Справа № 127/2625/26
Провадження № 1-і/127/2/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши заяву засудженого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про надання дозволу на короткочасний виїзд за межі колонії на території України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява засудженого ОСОБА_2 про надання дозволу на короткочасний виїзд за межі колонії на території України.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер брат ОСОБА_2 ОСОБА_3 . Підставою для надання дозволу на виїзд є рішення Конституційного суду України 11-р (II)/2023 від 20.12.2023 року, у зв`язку із чим ОСОБА_2 просить надати дозвіл на короткочасний виїзд до села Тимково, Подільський район, Одеська область.

Дослідивши заяву, суд вважає, що вона підлягає поверненню ОСОБА_2 з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається, зокрема, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Статтею 537 КПК України визначено вичерпний перелік питань, які вирішуються судом під час виконання вироків. Означена стаття 537 КПК України не наділяє суд повноваженнями розглядати клопотання засуджених до позбавлення волі про надання короткочасних виїздів за межі колонії.

Згідно з ч. 1 ст. 111 КВК України засудженим, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, дільницях соціальної реабілітації виправних колоній мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання і дільницях соціальної реабілітації виправних колоній середнього рівня безпеки та виховних колоніях, дозволяються короткочасні виїзди за межі колонії на території України на строк не більше семи діб, не включаючи часу, необхідного для проїзду в обидва кінці (не більше трьох діб), у зв`язку з такими винятковими особистими обставинами: смерть або тяжка хвороба близького родича, що загрожує життю хворого; стихійне лихо, що спричинило значну матеріальну шкоду засудженому або його сім`ї; одержання медичної допомоги, якщо така допомога не може бути надана установою виконання покарань, за наявності відповідного висновку лікаря такої установи.

Відповідно до ч. 2 ст. 111 КВК України, заява засудженого про терміновий виїзд у зв`язку з винятковими обставинами має бути розглянута протягом доби. Дозвіл на короткочасний виїзд дається начальником колонії з урахуванням особи і поведінки засудженого. Час перебування засудженого поза межами колонії зараховується в строк відбування покарання. Вартість проїзду засудженого оплачується ним особисто або його родичами.

Порядок короткочасних виїздів засуджених визначається КВК України та Інструкцією про порядок надання засудженим короткочасних виїздів за межі установ виконання покарань затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 22.11.2011 № 3361/5.

Відповідно до положень пункту 7 Інструкції про порядок надання засудженим короткочасних виїздів за межі установ виконання покарань, вбачається, що дозвіл на короткочасний виїзд дається начальником установи з урахуванням особи і поведінки засудженого під час відбування покарання. Тривалість короткочасного виїзду встановлюється начальником установи з урахуванням підстав, відповідно до яких надається короткочасний виїзд, та віддаленості установи від населеного пункту, до якого виїжджає засуджений.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду № 11-р(II)/2023 від 20.12.2023, окремі приписи частини першої статті 111 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) в тім, що вони унеможливлюють застосування до засуджених до довічного позбавлення волі осіб короткочасних виїздів за межі колонії на території України у зв`язку з такою винятковою особистою обставиною, як смерть або тяжка хвороба близького родича, що загрожує життю хворого,

Поряд з цим, визнання неконституційнимиокремих приписів частини 1 статті 111 КВК України не змінює порядку вирішення клопотань про короткочасний виїзд засуджених, який встановлений ч. 2 ст. 111 КВК України та п. 7 Інструкцією про порядок надання засудженим короткочасних виїздів за межі установ виконання покарань, та не зобов`язує суд розглядати клопотання засуджених до довічного позбавлення волі про короткочасний виїзд за межі установ виконання покарань замість начальника установи, в якій відбуває покарання засуджений.

Таким чином, враховуючи зазначені вище обставини, суд вважає, що заяву засудженого ОСОБА_2 про надання дозволу на короткочасний виїзд необхідно повернути засудженому, оскільки надання дозволу на короткочасний виїзд за межі колонії засудженій особі, яка тримається в установі виконання покарань, належить до компетенції начальника установи, і не може бути предметом судового розгляду при виконанні вироку суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 372, 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву засудженого ОСОБА_2 про надання дозволу на короткочасний виїзд за межі колонії на території України повернути засудженому ОСОБА_2 .

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя: