Провадження №1-кп/761/1656/2025
В И Р О К

іменем України

24 жовтня 2025 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження № 0002739 від 06.10.2016 за обвинуваченням

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новов`ятськ Кіровської області РРФСР, громадянцки України, з вищою освітою, колишньої судді Севастопольського апеляційного господарського суду, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції від 08.04.2014 № 1183-VІІ),

в с т а н о в и в:

ОСОБА_10 , будучи громадянкою України вчинила державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, а саме: надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Відповідно до ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19, ст. 68 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 5, ч. 1 ст. 72, ст. 73 Конституції України, передбачено, що Україна є республікою. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їх повноважень, встановлених Конституцією України.

Крім того ч. 2 ст. 72 Конституції України, передбачено, що всеукраїнський референдум проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно з ч. 1 ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Частиною другою ст. 125 Конституції України визначено, що суд утворюється, реорганізовується і ліквідовується законом, проект якого вносить до Верховної Ради України Президент України після консультацій з Вищою радою правосуддя.

Незважаючи на це, у приміщенні Верховної Ради АР Крим 06.03.2014 у порушення ч. З ст. 2, ст. 72, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України та п. 2 ч. З ст. З, ст.ст. 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум» депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято незаконну постанову № 1702-6/14 «О проведении общекрымского референдума», в якій визначено дату такого волевиявлення - 16.03.2014, на яке виносилося питання про входження АР Крим до складу російської федерації на правах суб`єкта федерації.

Відповідно до зазначеної постанови 16.03.2014 на території Автономної Республіки Крим проведено незаконний референдум, результатом якого стала тимчасова окупація території АР Крим і міста Севастополя, а також їх входження до складу російської федерації на правах суб`єкта федерації.

Результати «референдуму» не визнані жодною країною світу, крім російської федерації. Відповідно до п. 5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 68/262 від 27.03.2014 «Територіальна цілісність України», проведений 16.03.2014 в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі референдум не маючи законної сили не може бути основою для будь-якої зміни статусу Автономної Республіки Крим або м. Севастополя.

Також, в пункті 1 вказаної Резолюції зазначено, що Генеральна Асамблея ООН підтверджує свою прихильність суверенітету, політичної незалежності, єдності і територіальної цілісності України в її міжнародно визнаних кордонах.

У подальшому, 17.03.2014 депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято постанову № 1745-6/14 «О независимости Крыма», згідно з якою на підставі, так званої, «Декларації про незалежність Республіки Крим», прийнятої на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради АР Крим 11.03.2014 та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради 11.03.2014, створено нелегітимне державне утворення «Республика Крым».

Крім того, Верховною Радою АР Крим ухвалено постанову № 1748-6/14 від 17.03.2014 «О правоприемстве Республики Крым», пунктом 1 якої передбачено, що «с момента провозглашения Республики Крым как независимого суверенного государства высшим органом власти Республики Крым является Государственный Совет Республики Крым - парламент Республики Крым в депутатском составе шестого созыва Верховной Рады Автономной Республики Крым на срок полномочий до сентября 2015 года».

Надалі, 18.03.2014 між російською федерацією та представниками нелегітимного державного утворення «Республика Крым» ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 підписано договір про входження території АР Крим та м. Севастополя до складу російської федерації.

В подальшому з метою забезпечення режиму окупації та придушення спротиву проукраїнського населення Криму прийнято ряд «законів та підзаконних нормативних актів», відповідно до яких слідчі, прокурори та судді підпорядковуються своїм керівникам по висхідній лінії відповідної гілки влади так званої «Республіки Крим», що входить у склад російської федерації.

Так, відповідно до ч. 2 ст.13 «О судебной системе российской федерации» від 31 грудня 1996 року № 1-ФКЗ: Порядок наділення повноваженнями голів, заступників голів, інших суддів касаційних судів загальної юрисдикції, апеляційних судів загальної юрисдикції, верховних судів республік, окружних, обласних судів, судів міст федерального значення, судів автономної області і автономних округів, районних судів, військових і спеціалізованих судів, арбітражних судів округів, арбітражних апеляційних судів, арбітражних судів суб`єктів російської федерації і спеціалізованих арбітражних судів встановлюється відповідним федеральним конституційним законом і федеральним законом про статус суддів.

Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону російської федерації від 26.06.1992 № 3132-1 зі змінами та доповненнями «О статусе судей в российской федерации» - президент російської федерації в двомісячний термін з дня отримання необхідних матеріалів призначає суддів федеральних судів, а кандидатів у судді Верховного суду російської федерації представляє для призначення Раді Федерації Федеральних Зборів російської федерації бо відхиляє подані кандидатури, про що повідомляється голові Верховного суду російської федерації.

Водночас, згідно зі ст. 86 «Конституції «Республики Крым»: 1. Правосуддя в Республіці Крим здійснюється тільки судом. 2. У Республіці Крим діють федеральні суди і мирові судді. Повноваження, порядок утворення та діяльності федеральних судів визначаються законодавством рф. 3. З ініціативи Державної Ради Республіки Крим, узгодженої з Верховним Судом рф, в Республіці Крим можуть утворюватися судові ділянки і посади мирових суддів відповідно до законодавства рф і законодавства Республіки Крим. 4. Статус, повноваження, порядок і гарантії діяльності суддів визначаються федеральним законом, а по відношенню до мирових суддів - також законом Республіки Крим.

Окрім того, 20.03.2014 Державною Думою російської федерації прийнято «Федеральний конституційний закон» від 21.03.2014 за № 6-ФКЗ «О принятии в российскую федерацию Республики Крым и образовании в составе российской федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя».

Вищезазначене свідчить про проведення представниками російської федерації та її федеральних органів підривної діяльності проти України.

Здійснюючи підривну діяльність проти України, представники суддівського корпусу та інших органів державної влади іноземної держави утворили на окупованій території України федеральні органи державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронні органи та судову систему російської федерації з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим.

Відповідно до п. 1 ст. 9 «Федерального конституційного» закону від 17.03.2014 № 6-ФКЗ «О принятии в российскую федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя» протягом перехідного періоду на територіях Республіки Крим і міста федерального значення Севастополя з урахуванням їх адміністративно-територіального поділу, встановленого відповідно законодавчим (представницьким) органом державної влади Республіки Крим і законодавчим (представницьким) органом державної влади міста федерального значення Севастополя, створено суди російської федерації (федеральні суди) відповідно до законодавства російської федерації про судову систему.

Пунктом 2 статті 9 вказаного закону передбачено, що громадяни, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя на день прийняття в російську федерацію Республіки Крим і утворення в складі російської федерації нових суб`єктів, мають переважне право на заміщення посади судді в судах російської федерації, що створюються на цих територіях, при наявності у них громадянства російської федерації, а також за умови їх відповідності іншим вимогам, що пред`являються законодавством російської федерації про статус суддів до кандидатів на посади суддів. Конкурсний відбір на заміщення посади судді в зазначених судах здійснюється Вищою кваліфікаційною колегією суддів російської федерації.

Створення та діяльність органів іноземної держави, у тому числі судової системи, на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим призвели до заходів посилення тимчасової окупації невід`ємної території України.

В той же час, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014, зокрема ст. ст. 1-3 визначено, що сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя є тимчасово окупованою внаслідок збройної агресії російської федерації з 20 лютого 2014 року.

Генеральна Асамблея ООН своєю Резолюцією 71/205 від 19.12.2016 року «Положення в області прав людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (Україна)» засудила тимчасову окупацію російською федерацією частини території України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

В подальшому, Резолюціями 72/190 від 19.12.2017, 73/194 від 17.12.2018 та 74/168 від 18.12.2019 «Положення в області прав людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (Україна)», Генеральна Асамблея ООН вчергове засудила нинішню тимчасову окупацію рф частини території України - Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Як зазначено вище, сам факт окупації засуджений як міжнародною спільнотою, так і законодавством України, та був широко висвітлений в офіційних виданнях та медійному просторі.

Також, відповідно до статті 64 Конвенції Про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 (далі - Конвенція) кримінальне законодавство окупованої території залишається чинним, за винятком випадків, коли дія його скасовується або призупиняється окупаційною державою, якщо це законодавство становить загрозу безпеці окупаційної держави або є перешкодою виконання цієї Конвенції. Враховуючи згадане вище, та з огляду на необхідність забезпечення ефективного судочинства, суди окупованої території продовжуватимуть виконувати свої функції стосовно розгляду правопорушень, визначених цим законодавством.

У контексті окупації Криму, російська федерація, як окупаційна держава, не мала права втручатися у порядок здійснення правосуддя українськими судами.

