.п. 50-53)

Оскільки прокурор у подальшому з клопотанням про продовження або зміну запобіжного заходу до суду не звертався, суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 до вступу рішення в законну силу.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені за проведення судових експертиз в сумі 3 535 грн слід віднести за рахунок держави.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ч.2 ст.19, 92-94 КК України, ст.ст. 376, 395, 503, 508, 512-513, 516 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному проваджені №0000541 від 13.02.2025 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з вчиненням ним у стані неосудності суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городня Чернігівського району Чернігівської області, примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз в сумі 3 535 (три тисячі п`ятсот тридцять п`ять) грн віднести за рахунок держави.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити повністю.

Речові докази:

- таблицю до протоколу зі слідами низу підошви, змив речовини бурого кольору та контрольний змив з бильця дивану, дві скляні чарки, змиви речовини бурого кольору з підлоги під позначкою «1» та «9», фрагмент від окулярів, зразки крові, які передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Чернігівського районного управління ГУПН в Чернігівській області - знищити;

- бильце від дивану, яке передане на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Чернігівського районного управління ГУПН в Чернігівській області повернути ОСОБА_3 ;

- дві сережки з жовтого металу, сумку, куртку які передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Чернігівського районного управління ГУПН в Чернігівській області повернути ОСОБА_6 ;

- два DVD-R диски з написом «MyMEDIA» - залишити в матеріалах кримінального провадження №0000541 від 13.02.2025.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали суду проголошено 11.12.2025 о 13.50 год.

Суддя ОСОБА_1