Справа № 557/1491/25
В И Р О К

Іменем України

18 грудня 2025 року селище Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

секретар судового засідання ОСОБА_4

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Гоща матеріали об`єднаних кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000143 від 18.07.2025, та № 0000138 від 12.07.2025 щодо обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне Рівненської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, військовослужбовця, раніше судимого вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 01.09.2025 за ч. 1 ст. 190 КК України до 1 року пробаційного нагляду, вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 28.11.2025 за ч. 1 ст. 263 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненовід відбування покарання з випробуванням та визначено іспитовий строк у 3 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1, 3 ст. 357 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 11 липня 2025 року в період часу з 12 по 14 годину, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на околиці села Томахів Бабинської територіальної громади Рівненського району Рівненської області, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу, через незамкнені двері проник до автомобіля марки «Peugeot Partner», д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 4200 гривень та кутову шліфувальну машину марки «Дніпро-М GL-240» вартістю 2450 гривень, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 6650 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану.

Також, 11 липня 2025 року у період часу з 12 по 14 годину, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи на околиці села Томахів Бабинської територіальної громади Рівненського району Рівненської області, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, через незачинені двері проник до автомобіля марки «Peugeot Partner», д.н.3. НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , де із салону вказаного автомобіля викрав паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 12 березня 1997 року Гощанським РВ УМВС України в Рівненській області на ім?я ОСОБА_5 , яким розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 357 КК України, тобто незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом.

Окрім того, ОСОБА_3 діючи повторно, 15 липня 2025 року приблизно о 12 год. 00 хв., точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи поблизу водойми, що неподалік вулиці Застав?я у селищі Гоща Рівненського району Рівненської області, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу, викрав рюкзак, належний ОСОБА_6 , який знаходився на сидінні мотоцикла марки «Loncin», д.н.3. НОМЕР_4 , в якому знаходилися грошові кошти в сумі 2000 гривень та мобільний телефон марки «ZTE BLADE A51 lite 2/32 GB Blue» вартістю 1251 гривня, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 3251 гривня.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Окрім того, 15 липня 2025 року приблизно о 12 год. 00 хв., точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу перебуваючи поблизу водойми, що неподалік вулиці Застав?я у селищі Гоща Рівненського району Рівненської області, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу, викрав рюкзак, належний ОСОБА_6 , який знаходився на сидінні мотоцикла марки «Loncin», д.н.з. НОМЕР_4 , в якому знаходився офіційний документ - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_5 серії НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_6 , яким

розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, тобто викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того, ОСОБА_3 17 липня 2025 року у першій половині дня перебуваючи в селищі Гоща Рівненського району Рівненської області, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу, через незачинені двері проник до будинку, що знаходиться по АДРЕСА_2 , де таємно викрав бензопилу марки «STIHL MS 180» вартістю 5051 гривень 28 копійок, після чого залишив приміщення будинку, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду у зазначеному розмірі.

Таким чином, ОСОБА_3 здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім того, ОСОБА_3 діючи повторно, 19 липня 2025 року о 08 год. 54 хв. перебуваючи в селищі Гоща Рівненського району Рівненської області, переслідуючи умисел, спрямований на викрадення чужого майна, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу, проник до кабіни автомобіля марки ««Mercedes Benz», д.н.з. НОМЕР_7 , який знаходився біля магазину «Гощанка» по вул. Рівненська, буд. 15, в селищі Гоща Рівненського району Рівненської області, звідки таємно викрав бензопилу марки «STIHL MS 250» вартістю 10 767 гривень 90 копійок, після чого залишив вказане місце, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду у зазначеному розмірі.

Таким чином, ОСОБА_3 здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло чи інше володіння особи, вчинене в умовах воєнного стану, чим скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

2. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені:

- частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану; таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану; таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в житло, вчинене в умовах воєнного стану; таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше володіння особи, вчинене в умовах воєнного стану;

- частиною 1 статті 357 а саме - викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів;

- частиною 3 статті 357, а саме - незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та порядок їх дослідження, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях, ніхто з учасників судового провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, а також доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише показаннями обвинуваченого та матеріалами кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

3.Позиції сторін кримінального провадження.

3.1.Позиція сторони обвинувачення.

Позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальних актах, що були складені: 28 серпня 2025 року слідчим СВ відділення поліції № 5 Рівненського управління поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_9 та затверджений прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_2 ; 29 вересня 2025 року заступником начальника СВ відділення поліції № 5 Рівненського управління поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_10 та затверджений прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_2 .

За змістом обвинувальних актів, який підтримав прокурор, орган досудового розслідування вважав установленим те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185, ч. 1 і 3 статті 357 КК України.

Під час виступу у судових дебатах прокурор просив визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частною 4 ст. 185, частинами 1 і 3 статті 357 КК України, зазначив, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставини, обставини, що обтяжують покарання відсутні. Прокурор просив призначити покарання ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 357 КК України у виді двох років обмеження волі; за ч. 1 ст. 357 КК України у виді двох років обмеження волі; за сукупністю кримінальних правопорушень призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років; стягнути з обвинуваченого суму витрат на залучення експертів; згідно з ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 28.11.2025 у виді позбавлення волі строком 5 років.

3.2. Позиція сторони захисту.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінальних правопорушень за пред`явленим обвинуваченням визнав, надав показання, не оспорював правову кваліфікацію своїх дій та фактичні обставини справи. Просив призначити покарання, не пов`язане з реальним побавленням волі.

3.3. Позиція потерпілих.

Потерпілі в судове засідання не з`явилися, подали до суду клопотання про розгляд кримінального провадження без їхної участі, в яких зазначили, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого не мають.