Проте, Федеральним Законом рф №154-Ф3 від 23.06.2014 «О создании судов российской федерации на территориях Республики Крым и города федерального значения Севастополя и о внесении изменений в отдельные законодательные акты российской федерации» створено систему судів на території Республіки Крим, зокрема, незаконно створено «Двадцать первый арбитражный апелляционный суд».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення державної зради, з метою заподіяння шкоди територіальній цілісності України та становлення і зміцнення окупаційної влади, сприяння окупаційним органам влади у придушенні спротивів окупації півострова з боку громадян України на території Автономної Республіки Крим та у впровадженні практики переслідування осіб, що перебувають під захистом в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов?язок громадян у країни захищати, незалежність та територіальну цілісність України, порушуючи присягу судді в частині неупередженого, незалежного, справедливого та кваліфікованого здійснення правосуддя від імені України, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, та не вчинення дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя, громадянка України ОСОБА_10 , будучи суддею та відповідно до Постанови Верховної Ради України №2870-ІІІ від 29.11.2001 займаючи посаду судді Севастопольського апеляційного господарського суду, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань, життєвого та професійного досвіду для розуміння факту здійснення підривної діяльності проти України представниками у тому числі незаконно утворених судових органів та органів державної влади рф та неможливість відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави, бажаючи допомогти в проведенні цієї підривної діяльності та зробити свій особистий внесок в утворення та функціонування в АР Крим системи незаконних судових органів рф, вчинила дії щодо надання допомоги у здійсненні підривної діяльності проти України.

Зокрема, достовірно знаючи про тимчасову окупацію рф з 20 лютого 2014 року території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя ОСОБА_10 , будучи громадянкою України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, а тому достовірно знаючи, розуміючи та усвідомлюючи незаконність дій Верховної Ради АР Крим та рф, щодо приєднання території АР Крим та м. Севастополя до складу рф, усвідомлюючи, що так званий «Двадцать первый арбитражный апелляционный суд», відповідно до положень ст. 64 Конвенції є незаконно створеним органом, діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, бажаючи допомогти іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, діючи в інтересах рф, перебуваючи в м. Севастополі упродовж березня - грудня 2014 року продовжила роботу у складі незаконного органу судової влади рф на території АР Крим на посаді так званих «громадян, які заміщають посади суддів судів, що діють на територіях Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя», внаслідок чого у подальшому указом президента російської федерації № 786 від 19.12.2014 була призначена на посаду судді незаконно утвореного «Двадцать первого арбитражного апелляционного суда», чим надала допомогу представникам іноземної держави у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя відповіднодо ч. 5 ст. 9 «Федерального Конституційного закону» рф № 6-ФКЗ «Про прийняття в рф Республіки Крим та утворення в складі рф нових суб?єктів Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя» та на підставі законодавства іноземної держави - рф.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_10 , діючи добровільно та умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності України, в порушення вимог Конституції та законів України, маючи тривалий стаж роботи суддею, а тому достовірно знаючи та усвідомлюючи незаконність своїх дій, розуміючи незаконність дій, з метою зміцнення та посилення заходів тимчасової окупації території АР Крим, керуючись нормами Арбітражного процесуального кодексу рф, перебуваючи в приміщенні так званого «Двадцать первого арбитражного апелляционного суда» по вул. Суворова, буд.21 м. Севастополь, Автономна Республіка Крим, діючи в інтересах рф, керуючись нормами законодавства рф ухвалила рішення у справах: №5002-26/3169-201 від 28.08.2014, №901/3780/13 від 28.04.2014; №5002-28/3259-2011 від 29.07.2014; №2-7/2439-2010 від 31.07.2014; №А83-2439/2010(2-7/2439-2010) від 29.09.2014; №А83-2439/2010(2-7/2439-2010) від 24.10.2014; №А83-67/2014(90/67/14) від 23.12.2014 №5002-26/3169-2011, 28.04.2014, чим надала допомогу представникам іноземної держави у переході судової системи України, яка діяла на території півострова Крим, на відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави - рф.

Допомога ОСОБА_10 іноземній державі та її представникам у переході судів АР Крим на відправлення правосуддя на підставі законодавства іноземної держави -російської федерації, призвели до забезпечення належного функціонування незаконно створених судових органів та посилили заходи тимчасової окупації півострова.

Таким чином, ОСОБА_10 вчинила державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності: надання іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції від 08.04.2014 № 1183-VІІ).

