Справа № 352/885/20
Провадження № 1-кс/352/36/26
У Х В А Л А

20 січня 2026 рокум. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Тисменицького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на постанову прокурора про відмову в задоволенні клопотання,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області надійшла скарга ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на постанову прокурора про відмову в задоволенні клопотання щодо звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно. У поданій скарзі ОСОБА_2 просили скасувати постанову прокурора Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_4 від 30 грудня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання щодо звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно та зобов`язати прокурора звернутися до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно.

Вивчивши скаргу та дослідивши додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Згідно з частиною першою статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Положеннями частини першої статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

З матеріалів скарги вбачається, що заявником оскаржується постанова прокурора від 30 грудня 2026 року про відмову в задоволенні їх клопотання щодо звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно.

Водночас, пунктом 7 частини першої статті 303 КПК України передбачене право на оскарження постанови про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, а не будь-яких процесуальних дій, для проведення яких учасник кримінального провадження вносив клопотання слідчому.

Так, главами 20 та 21 КПК України передбачені види слідчих дій, які поділяються на гласні слідчі дії (допит, пред`явлення для впізнання, обшук, огляд, слідчий експеримент, освідування особи, призначення експертизи) та негласні слідчі (розшукові) дії (втручання у приватне спілкування, обстеження, обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи, установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу, спостереження за особою, річчю або місцем, аудіо-, відеоконтроль місця, контроль за вчиненням злочину, виконання спеціального завдання з розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації, негласне отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження (експертизи), використання конфіденційного співробітництва).

Натомість у відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Отже, вимогами статті 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню на досудовому провадженні, а оскаржуване ОСОБА_2 і ОСОБА_3 рішення прокурора про відмову в задоволенні клопотання щодо звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, не відноситься до таких рішень, що можуть бути оскаржені до слідчого судді на досудовому розслідуванні.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що згідно з частиною першою статті 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора. Тож, з урахуванням викладеного, а також положень статті 307 КПК України, повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий, дізнавач або прокурор, вчинити процесуальні дії, як - то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий, дізнавач, детектив, прокурор самостійно.

Відповідно до частини четвертої статті 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на постанову прокурора від 30 грудня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання щодо звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно.

На підставі викладеного та керуючись статтями 24, 303, 304, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на постанову прокурора про відмову в задоволенні клопотання.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати особам, які подали скаргу.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її отримання безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_5