4.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

4.1.Показання обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1 і 2 статті 263 КК України визнав повністю, у скоєному розкаявся, підтвердив обставини скоєння ним злочину, які викладені в обвинувальному акті, та дав показання стосовно обставин скоєння ним кримінальних правопорушень, - час, місце, спосіб, мета скоєння кримінального правопорушення.

Зокрема, показав, що крадіжки вчиняв кожного разу, як йому випадала така нагода, коли речі залишалися без нагляду чи двері у приміщення були незамкненими. У вчиненому розкаявся, зазначив, що хоче повернутися до ЗСУ і продовжити службу.

5.Висновки суду.

Сторони кримінального провадження під час судового розгляду не заявляли клопотання про визнання наданих прокурором доказів недопустимими, відповідно до положень частини третьої статті 89 КПК України.

Оцінюючи досліджені під час судового розгляду вищезазначені докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України.

Проаналізувавши надані сторонами кримінального провадження докази з точки зору доведеності ознак складу кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченому, суд вважає, що сукупність встановлених під час судового розгляду обставин виключає існування будь-яких інших подій, ніж ті, що викладені в обвинувальному акті.

Суд дійшов висновку, що прокурор надав допустимі, належні, достовірні та достатні докази для визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 185, а також - частинами першою та третьою статті 357 КК України.

7.Обставини, які пом`якшують, обтяжують покарання.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року, № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.

8.Мотиви призначення покарання обвинуваченому.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Статті 65-73 КК є кримінально-правовими нормами, які визначають загальні засади та правила призначення покарання.

Питання призначення покарання визначає форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Конституційний Суд України у своєму рішенні за № 15-рп/2004 зазначив про те, що, окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Тобто, покарання повинно перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного.

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив тяжкі злочини і кримінальні проступки, на обліках у лікаря-нарколога, у лікаря-психіатра не перебуває, неодружений, немає на утриманні неповнолітніх дітей, за місцем служби характеризується негативно, за місцем проживання характеризується нейтрально.

Суд вважає, що для обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк, що передбачений у санкції ч. 4 ст. 185 КК України, а також у виді обмеження волі на строк, передбачений частинами 1 і 3 статті 357 КК України.

На думку суду, призначення покарання у виді позбавлення волі з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим статтею 2 КПК України, і буде пропорційним, тобто необхідним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20.07.2022 (справа № 519/691/19), правила призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, які передбачені частинами першою та четвертою ст. 70 КК України, застосовуються у випадках їх самостійної кваліфікації як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті КК, якими передбачено відповідальність за окремі склади кримінальних правопорушень і які мають самостійні санкції. При цьому за окремими епізодами злочинної діяльності, які утворюють повторність та відповідають одному і тому самому складу кримінального правопорушення (тотожні кримінальні правопорушення), тобто які кваліфікуються за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК, покарання не призначається.

Крім того, згідно з ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Судом установлено, що вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 01.09.2025 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначено покарання у виді 1 року пробаційного нагляду із застосуванням наглядових та соцально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

Вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 28.11.2025, який на момент ухвалення цього вироку не набрав законної сили, однак, по якому почався перебіг випробувального терміну відповідно до ст. 165 КВК України, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначено покарання з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України, у виді 4 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням та визначено випробуваний строк у 3 роки.

Разом з тим, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання та доцільність застосування щодо нього випробування відповідно до ст. 75 КК України. У даному випадку суд вважає, що вчинення правопорушення, навіть тяжкого за кваліфікуючими ознаками (проникнення до сховища), однак у перше, без будь-яких реальних тяжких наслідків, надає право на застосування мінімального іспитового строку.

Призначаючи покарання з випробуванням, суд покладає на обвинуваченого обов`язки, визначені ст. 76 КК України.

Таким чином, призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статей із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України та зі звільненням від відбування вироку забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України, і буде пропорційним, тобто необхідним, справедливим, достатнім для виправлення ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

9.Мотиви ухвалення рішення про відшкодування процесуальних витрат, щодо заходів забезпечення, щодо вирішення цивільного позову.

У даному кримінальному провадженні процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в сумі 11709,60 грн, розмір яких підтверджений документально та які, відповідно до положень частини 2 статті 124 КПК України, необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

У даному кримінальному провадженні заходи забезпечення не застосовувались, цивільний позов не заявлений.

10. Мотиви ухвалення рішення щодо речових доказів.

Суд вирішує питання щодо речових доказів відповідно до положень частини 9 статті 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-376 КПК України суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим:

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - призначити покарання ОСОБА_3 у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Згідно з ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим за цим вироком та вироками Гощанського районного суду Рівненської області від 01 вересня 2025 року та 28 листопада 2025 року призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

У строк відбування покарання ОСОБА_3 зарахувати частково відбуті покарання за вироками Гощанського районного суду Рівненської області від 01 вересня 2025 року та 28 листопада 2025 року.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю у три роки, якщо він протягом вказаного строку не вчинить нового кримінального правопорушення.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України та пункту 2 ч. 3 ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 11709 (одинадцять тисяч сімсот дев`ять) гривень 60 копійок витрат за залучення експертів.

Після вступу вироку в законну силу речові докази у кримінальному провадженні:

бензопилу марки «Stihl MS 180» з індивідуальним номером 826435313 повернути власнику потерпілому ОСОБА_7 , звільнивши його від зобов`язань за передавальною розпискою;

паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 повернути власнику потерпілому ОСОБА_5 , звільнивши його від зобов`язань за передавальною розпискою;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Volkswagen Transporter IV» д.н.з. НОМЕР_5 повернути власнику потерпілому ОСОБА_6 , звільнивши його від зобов`язань за передавальною розпискою;

два сліди папілярних ліній пальців рук, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів ВП №5 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області знищити.

Вирок може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом 30 діб після проголошення.

Учасники судового провадження отримують копію вироку в порядку ч. 6 ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1