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення за ч. 1 ст. 111 КК України(в редакції від 08.04.2014 № 1183-VІІ), відповідно до вимог ст.377 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_10 , будучи належним чином повідомленою про розгляд кримінального провадження відносно неї, відповідно до вимог ст.323 КПК України, в судові засідання не з`явилась, заяв чи клопотань не подавала, показання суду не надавала, у зв`язку з чим судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої (in absentia) з обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою.

Так, ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 01 квітня 2025 року було задоволено клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження у кримінальному провадженні № 0002739 від 06.10.2016 відносно ОСОБА_10 за ч. 1 ст.111 КК України.

Розгляд кримінального провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених законом, та не суперечить прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, згідно з рішенням якого від 24 травня 2007 року у справі «Да Лус Домингеш Ферейра проти Бельгії» судове засідання за відсутності підсудного не суперечить вимогам ст.6 Конвенції, якщо останній зможе згодом домогтися нового судового рішення за його участю, в якому містилася б оцінка висунутих проти нього обвинувачень за фактичними і юридичними обставинами справи.

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про те, що обвинувачена ОСОБА_10 знала про розпочате кримінальне провадженняпроти неї, вона отримала оголошену підозру, повістки про її виклик надсилались захиснику, а інформація про такі документи та повістки про виклик обвинуваченої публікувались у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду, була обізнана з усіма своїми правами, у тому числі, на захист та доступ до правосуддя. Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду, з дотриманням загальних засад кримінального провадження, вжила необхідні заходи для забезпечення обвинуваченої гарантій: бути терміново і докладно повідомленою мовою, яку вона розуміє, про характер і підставу обвинувачення; мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати захисника самостійно; бути судженою в її присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного нею захисника, бути повідомленою про це право і мати призначеного захисника безоплатно. Вказані обставини узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується ст.6 Європейської Конвенції з прав людини та ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Отже, суд, на підставі викладеного та враховуючи висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року, та ін., згідно із якими, при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження, зобов`язаний обґрунтувати чи були здійснені всі можливі, передбачені законом заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя, дійшов виснову, що обвинувачена ОСОБА_10 скористалась своїми правами на власний розсуд, за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України та з боку останньої.

Захисник, просив суд ухвалити законний та вмотивований вирок призначивши покарання яке буде співмірним та достатнім для виправлення обвинуваченої.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження, передбаченого ч. 3 ст. 323 КПК України суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого, як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст.2 КПК України, з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом, які вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення.

На підставі ч. 2 ст. 349 КПК України, судом досліджено сукупність доказів, наданих стороною обвинувачення, згідно із якими, повністю підтвердилось висунуте ОСОБА_10 обвинувачення.

Згідно даних витягу з ЄРДР кримінального провадження № 0003320, 11.11.2016 на підставі самостійного виявлення слідчим кримінального правопорушення, у т.ч. під час досудового розслідування до ЄРДР внесено відомості про те, що ряд осіб, обіймаючи відповідно до чинного законодавства України посади суддів судів АР Крим та м. Севастополя, нехтуючи ст. 5, 72, 73 Конституції України, п.п. 1, 3, 21 ч. 2 ст. 9, ч. 9 ст. 10 Закону України «Про Верховну Раду Автономної Республіки Крим», ч. З ст. 2, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України, п. 2 ч.3 ст. 3, ст.ст. 6, 18. 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум», ст.ст. 6, 6-1 Закону України «Про всеукраїнський та місцеві референдуми», ст.ст. 1, 2, 4, 55, 66, 74 Закону України про судоустрій та статус суддів України», достовірно знаючи про незаконність дій Верховної Ради АР Крим та Севастопольської міської ради, а також приєднання території АР Крим та м. Севастополя до складу російської федерації, впродовж березня - квітня 2014 року продовжили свою роботу на посадах суддів судів незаконно створеної Республіки Крим, яка у подальшому увійшла до складу рф, чим забезпечили функціонування незаконно створених органів судової влади та сприяли представникам російської федерації у проведенні підривної діяльності на території України. Створення та діяльність на території України органу судової влади іноземної держави призвели до посилення заходів тимчасової окупації півострова Крим, забезпечили належне функціонування незаконних органів законодавчої, виконавчої, судової влади та правоохоронних органів.

