Єдиний унікальний номер 725/3439/25
Номер провадження 1-кп/725/129/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2025 року

Чернівецький районний суд міста Чернівців

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001065від 23 березня 2025 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , із середньою освітою, не одруженого, офіційно працюючого майстром побутової техніки (ФОП), раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, а саме кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 342 КК України, за наступних обставин.

Так, 25 березня 2025 року о 8 годині 00 хвилин відповідно до Розстановки сил та засобів роти тактично-оперативного реагування управління патрульної поліції в Чернівецькій області ДПП від 25 березня 2025 року інспектор взводу № 2 роти тактично-оперативного реагування управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант ОСОБА_6 та поліцейський взводу № 1 роти тактично-оперативного реагування управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції старший сержант поліції ОСОБА_7 , які відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівниками правоохоронних органів, згідно своїх функціональних обов`язків заступили на денне чергування в м. Чернівці у складі автомобільного екіпажу патрульної поліції «сатурнТ-2».

Того ж дня, о 17 годині 18 хвилин інспектор ОСОБА_6 та поліцейський ОСОБА_7 , рухаючись службовим автомобілем із включеними проблисковими маячками синього кольору по вул. Вокзальній у м. Чернівці, виявили транспортний засіб «RenaultKangoo», номерний знак НОМЕР_1 , водій якого порушуючи Правила дорожнього руху, а саме вимоги дорожнього знаку 4.2. «Рух праворуч», здійснив поворот ліворуч з вул. Прутської на вул.. Вокзальну, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Враховуючи виявлене правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію України» поліцейські зупинили зазначений транспортний засіб поблизу будинку № 36 по вул. Вокзальній у м. Чернівці, встановивши що за кермом перебував ОСОБА_5 .

Під час перевірки документів інспектор ОСОБА_8 та поліцейський ОСОБА_7 також встановили, що ОСОБА_5 перебуває в розшуку відповідно до подання ІНФОРМАЦІЯ_2 № Е707782 від 8 грудня 2024 року через порушення правил військового обліку, що підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 210, 210-1 КУпАП. Враховуючи вказане, інспектор ОСОБА_6 та поліцейський ОСОБА_7 , керуючись ч. 5 ст. 24 Закону України «Про національну поліцію», ст. 259 КУпАП повідомили ОСОБА_5 про необхідність його доставки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що по АДРЕСА_3 , на що останні погодився.

Прибувши за вищевказаною адресою, інспектор ОСОБА_6 та поліцейський ОСОБА_7 перебували біля ОСОБА_5 та очікували на працівника центру комплектування та соціальної підтримки. У цей час до них прибула знайома ОСОБА_5 ОСОБА_9 , яка на його прохання мала відвезти автомобіль до місця його проживання. Остання сіла за кермо автомобіля та від будівлі ІНФОРМАЦІЯ_3 почала рух до вул. Головна, тоді ж ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що перед ним знаходяться працівники поліції, які виконують свої службові обов`язки, не бажаючи їм підкорюватися, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на здійснення опору відносно працівників правоохоронного органу, з метою перешкоджання нормальній діяльності правоохоронних органів, підриву їх авторитету та уникнення відповідальності за протиправні дії, своєї доставки до ІНФОРМАЦІЯ_4 через порушення військового обліку, почав тікати від працівників поліції, ігноруючи їхні законні вимоги щодо обмеження пересування у зв`язку із вчиненням ряду адміністративних правопорушень.

У подальшому, інспектор ОСОБА_6 наздогнав ОСОБА_5 по вул. Головна, 141 у м. Чернівці, де той підбіг до свого автомобіля, яким керувала на той момент ОСОБА_9 . Інспектор ОСОБА_6 , зрозумівши, що ОСОБА_5 має намір вчинити втечу за допомогою транспортного засобу, намагався його затримати, однак останній продовжував не реагувати на законні вимоги, вчинив фізичний спротив, вирвався від працівника поліції та в подальшому сів за кермо транспортного засобу. У цей час поліцейський ОСОБА_10 намагаючись попередити покидання місця скоєння правопорушення ОСОБА_5 , підійшов до зазначеного автомобіля, взявши за ручку водійських дверцят, намагався їх відчинити щоб затримати ОСОБА_5 , однак останній продовжуючи умисні протиправні дії, спрямовані на невиконання законних вимог працівників поліції, розпочав рух по смузі зустрічного руху, внаслідок чого поліцейський ОСОБА_7 втратив рівновагу та впав на асфальтне покриття.

