Справа №705/64/21
1-кп/705/289/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м.Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ( у режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000937 від 15.11.2020, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Верхнячка Уманського району Черкаської області, громадянки України, з вищою освітою, вдови, пенсіонерки, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11.01.2021 до Уманського міськрайонного суду Черкаської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000937 від 15.11.2020 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

27.11.2025 обвинуваченою ОСОБА_6 у системі «Електронний суд» сформовано клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. У клопотанні зазначено, що відповідно до пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 14.11.2020 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України. На сьогодні з моменту вчинення інкримінованого правопорушення минуло більше п`яти років. У клопотанні обвинувачена посилалась на висновки Касаційного кримінального суду у справі № 712/8174/23 та просила звільнити її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності та закрити кримінальне провадження.

У судовому засіданні 03.12.2025 обвинувачена ОСОБА_6 подане клопотання підтримала, просила суд його задовольнити.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримав подане обвинуваченою клопотання. Зазначив, що кримінальне правопорушення було вчинено 14.11.2020, тому станом на час розгляду кримінального провадження сплив строк давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності. Тому просив звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України та закрити кримінальне провадження № 0000937 від 15.11.2020.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 та звільнення її від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження. Зазначив, що строки за кримінальним провадженням не зупинялися та не переривалися. Водночас звертав увагу обвинуваченої, що закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою обставиною.

Обвинувачена щодо зауважень прокурора пояснила, що наполягає на закритті кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності та розуміє наслідки закриття кримінального провадження за вказаною обставиною. Зазначила, що таке рішення нею прийняте через вік та стан здоров`я, тому не бажає у подальшому доводити свою невинуватість.

Потерпіла ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 у судовому засіданні щодо клопотання обвинуваченої про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності поклалися на розсуд суду.

Суд, заслухавши клопотання обвинуваченої, думку інших учасників справи, дослідивши обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000937 від 15.11.2020, дійшов такого висновку.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що вчинила умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, за таких обставин.

ОСОБА_6 14 листопада 2020 року близько 15 год. 45 хв., перебуваючи біля торгівельних дерев`яних кіосків, що розміщені на території Національного дендрологічного парку «Софіївка», котрий розташований за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Київська, 12-А, підійшла до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час сварки з останньою, на ґрунті тривалих особистих неприязних стосунків, діючи умисно та цілеспрямовано, тримаючи обома руками металевий візок типу «кравчучка», з метою нанесення тілесних ушкоджень, штовхнула ним потерпілу два рази, в результаті чого остання відчула біль в області передньої поверхні лівої гомілки. Далі, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, аналогічним способом, ОСОБА_6 ще один раз штовхнула металевим візком типу «кравчучка» в ліву гомілку ноги ОСОБА_4 , в результаті чого, остання не втримала рівновагу та впала на лівий бік, і відчула різкий біль в області лівого плечового суглобу. В результаті вище вказаних обставин, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 05-7-01/825 від 30.11.2020, ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому шийки лівої плечової кістки зі зміщенням відламків, який відноситься до категорії ушкоджень середнього степеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я, та два садна передньої поверхні лівої гомілки в середній третині, синця верхньої третини лівої гомілки по передній поверхні, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Правова кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_6 органом досудового розслідування визначена як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, відноситься до нетяжких злочинів. Санкція ч. 1 ст. 122 КК України передбачає покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років або позбавленням волі на строк до трьох років.

Пункт 1 ч. 2 ст. 284 КПК України визначає, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Як вбачається з вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Норма статті 49 КК України є імперативною, тобто підлягає обов`язковому застосуванню судом за наявності встановлених законом умов, і розширеному тлумаченню не підлягає.

Давність притягнення до кримінальної відповідальності полягає в тому що, якщо сплинули відповідні строки з часу вчинення злочину, притягнення до кримінальної відповідальності неможливе, суд не може притягнути особу до кримінальної відповідальності, якщо особа заявляє клопотання про застосування строків давності.

Будь-яких даних про те, що перебіг давності зупинявся або переривався з підстав, зазначених ч.ч. 2, 3ст. 49 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що міститься у п. 1 Постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Пунктом 8 вказаної постанови встановлено, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням давності є обов`язковим для суду, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.

При цьому, закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, оскільки обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Положеннями статті 285 КПК України встановлено, що особі, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Тобто, установивши обставини, що дають підстави для закриття справи, суд повинен їх дослідити і в разі згоди особи ухвалити рішення про її звільнення від кримінальної відповідальності.

Системний аналіз наведених норм закону вказує на те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження: досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Оскільки обвинувачена ОСОБА_6 скористалася своїм правом щодо звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та має право на таке звільнення, а суд, в свою чергу, роз`яснив обвинуваченій її право на звільнення від кримінальної відповідальності та юридичні наслідки щодо реалізації цього права, в тому числі, і те, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не має реабілітуючого характеру, і обвинуваченою надано згоду на звільнення від кримінальної відповідальності із зазначених вище підстав, суд доходить висновку, що клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 належить задовольнити.

Що стосується цивільного позову, слід зазначити таке.

Статтею 129 КПК України передбачено вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні, а саме: ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому; у разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові; у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених ч. 1 ст. 326 КПК України, суд залишає позов без розгляду.

Тобто, КПК України не передбачено вирішення цивільного позову одночасно із вирішенням питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

З огляду на викладене, суд позбавлений можливості розглянути та вирішити цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тому його слід залишити без розгляду, роз`яснивши потерпілій право звернення з вказаним позовом у порядку цивільного судочинства.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 7, 284, 286, 288, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити обвинувачену ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000937 від 15.11.2020 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, закрити.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1