Згідно даних заяви про вчинення кримінального правопорушення поданої народним депутатом України ОСОБА_14 від 20.10.2014 до Генерального прокурора України, повідомлено зокрема про те, що ОСОБА_10 , незаконно, без правової підстави, здійснює судочинство на території АР Крим в Господарському суді АР Крим.

Згідно даних, що містяться у копії постанови Верховної ради України про обрання суддів за підписом Голови Верїховної Ради України ОСОБА_15 від 15.10.1998 № 1429/2005, відповідно до п. 27 ст. 85 Конституції України ОСОБА_10 обрано безстроково суддею Гагарінського районного суду м. Севастополя.

Згідно даних відповіді Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 16.02.2015 №18/2153/15 на запит №26/3-27027-14 від 03.02.2015, інформація щодо звернення ОСОБА_10 із заявою про переведення до інших судів на території України - відсутня.

Згідно даних листа Секретаріата Вищої ради Юстиції від 12.01.2015 № 112/0/9-15, відомості щодо подачі ОСОБА_10 заяви про звільнення з посади за загальними обставинами - відсутні.

Згідно даних протоколу огляді інтернет-видань з додатками до нього, прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, що поширює свою діяльність на Автономну Республіку Крим та місто Севастополь прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_7 , проедено огляд, в ході якого встановлен, за допомогою браузера «Google Chrom» через пошукову систему «Google» здійснено пошук за реквізитам: «Вища рада правосуддя», в результаті чого відкривається сайт Вищої ради правосуддя, у графі «пошук у тексті документу» зазначено прізвище Заплава та натиснуто пошук. За результатами пошуку відкривається посилання на рішення Вищої ради правосуддя від 11.05.2017 N? 1121/0/15-17, яке було у подальшому роздруковано та долучено як додаток до протоколу.

Згідно даних рішення Вищої ради правосуддя № 1121/0/15-17 від 11.05.2017 про звільнення суддів судів Автономної Республіки Крим і міста Севастополя на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України та залишення без розгляду рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України стосовно суддів: господарського суду Автономної Республіки Крим ОСОБА_16 , господарского суду міста Севастополя ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , окружного адміністративного суду Автономної Республіки Крим ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , Севастопольського апеляційного господарського суду ОСОБА_21 , апеляційного суду міста Севастополя ОСОБА_22 , Вища рада правосуддя, розглянувши рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 26 грудня 2016 року N? 1930/дп-16 про застосування дисциплінарного стягнення у виді внесення подання про звільнення 98 суддів судів Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, зокрема, встановив, зокрема, що: вищою радою юстиції 6 березня 2017 року прийнято рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - Комісія) від 26 грудня 2016 року № 1930/дп-16 про застосування дисциплінарного стягнення у виді внесення подання про звільнення суддів, зокрема, ОСОБА_10 ; постановою Верховної Ради України від 29 листопада 2001 року № 2870-III ОСОБА_10 , ОСОБА_23 обрано на посаді суддів Севастопольського апеляційного господарського суду безстроково; суддями ОСОБА_10 та ОСОБА_23 ухвалювалися судові рішення на основі законодавства та імені рф, зокрема «визначення Севастопольського апеляційного господарського суду від 23 грудня 2014 року, справа № А83-67/2014(901/67/14)», та вирішено: звільнити, зокрема суддю. Севастопольського апеляційного господарського суду ОСОБА_10 , на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України.

Згідно даних копії протоколу огляду інтернет-видань від 30.03.2021, з додатками до нього, прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, що поширює свою діяльність на Автономну Республіку Крим та місто Севастополь прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_7 проведено огляд інтернет посилання, за результатами якого знайдено «Федеральный конституционныйзакон от 21.03.2014 г. N? 6-ФКЗ О принятии в рф Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя». Зазначеним актом Республіка Крим приймається до складу рф у відповідності до Конституції рф та ст. 4 Федерального конституційного закону від 17 грудня 2001 року N? 6 - ФКЗ «О порядке принятия в рф и образования в ее составе нового субъекта рф» Під час огляду вказаний вище закон роздруковано (в 1 примірнику на 38 аркушах). Також, за вказаною адресою знайдено «Федеральный конституционный закон N?10-ФКЗ від 23.06.2014 «О создании Двадцать первого арбитражного апелляционного суда и о внесении изменений в Федеральный конституционный закон «Об арбитражных судах в Российской Федерации». Подальшим оглядом вказаного закону встановлено, що створено систему судів на території Республіки Крим, зокрема незаконно створено «Двадцать первый арбитражный апелляционный суд». Під час огляду вказаний вище закон роздруковано (в 1 примірнику на 3 аркушах).