У подальшому ОСОБА_5 розпочав переслідувати автомобільний екіпаж «Сатурн 104» у складі інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Чернівецькій області ДПП старшого лейтенанта ОСОБА_11 та командира взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Чернівецькій області ДПП старшого лейтенанта ОСОБА_12 , законні вимоги щодо зупинки яких ОСОБА_5 також не виконував, вчинивши втечу з місця вчинення правопорушення.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, однак в подальшому в ході розгляду даного кримінального провадження змінив свою позицію та визнав вину у повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому, підтвердивши при цьому викладені в обвинуваченні фактичні обставини вчинення ним 25 березня 2025 року опору працівникам правоохоронних органів під час виконання ними службових обов`язків, за обставин вказаних у обвинувальному акті. Також вказав, що дійсно 25 березня 2025 року був зупинений працівниками поліції за порушення ПДР та в подальшому вони, виявивши що він перебуває у розшуку запропонували під`їхати до ТЦК, на що він погодився. Однак в подальшому, перебуваючи в стані «адреналіну» почав від них тікати, розуміючи які можливі наслідки відвідування ТЦК та на їх вимоги щодо зупинки не реагував, а в подальшому покинув місце пригоди на автомобілі.

Також вказав, що потерпілому ОСОБА_7 завдану моральну шкоду відшкодував в повному обсязі, а також вибачився перед ним. Просив суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд даного кримінального провадження у його відсутності, а також вказав, що обвинуваченим у повному обсязі відшкодована завдана йому шкода, а тому просив поданий цивільний позов про стягнення завданої в наслідок кримінального правопорушення залишити без розгляду.

Не зважаючи на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його вина також підтверджується наступними дослідженими та проаналізованими судом доказами, а саме:

Протоколом огляду місця події від 25 березня 2025 року, відповідно до якого було оглянуто місце події за адресою вул. Головна, 139 - узбіччя дороги паралельно парку ім. Т.Г. Шевченко. На даному узбіччі припаркований автомобіль білого кольору з написом «Національна поліція». На капоті автомобіля знаходяться речі, а саме футболка синього кольору, кофта чорного кольору, сумка наплічна з різнокольоровими полосками, мобільний телефон «Айфон» червоного кольору, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 ( а.п. 10-11, т. 1)

Протоколом огляду місця події від 25 березня 2025 року з таблицями фотоілюстрацій, відповідно до якого було оглянуто частина земельної ділянки на АДРЕСА_4 , де між гаражами виявлено транспортний засіб «RenaultKangoo», номерний знак НОМЕР_1 , жовтого кольору, який перебував у зачиненому стані та на якому були виявлені сліди рук. Крім того, в ході даної слідчої дії були вилучені змиви слідів рук, які були упаковані в паперовий конверт ( а.п.12- 31, т. 1)

Протоколом огляду речей від 1 квітня 2025 року з таблицями фотоілюстраціями, згідно якого предметом огляду було виявлене на місці події посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 ( а.п. 43-47, т. 1)

Протоколом огляду речей від 1 квітня 2025 року з таблицями фотоілюстраціями, згідно якого предметом огляду було виявлене на місці події футболка синього кольору із надписом «REEBOK» та кофта з капюшоном чорного кольору з білими вставками ( а.п. 51-55, т. 1)

Протоколом огляду речей від 1 квітня 2025 року з таблицями фотоілюстраціями, згідно якого предметом огляду був виявлений на місці події мобільний телефон марки Айфон, червоного кольору в чохлі синього кольору ( а.п. 58-64, т. 1)

Копією посвідчення старшого сержанта поліції ОСОБА_7 ( а.п.73, т.1)..

