Провадження №1-кп/447/291/25
Справа №447/3146/25
У Х В А Л А

16.12.2025 м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Львівської області в складі колегії суддів:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Миколаєві Львівської області в межах кримінального провадження № 0000380 від 18 березня 2025 року клопотання прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Держів, Миколаївського району, Львівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 156, частинами 1, 3, 4 статті 301-1КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

у провадженні Миколаївського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 156, частинами 1, 3, 4 статті 301-1КК України.

29 квітня 2025 року слідчим суддею Залізничного районного суду м. Львова підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави - 757 000 гривень, терміном до 27 червня 2025 року.

23 червня 2025 року ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова підозрюваному ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 29 липня 2025 року включно із визначенням розміру застави - 757 000 гривень строком до 29 липня 2025 року, в подальшому строк досудового розслідування продовжено до 29 жовтня 2025 року.

16 жовтня 2025 року прокурор Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_5 подала клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 терміну дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів з визначенням застави у розмірі 250 прожиткових мінімумів доході громадян для працездатних осіб, що становить 757 000 гривень.

Клопотання вручено обвинуваченому та захиснику.

Подане клопотання мотивує тим, що є достатні підстави стверджувати про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, що ОСОБА_6 може переховуватися від органу досудового розслідування або від суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке Законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Крім цього, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, шляхом переконання їх відмовитися давати свідчення, надати інші або змінити їх взагалі. Також обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Прокурор зазначає також, що вказані потреби судового розгляду справи виправдовують застосування до ОСОБА_6 єдиного правильного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як ступінь втручання у права та свободи особи. Зокрема, застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, оскільки навіть застосування до підозрюваного цілодобового домашнього арешту із електронним засобом контролю не дозволить виключити ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується, так як такі вчиняються із мобільних терміналів або комп?ютерної техніки, доступ до яких у обвинуваченого в межах місця проживання залишиться, в тому числі можливість використання мобільних терміналів родичів, друзів або придбання нового шляхом доставки такого на місце проживання.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 клопотання підтримала та просила таке задовольнити.

Обвинувачений та захисник частково визнали клопотання, просили зменшити визначений прокурором розмір застави.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, вважає, що клопотання прокурора підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу суд враховує вимоги п.п.3,4,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Водночас, відповідно по п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України», Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі "Нечипорук і Йонкало проти України" в пункті 175 зазначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви" (Jecius v. Lithuania), N 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX).

Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами (рішення у справі "Яблонський проти Польщі" (Jabtoriski v. Poland), N 33492/96, п.80, від 21 грудня 2000 року). Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи "за" і "проти" звільнення з-під варти не повинні бути "загальними й абстрактними" (рішення у справах "Іловецький проти Польщі" [Ilowiecki v. Poland), N 27504/95, п.61, від 4 жовтня 2001 року, та "Смирнова проти Росії" (Smirnova v. Russia), NN 46133/99 і 48183/99, п.63, ECHR 2003-IX).

Судом враховуються положення ст. 178 КПК України, згідно з якими суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, визначенні даною статтею, зокрема вік обвинуваченого, сімейний та матеріальний стан, рід занять, тяжкість злочину та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених 2 статті 156, частинами 1, 3, 4 статті 301-1 КК України, які, згідно зі ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином.

29 квітня 2025 року слідчим суддею Залізничного районного суду м. Львова обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави 757 000 гривень, терміном до 27 червня 2025 року.

23 червня 2025 року ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 29 липня 2025 року включно із визначенням розміру застави- 757 000 гривень строком до 29 липня 2025 року, в подальшому строк досудового розслідування продовжено до 29 жовтня 2025 року.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 21 жовтня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави 605 600 гривень, терміном до 18 грудня 2025 року.

Вирішуючи питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує, що ризики, зазначені в ухвалі слідчого судді від 18.09.2025 про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати, а саме: п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_6 може переховуватися від органу досудового розслідування або від суду, може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, шляхом переконання їх відмовитися давати свідчення, надати інші або змінити їх взагалі, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Суд вважає доцільним продовження обвинуваченому ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою. На переконання суду, застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Окрім цього, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим не суперечить вимогам ст. 5 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», вказаним у рішенні Європейського суду з прав людини від 09.10.2014 у справі «Чанєв проти України», оскільки в матеріалах справи існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів у відношенні до обвинуваченого чи зменшення ризиків заявлених прокурором на даний не встановлено.

Щодо доводів захисника ОСОБА_7 про наявність підстав для зменшення визначеного у клопотанні прокурором розміру застави, колегія суддів вважає, що такі є частково обгрунтованими.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Застава у кримінальному провадженні вважається процесуальним примусом, який застосовується до обвинуваченого та накладає відповідні зобов`язання не тільки на обвинуваченого, а також на іншу особу, яка погодилась внести заставу за останнього (заставодавця). Так, застава забезпечує виконання обвинуваченим обов`язків, покладених на обвинуваченого як процесуальним законом, так і обов`язків, покладених суддею, що передбачені пунктами 1-9 частини 5 статті 194 КПК, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Застава як вид запобіжного заходу полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків з умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків (ч. 1 ст. 182 КПК). При цьому, згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За умови зменшення існування ризику кримінального провадження застава зможе і в подальшому достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, хоча і в меншому розмірі, ніж її було визначено первісно.

Тобто застава забезпечує дієвість кримінального провадження, що обумовлюється забезпеченням виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Варто зауважити, що при внесенні коштів в якості застави заставодавець має усвідомлювати пов`язані з цим ризики, в тому числі і можливість звернення внесених коштів у дохід держави, адже відповідно до приписів ч. 3 ст. 182 КПК України при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

Колегія суддів врахувала обставини кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та вважає за можливе визначити розмір застави обвинуваченому ОСОБА_6 відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки такий буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Враховуючи вищенаведене, керуючись статтями 176, 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 13 лютого 2026 року включно, із утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)», що за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 20.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу у розмірі 190 (сто дев`яносто) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 575 320 (п`ятсот сімдесят п`ять тисяч триста двадцять) гривень.

У випадку внесення застави, покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

-не відлучатися за межі Львівської області без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування) роботи, навчання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинуваченим ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання даних обов`язків застава звертається в дохід держави.

Копію ухвали вручити обвинуваченому негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3