Згідно даних рапорту старшого о/у в ОВС 2-го відділу УСР в Київській області ДСР НП України майора поліції ОСОБА_24 , 2-м відділом управління стратегічних розслідувань в Київській області ДСР НП України в ході здійснення заходів з протидії диверсійно-розвідувальній діяльності та виявлення осіб, які усвідомлено співпрацювали з представниками окупаційної влади російської федерації, у про те, що: у встановленому законом порядку, отримана достатня та достовірна інформація ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_1 суддя Севастопольського апеляційного господарського суду всупереч вимогам законодавства України, порушуючи Присягу судді, після анексії російською федерацією півострова Крим з березня 2014 перейшла на бік ворога та почала здійснювати "правосуддя" у так званих судах Республіки Крим та протиправно приймати судові рішення. Згідно наявної інформації ОСОБА_10 станом на 10.04.2023 перебуває на тимчасово окупованій території, а саме у м. Севастополь.

Згідно даних довідки Департаменту стратегічних розслідувань УСР в Київській області, при отриманні інформації щодо державної зради судді Севастопольського апеляційного господарського суду, зокрема вказані анкетні дані ОСОБА_10 , дані про наявність унеї нерухомого майна, факт відсутності даних претину кордону України за останні 5 років, а також те, що вона всупереч вимогам законодавства України, порушуючи Присягу судді, після анексії російською федерацією півострова Крим з березня 2014 перейшла на бік ворога та почала здійснювати "правосуддя" у так званих судах Республіки Крим та протиправно приймати судові рішення до 2015 року. Згідно ч. 5 ст. 9 «Федерального конституционного закона от 21 марта 2014 г. N? 6-ФКЗ «О принятии в рф Республики Крым и образовании в составе рф новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя» ОСОБА_10 тимчасово заміщала посаду судді апеляційного господарского суду до 26.12.2014. 23.12.2014 замість Севастопольского апеляційного господарського суду почав свою діяльність незаконно створений Двадцять перший арбітражний апеляційний суд м. Севастополя, на посаду судді у якому мала намір призначатися ОСОБА_10 . Однак, у березні 2015 року Вища кваліфікаційна колегія судів не схвалила кандидатуру ОСОБА_10 на посаду судді Двадцять першого арбітражного апеляційного суду м. Севастополя. Під час моніторингу офіційного сайту Двадцять першого арбітражного апеляційного суду м. Севастополя за посиланням 21aas.arbitr.ru, на якому розміщені судові та нормативні акти, знайдені постанови, винесені ОСОБА_10 . Також в ході моніторингу інформації в мережі Інтернет встановлено, що факт перебування ОСОБА_10 на посаді судді Севастопольского апеляційного господарського суду (Двадцять першого арбітражного апеляційного суду м. Севастополь) підтверджується інформацією, розміщеної на сайті рф за посиланням: https://www.судьироссии.рф/sudii/view/id/36534/from/4. Також на сайті рф www.судьироссии.рф, містяться списки суддів у відставці, серед яких вказана ОСОБА_10 . Під час огляду інформації, розміщеної на сторінці сайту «Миротворець» за посиланням nttps://myrotvorets.center/, встановлено, що 22.05.2016 о 18:44 на сайті розміщено дані про особу - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка, на думку модераторів сайту, порушивши присягу судді та законодавство України, після анексії Криму росією перейшла на службу до окупантів як суддя. Також згідно наявної оперативної інформації ОСОБА_10 на даний час мешкає у м. Севастополь.

Згідно даних листа від 26.06.2025 № 4126/о/9-15, та додатків до нього, ОСОБА_10 ухвалила рішення у справах: №5002-26/3169-201 від 28.08.2014, №901/3780/13 від 28.04.2014; №5002-28/3259-2011 від 29.07.2014; №2-7/2439-2010 від 31.07.2014; №А83-2439/2010(2-7/2439-2010) від 29.09.2014; №А83-2439/2010(2-7/2439-2010) від 24.10.2014; №А83-67/2014(90/67/14) від 23.12.2014 №5002-26/3169-2011, 28.04.2014.

Згідно даних, що містяться у повідомленні про підозру від 29.01.2016, заступником Генерального прокурора України ОСОБА_26 , складено повідомлення про підозру ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України у кримінальному провадженні № 0002739.