Протоколом проведення слідчого експерименту від 23 квітня 2025 року з додатком диском, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 продемонстрував події, які відбувалися 25 березня 2025 року у м. Чернівці по вул. Головна, зокрема щодо перебуваючи біля приміщення ТЦК, де обвинувачений передав ключі від свого автомобіля своїй дівчині та після того як вона сіла за кермо та почала рухатися в бік вул. Головна, він побіг в напрямку вул. Головна, не реагуючи на їх вимогу зупинитися. Вони в свою чергу із ОСОБА_6 розпочали його наздоганяти та під час переслідування ними неодноразово подавалися усні команди щодо зупинки, однак він їх ігнорував. Перебуваючи на вул. Головна він не припиняв бігти. Після того як ОСОБА_6 його наздогнав, до них під`їхав автомобіль обвинуваченого та останній зміг вирватися, сісти до автомобіля та покинути місце події, а потерпілий в свою чергу при спробі затримати обвинуваченого втратив рівновагу та впав ( а..п.75-81, т.1)

Протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 27 березня 2025 року, відповідно до якого ОСОБА_7 на фото № 3 впізнав ОСОБА_5 , як особу яка 25 березня 2025 року здійснила опір працівнику поліції. Впізнав за загальним виразом обличчя, формою носу, положенням очей, розміру брів та вигляду лоба ( а.п. 85- 88, т. 1).

Висновком судово-медичної експертизи №220 мд від 16 квітня 2025 року, відповідно до якого встановлено що ОСОБА_7 знаходився на стаціонарному лікуванні в ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» у нейрохірургічному відділенні з 25 березня 2025 року по 1 квітня 2025 року з діагнозом : Струс головного мозку. Згідно наданих медичних документів у ОСОБА_7 виявлено наступні тілесні ушкодження: струс головного мозку. Вищевказане тілесне ушкодження виникло в результаті не менше як однократної травмуючої дії твердого тупого предмету, по строку та обставинам може відповідати вказаному в постанові і відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень ( а.п.91-92, т. 1)

Протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 25 березня 2025 року, відповідно до якого ОСОБА_6 на фото № 2 впізнав ОСОБА_5 , як особу яка 25 березня 2025 року здійснила опір працівнику поліції ( а.п.100-103, т. 1).

Протоколом огляду предмету від 27 березня 2025 року, відповідно до якого було оглянуто диск для лазерних зчитувальних систем зчитування формату DVD-R, який був наданий Управлінням патрульної поліції Чернівецької області та на якому зафіксовані події 25 березня 20255 року, зокрема з моменту зупинки ОСОБА_5 за порушення ПДР, оформлення постанови до моменту доставки його до приміщення ТЦК та подальші дії щодо чинення опору працівникам поліції, невиконання їх вимоги щодо зупинки, а також дані щодо переслідування обвинуваченого працівниками поліції та вжиття заходів щодо його затримання ( а.с.121- 174, т. 1)

При цьому, з переглянутого в ході судового засідання відео убачається дані щодо подій 25 березня 2025 року, зокрема з моменту зупинки ОСОБА_5 за порушення ПДР, оформлення постанови до моменту доставки його до приміщення ТЦК, період очікування біля ТК та приїзд ОСОБА_9 , а також подальші дії щодо чинення опору працівникам поліції та невиконання їх вимоги щодо зупинки, а також дані щодо переслідування обвинуваченого працівниками поліції та вжиття заходів щодо його затримання( а.п. 177, т. 1).

Так, відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Згідно із ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом; суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора, що передбачено ч. 1 ст. 92 КПК України.

Для реалізації вказаного, ст. 93 КПК України передбачено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 94 КПК України на суд покладено обов`язок оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При цьому, положеннями ч. 2 ст. 342 КК України передбачено кримінальну відповідальність за опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, державному виконавцю чи приватному виконавцю під час примусового виконання рішень, члену громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовцеві під час виконання цими особами покладених на них обов`язків щодо охорони громадського порядку або уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Основним безпосереднім об`єктом злочину виступає зокрема нормальна діяльність правоохоронних органів, громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону та законних військових формувань на території України. Додатковим факультативним об`єктом може бути здоров`я особи.

Потерпілим від злочину, крім іншого, є працівник правоохоронного органу.

Згідно з усталеною судовою практикою (постанова Верховного Суду від 22.02.2022 року у справі № 559/2733/18) опором у значенні статті 342 КК України є активна фізична протидія виконанню поліцейським чи іншою особою, названою в диспозиції вказаної статті, його законних повноважень.

Опір характеризується такими ознаками: 1) він полягає в активних діях; 2) дії винного спрямовані на організм потерпілого, полягають у застосуванні фізичної сили до нього; 3) вони перешкоджають (протидіють) виконанню потерпілим своїх функцій, реалізації повноважень; 4) дії винного вчинені в момент виконання потерпілим покладених на нього обов`язків.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується виною у формі прямого умислу. Винний усвідомлює, що чинить опір саме працівникові правоохоронного органу - під час виконання ним службових обов`язків і бажає тим самим перешкодити виконанню ним своїх обов`язків.

