ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 760/14187/21

провадження № 51-2572км25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 23 серпня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 01 квітня 2025 року у кримінальному провадженні стосовно нього за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 23 серпня

2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

Згідно з вироком, інкриміноване кримінальне правопорушення ОСОБА_7 вчинив за таких обставин.

Уночі 13 січня 2021 року до кімнати будинку АДРЕСА_1 , що був у занедбаному стані після пожежі й де тимчасово проживав ОСОБА_7 зі ОСОБА_8 , увійшов ОСОБА_9 , з яким в обвинуваченого ОСОБА_7 раніше виникали особисті неприязні стосунки.

У кімнаті ОСОБА_9 присів на крісло, що стояло поруч із ліжком, на якому були ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , і почав вести діалог з останнім, у ході чого в них виник словесний конфлікт. ОСОБА_9 взяв штикову лопату, що стояла праворуч від нього в кімнаті, та вдарив нею ОСОБА_7 в ділянку лоба.

Далі ОСОБА_7 , під час бійки з ОСОБА_9 , умисно завдав останньому декілька ударів металевою трубою, яку взяв біля ліжка в цій же кімнаті, а з часом обома руками умисно завдав два удари по голові потерпілого в ліву потиличну ділянку та один удар по обличчю, що спричинив різке закидання голови назад. У результаті цього ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження, яке приблизно за одну годину призвело до смерті останнього.

ОСОБА_7 , тримаючи в руках невстановлений предмет, що має колючо-ріжучі властивості й у своїй конфігурації обушок П-подібного перерізу та гостре лезо, стоячи, умисно заподіяв потерпілому три удари по передній гомілці правої ноги, один удар по передній поверхні гомілки лівої ноги. Тримаючи в правій руці, а часом обома руками вказану вище металеву трубу, ОСОБА_7 умисно завдав двох ударів по передній поверхні лівого колінного суглоба потерпілого

ОСОБА_9 , а потім металевою трубою умисно вдарив по лівій нозі, спричинивши закритий перелом лівої стегнової кістки.

Київський апеляційний суд ухвалою від 01 квітня 2025 року вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_7 залишив без змін.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі засуджений не погоджується із судовими рішеннями стосовно нього, вважає, що вони прийняті з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, просить призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вважає, що суди належним чином не перевірили його доводів щодо непричетності до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Зокрема, безпідставно визнали недостовірними показання його та свідка ОСОБА_8 . Необґрунтовано відмовили у встановленні й допиті свідка ОСОБА_10 .

Таким чином, на його переконання, сукупність досліджених судами доказів не доводить його винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Стверджує про грубе порушення апеляційним судом його права на захист, що виразилося у відмові в ознайомленні з матеріалами кримінального провадження в повному обсязі, зробити їх копії та прослухати аудіозаписи судових засідань першої інстанції. Вказані дії суду позбавили його можливості належно підготуватися до апеляційного розгляду і написати доповнення до апеляційної скарги.

Крім того, апеляційний суд позбавив його права мати належного захисника, оскільки відмовив у задоволенні клопотання про заміну адвоката, який надавав не якісну правову допомогу, не мав конфіденційної зустрічі з ним, відмовився допомагати у підготовці до апеляційного розгляду й не узгоджував правової позиції щодо захисту.

Позиції учасників судового провадження в судовому засіданні

Захисник та засуджений просили суд задовольнити касаційну скаргу.

Прокурор просила залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без зміни.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, захисника, з`ясувавши позицію прокурора, перевіривши доводи касаційної скарги і вивчивши матеріали кримінального провадження та заперечення на неї, колегія суддів уважає, що скарга засудженого підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України

(далі -КПК) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. За частиною 2 цієї статті суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Статтею 438 КПК передбачено, що підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції, зокрема, є істотне порушення кримінального процесуального закону.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК).

Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає у тому числі право мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Положеннями ст. 20 КПК встановлено, що підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника,

а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника. У випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, підозрюваному, обвинуваченому правова допомога надається безоплатно за рахунок держави.

Твердження засудженого про безпідставну відмову апеляційного суду в реалізації права на заміну захисника із центру безоплатної вторинної правової допомоги у зв`язку з відсутністю узгодженості правової позиції із захисником та конфіденційних зустрічей, що позбавило його ефективного захисту, є обґрунтованими.

Як неодноразово наголошував Верховний Суд у рішеннях, ефективність захисту не є тотожною досягненню за результатами судового розгляду бажаного для обвинуваченого результату, а полягає в наданні йому належних і достатніх можливостей із використанням власних процесуальних прав та кваліфікованої юридичної допомоги, яка в передбачених законом випадках є обов`язковою, захищатися від обвинувачення в передбачений законом спосіб. Водночас, подальша незгода обвинуваченого з раніше обраними та узгодженими з адвокатом позицією і тактикою захисту, не свідчить про його неефективність.

Однак, у цьому кримінальному провадженні без належної оцінки апеляційного суду залишилися послідовні твердження ОСОБА_7 про відсутність узгодженої позиції з адвокатом щодо способу захисту і наполягання мати іншого захисника. При цьому порядок заміни захисника йому роз`яснено не було. На твердження захисника ОСОБА_11 про різницю правової позиції з підзахисним суд не відреагував.

Крім цього, перевіркою матеріалів справи встановлено, що під час розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції (судове засідання від 03 грудня 2024 року) засуджений вказував на необхідність ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в повному обсязі для підготовки до судового розгляду та доповнень до апеляційної скарги, аудіозаписами судових засідань в суді першої інстанції, надання їх копій.

Апеляційний суд розпочав ознайомлення ОСОБА_7 з матеріалами кримінального провадження. З матеріалів видно, що засуджений двічі був доставлений до суду для ознайомлення зі справою - 10 вересня ( томи 1 та 4) і 15 листопада 2024 року (т. 2, а. с. 1-56), хоча справа налічує чотири томи, останній з яких сформувався на стадії апеляційного провадження. Таким чином, факт неповного ознайомлення з матеріалами кримінального провадження засудженим підтверджений.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про те, що апеляційний суд, не забезпечив засудженому можливість реалізувати його право на повне ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Будь-яких обмежень у часі для ознайомлення в процесуальній формі суд не приймав.

Таким чином, в сукупності наведене свідчить про обмеження ОСОБА_7 у реалізації права на захист, а отже, допущення апеляційним судом істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, що могло перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

У ході нового апеляційного розгляду суду належить усунути встановлені недоліки, в повному обсязі перевірити доводи засудженого в апеляційній скарзі, доповненнях до неї, з урахуванням аргументів касаційної скарги та постановити законне й обґрунтоване рішення.

Ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу засудженого, Верховний Суд вважає, що для запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК, зокрема можливого переховування ОСОБА_7 від суду, та з метою забезпечення виконання процесуальних рішень у справі йому необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргузасудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 01 квітня 2025 року у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Обрати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 14 лютого 2026 року включно.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3