Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/2446/24
номер провадження 1-кп/695/228/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2025 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000267 від 11.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и в:

у провадженні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження № 0000267 від 11.05.2024 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з підстав зазначених у клопотанні, яке приєднане до матеріалів справи.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, так як ризики заявлені прокурором не доведені.

Захисник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки обвинувачений більше року перебуває під вартою. Вказав, що прокурором жоден ризик не доведений та не підтверджений. Більшість свідків надали показання у судовому засіданні. Проживає обвинувачений разом з вітчимом та мамою, які перебувають майже кожне судове засідання у залі суду. Просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши обвинуваченого, захисника та прокурора, ознайомившись з обвинувальним актом та доданими матеріалами, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою суду від 05.08.2025 продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів до 03.10.2025.

Підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слугувала наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно із ч.3 ст.331 КПК України за наслідками розгляду питання про доцільність продовження тримання під вартою обвинуваченого, суд своєю ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

При вирішенні питання щодо заявленого клопотання, суддя приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме справу «Харченко проти України», за якою встановлено порушення вимог п.3 ст.5 Конвенції щодо надмірного тривалого тримання особи під вартою, а також те, що національні суди не розглядали жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.

По справі «Мамедова проти Росії», ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Згідно з п.3 ст.5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі «Яблонський проти Польщі», від 23 вересня 1998 року у справі «І.А. проти Франції», від 04 жовтня 2001 року у справі «Іловецький проти Польщі»).

При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії»). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства (суду) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

В рішенні «Тодоров проти України» ЄСПЛ зазначив, що для продовження тримання особи під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.

Суд враховує, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Також суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 перебуває під вартою з 11.05.2024, має постійне місце проживання, є особою молодого віку, проживає разом з родиною.

На думку суду, сам по собі факт вчинення інкримінованого обвинуваченому правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від суду, переховування, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків, не свідчить про недостатність застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Крім того у суду відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду, та його належну поведінку. Однак, залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений у разі зміни запобіжного заходу, зможе вплинути на свідків чи ухилитись від суду.

За таких обставин, суд з урахуванням ризику переховування від суду та перешкоджання судовому розгляду, у тому числі й впливу на свідків, дійшов висновку про наявність підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому із триманням під вартою на інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, як домашній арешт.

Частинами 1 та 2 ст. 181 КПК України визначено, що домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Тому, обвинуваченому, слід змінити запобіжний захід із тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням на нього відповідних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 331, 372 КПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного відмовити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золотоноша Черкаської обл., проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) у виді тримання під вартою змінити на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком до двох місяців до 29.11.2025, з покладенням на нього обов`язків:

1) не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово без дозволу суду, крім випадків необхідності прибуття в укриття в разі оголошення повітряної тривоги на час воєнного стану;

2) прибувати до суду за кожним судовим викликом;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

4) утриматися від спілкування в будь-якій формі зі свідками у даному кримінальному провадженні, крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій;

5) здати за наявності на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон;

6) носити електронний засіб контролю, який застосовується в порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ України.

Копію ухвали передати на виконання до Золотоніського РВП ГУ НП в Черкаській області.

Зобов`язати орган поліції негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово та негайно забезпечити ОСОБА_5 носіння електронного засобу контролю.

Працівники відділення поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у випадку невиконання ним покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

По закінченню строку дії запобіжного заходу та за відсутністю клопотання прокурора, ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту вважається скасованою.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 з-під варти негайно в залі суду.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 негайно прибути до житла за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено та складено о 08.00 год. 03.10.2025.

Суддя ОСОБА_1