Таким чином, виходячи з наведеного, для визначення наявності в діях обвинуваченого особи складу «опору» у значенні цього положення сторона обвинувачення має довести не тільки наявність об`єктивної сторони діяння, тобто певного активного фізичного впливу з боку обвинуваченої особи, але і умисел цієї особи саме на протидію виконанню службових обов`язків.

Таким чином, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що протиправними діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 342 КК України, а саме: вчинення опору працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків й відповідно органом досудового розслідування його дії кваліфіковані вірно.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому покарання, суд відповідно до ст. ст. 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, відповідно до ст. 66 КК України, як пом`якшуючі покарання ОСОБА_5 обставини суд враховує визнання вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого,не встановлено.

Крім того, при призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, зокрема те, що згідно із ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 342 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів.

За таких обставин, ураховуючи конкретні обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також особу винного та характеризуючи його дані, зокрема те, що він свою вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, вибачився перед потерпілим, на диспансерному обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, офіційно працевлаштований, відсутні негативні характеристики за місцем проживання, відшкодував завдану потерпілому ОСОБА_7 шкоду та потерпілий ОСОБА_7 до нього будь-яких претензій не має, раніше в силу ст. 89 КК є таким, що не судимий, суд керуючись принципом справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання за вчинене в межах санкції, встановленої ч.2 ст. 342 КК України у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп.

Саме такий вид покарання на погляд суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того відсутні підстави для задоволення усного клопотання захисника обвинуваченого про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.48КК України у зв`язку зі зміною обстановки та закриття кримінального провадження, з огляду на наступне.

Так, статтею 48КК України визначено, що особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005, в ст. 48 КК України передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила.

Для застосування ст.48КК України необхідно встановити, що особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13.04.2023 у справі №157/1091/22 (провадження №51-3787 км 22), відповідно до якого особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового кримінального правопорушення. Такі зміни умов життєдіяльності повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Збереження суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення на момент розгляду справи в суді не перешкоджає застосуванню ст.48КК України у разі, коли у зв`язку зі зміною обстановки особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, перестала бути суспільно небезпечною.

Крім того, для встановлення того, що на час розгляду справи в суді обстановка змінилась, необхідно встановити не тільки те, яка обстановка існувала під час вчинення кримінального правопорушення, а й те, в чому саме полягає її зміна на час розгляду справи.

Разом з тим, доказів того, що обвинувачений перестав бути суспільно небезпечною особою та обстановка навколо нього, зокрема підстави та причини за яких він вчинив опір працівникам правоохоронного органу, зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення ним нового злочину, суду не надано, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений на транспортний засіб згідно ухвали слідчого судді скасувати.

Відповідно до положень ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 65-69, ст. 75-76 КК України, ст.ст. 368, 369-371, 373-376, 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 342 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп.

Речові докази :

- вилучений та оглянутий транспортний засіб марки «RenaultKangoo», номерний знак НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання власнику .., - залишити за останнім;

- посвідчення водія серії НОМЕР_2 та квитанцію замовлення клієнта № ЦО -703 від 24 березня 2025 року, які передані на зберігання ОСОБА_5 , - залишити за останнім;

- футболку синього кольору із надписом «REEBOK» та кофту з капюшоном чорного кольору з білими вставками, які передані на зберігання ОСОБА_5 , - залишити за останнім;

- мобільний телефон марки «Айфон» червоного кольору в чохлі синього кольору, який передано на зберігання ОСОБА_5 , - залишити за останнім;

- ДВД-диски залишити в матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31 березня 2025 року та частково скасований ухвалою Чернівецького районного суду міста Чернівці від 29 травня 2025 року, на транспортний засіб марки «RenaultKangoo», номерний знак НОМЕР_1 , якій належить на праві власності ОСОБА_5 , - скасувати.

Цивільний позов ОСОБА_7 про стягнення завданої внаслідок кримінального правопорушення шкоди, - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення та подається до Чернівецького Апеляційного суду через Чернівецький районний суд міста Чернівців.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя Чернівецького районного

суду міста Чернівців ОСОБА_1