Згідно даних, що містяться у постанові про оголошення у розшук підозрюваної від 12.10.2016, старшим слідчим в ОВС СВ управління з питань представництва інтересів громадян або держави в суді, протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим Головного управління Служби безпеки України ОСОБА_27 , прийнято процесуальне рішення щодо оголошення у розшук підозрюваної - громадянки України ОСОБА_10 , та надано доручення співробітникам Головному управлінню по боротьбі з корупцією та організованою злочинністю СБ України, щодо здійснення розшуку підозрюваної.

Згідно даних, що містяться у повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри від 13.04.2023, прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, що поширює свою діяльність на Автономну Республіку Крим та місто Севастополь прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_7 складено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України у кримінальному провадженні № 0002739.

Аналізуючи наведені вище та безпосередньо досліджені судом докази щодо обставин вчинених протиправних дій обвинуваченою ОСОБА_10 у їх сукупності, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд не вбачає підстав піддавати їх сумніву, оскільки вони узгоджуються між собою.

Судом також враховано правові позиції, викладені в рішенні ЄСПЛ у справі «Броуґан та інші проти Сполученого Королівства», відповідно до яких розслідування терористичних правопорушень, безсумнівно, ставить перед органами влади особливі проблеми. Забезпечення справедливої рівноваги між інтересами суспільства, яке страждає від тероризму, та інтересами конкретної людини є надзвичайно складним завданням. Беручи до уваги факт посилення тероризму в сучасному світі, визнана необхідність, яка випливає із самої суті системи Конвенції, забезпечення належної рівноваги між захистом інститутів демократії в інтересах суспільства і захистом прав окремої людини. У контексті статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, саме суд має визначити значимість таких обставин, а також з`ясувати, чи було забезпечено в цій справі рівновагу між застосовними положеннями цієї статті у світлі її конкретного формулювання та її загальним предметом і метою.

Під час спеціального судового провадження судом вжито заходів про забезпечення доступу обвинуваченої до правосуддя шляхом публікації повісток про виклик в кожне судове засіданні, призначені на 08.08.2023 13.10.2023, 15.04.2024, 30.08.2024, 01.04.2025, 11.06.2025, 10.07.2025, 23.10.2025 в газеті «Урядовий кур`єр» та оголошення про її виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Захисник ОСОБА_9 здійснював активний захист обвинуваченої, брав участь у досліджені письмових доказів сторони обвинувачення, виступав у судових дебатах.

У зв`язку із чим, суд вважає, що в результаті здійснення спеціального досудового розслідування та проведення спеціального судового провадження були дотримані права обвинуваченої на захист та доступ до правосуддя.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Таким чином, провівши згідно зі ст.337 КПК України судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, вищезазначені безпосередньо досліджені докази, суд визнає належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченої ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує її дії за ч. 1 ст.111 КК України (в редакції від 08.04.2014 № 1183-VІІ), як державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності: надання іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_10 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого нею кримінального правопорушення, характеризуючі дані про її особу, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою ОСОБА_10 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, те, що об`єктом вчиненого кримінального правопорушення є основи національної безпеки України та дані про її особу.

Обставин, які б у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшували покарання та обтяжували покарання у відповідності до ст. 67 КК України обвинуваченої ОСОБА_10 судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, наведені вище, дані про особу обвинуваченої, її вік, рід занять, займану посаду, факт зайняття нею посади судді рф на тимчасово окупованій території України, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_10 покарання, передбачене санкцією закону, за яким визнав її винуватою, у виді позбавлення волі на певний строк, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для її виправлення й попередження вчинення нових злочинів, призначеним відповідно до загальних засад, визначених ст. 65 КК України.

Саме таке покарання на переконання суду буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_10 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, призначеним відповідно до загальних засад, визначених ст. 65 КК України.

Враховуючи положення ст. 5 КК Украни, суд не застосовує до обвинуваченої ОСОБА_10 додаткове покарання у виді конфіскації майна, оскільки останній висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції від 08.04.2014 № 1183-VІІ), санкцією якого не передбачене таке додаткове поконання.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 слід рахувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня її фактичного взяття під варту.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_10 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції від 08.04.2014 № 1183-VІІ), та призначити їй покарання у виді позбавленні волі на строк 13 (тринадцять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з моменту з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного взяття її під варту.

Речові докази - зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а особою, що утримується під вартою протягом цього ж строку з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя