У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/

27.11.2025 м. Львів

Слідча суддя Франківського районного суду міста Львова ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчої ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003154 від 23 травня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ст. 126-1, ч. 5 ст. 407 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, стрільця - санітара 1 десанто-штурмового відділення і десанто-штурмового взводу десанто-штурмової роти, шпк «Матрос»,-

встановив :

Слідча ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Франківського районного суду міста Львова з клопотанням, погодженим із прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0003154 від 23 травня 2025 року відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 отримав копію даного клопотання та доданих до нього матеріалів, що підтверджується їх особистими підписами у клопотанні.

В обґрунтування клопотання слідча СВ покликається на те, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 , (по стройовій частині) від 26.06.2024 № 180 солдат ОСОБА_5 зарахований в списки особового складу військової частини, фінансового та речового забезпечення та призначений на посаду стрільця-санітара 1 десантно-штурмового відділення і десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти, шпк «Матрос», ВОС-100915М/658. Так, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків. Однак, у порушення вищевказаних вимог нормативно-правових актів, він не з`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану, при наступних обставинах. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 278 (по стройовій частині) від 28.09.2024, ОСОБА_5 22.10.2024 вибув до шпиталю військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення придатності до служби в морській піхоті. Водночас, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, з 05.11.2024 не з`явився вчасно до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , розташованого по АДРЕСА_2 та перебував поза межами розташування військової частини до 27.11.2025, до моменту добровільного прибуття у приміщення ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області.

Відтак, з 05.11.2024 до 27.11.2025 солдат ОСОБА_5 , проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебуває за межами військової частини приховував.

Під час незаконного перебування за межами території військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити.

Крім того, ОСОБА_5 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», 01.11.2025 близько 11:00 год., перебуваючи за місцем свого спільного проживання зі своєю сестрою ОСОБА_6 , у квартирі АДРЕСА_3 , умисно та безпідставно вчинив по відношенню до неї психологічне насильство, що носить системний характер, а саме виражався грубою нецензурною лексикою, що призвело до зниження енергійності, негативні переживання, зниження самооцінки, концентрації, зниження повсякденної активності, порушення соціальних зв`язків, тобто погіршення якості життя останньої. Вказані дії ОСОБА_5 є умисними та систематичними, оскільки до цього моменту відносно нього було винесено протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КупАП), які в подальшому розглянуті судом та ОСОБА_5 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, тобто за ст.173-2 КУпАП, зокрема: 17.07.2025 близько 20:30 год. ОСОБА_5 перебуваючи за місцем проживання: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство, тобто умисно вчинив дії (фізичного та психологічного характеру), а саме, застосував насильство до своєї сестри ОСОБА_7 , що не спричинило тілесних ушкоджень, погрожував, ображав нецензурними словами, шарпав за руку. Внаслідок чого була завдана шкода фізичному та психологічному здоров?ю потерпілої ОСОБА_7 , за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП; 18.07.2025 о 15:35 год., ОСОБА_5 перебуваючи за місцем проживання: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї сестри ОСОБА_7 психологічне насильство, а саме, ображав її, виловлювався нецензурною лайкою в її сторону, чим завдав шкоди і психічному здоров?ю, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За результатами розгляду Франківським районним судом міста Львова протоколів про вищевказані адміністративні правопорушення, постановою від 24.09.2025 ОСОБА_5 визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративні стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень.

Окрім того, 07.08.2025 близько 16:00 год. ОСОБА_5 перебуваючи за місцем проживання: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство, відносно сестри, психологічного характеру, а саме висловлювався грубою нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. За результатами розгляду Франківським районним судом міста Львова протоколу про вищевказане адміністративне правопорушення, постановою від 17.10.2025 ОСОБА_5 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

27.11.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у вчиненні домашнього насильства, тобто в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи та в самовільному залишенні військової частини тривалістю понад три доби, вчиненого в умовах воєнного стану.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні. Вказані потреби досудового розслідування виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як ступінь втручання у права та свободи особи.

Підставою застосування вказаного запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1 та ч.5 ст. 407 КК України, та наявність відповідних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому менш суворі запобіжні заходи не є достатніми для запобігання вищевказаним ризикам.

Слідча СВ ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала подане клопотання та просила його задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини.

У судовому засіданні прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 підтримала дане клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні стосовно клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, просив обрати йому домашній арешт.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя прийшла до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною другою цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За правилами ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язана оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Статтею 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п.4 ) ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів клопотання встановлено, що в провадженні слідчих органів перебуває кримінальне проводження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003154 від 23 травня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ст. 126-1, ч. 5 ст. 407 КК України.

При розгляді клопотання встановлено, що 27.11.2025 ОСОБА_5 у відповідності до ст. ст. 40, 42, 276, 277, 278 КПК України повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ст. 126-1, ч. 5 ст. 407 КК України та роз`яснено процесуальні права та обов`язки підозрюваного.

На підтвердження наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень передбачених ст. 126-1, ч. 5 ст. 407 КК України слідча надала такі докази: матеріалами службового розслідування проведеного посадовими особами військової частини НОМЕР_1 ; протоколи допиту потерпілої та свідка, а також інші матеріалами кримінального провадження в їх сукупності

Подані слідчим докази вказують на існування обставин, які свідчать про можливе вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень передбачених ст. 126-1, ч. 5 ст. 407 КК Українита, які можуть об`єктивно викликати підозру про причетність підозрюваного до його вчинення.

Тому, з урахуванням доводів слідчої та прокурора, стадії досудового розслідування, слідчий суддя, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду клопотання, вважає, що в розумінні ч. 1 ст. 194 КПК України, існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень передбачених ст. 126-1, ч. 5 ст. 407 КК України.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які вказала слідча у клопотанні про обрання запобіжного заходу, слідча суддя дійшла таких висновків.

Ризиками, які дають підстави слідчій судді обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати те, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, чи продовжити протиправну діяльність, а саме вчинити інші кримінальні правопорушення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідча суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у самовільному залишенні місця служби без поважних причин військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану та у вчиненні домашнього насильства,.

Окрім того, у відповідності до ст. 178 КПК України, слідча суддя враховує, що ОСОБА_5 не має постійного офіційного місця роботи, міцних соціальних зв`язків, захворюваннями, які б перешкоджали його утриманню під вартою не хворіє (стороною захисту доказів на підтвердження протилежного не надано), неповнолітніх дітей та батьків похилого віку на утриманні не має.

Слідча суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Також, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , слідча суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Таким чином, слідча суддя дійшла висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні, в порядкуст.177 КПК України.

Відтак, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить приписам ч. 2ст. 183 КПК України.

Ураховуючи наведене, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків є підстави застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шестидесяти днів.

Окрім того, відповідно до ч. 3 ст.183 КПК України слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, згідно з п. 1 ) ч. 4 ст.184 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 на даний час підозрюється у вчиненні домашнього насильства, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Ураховуючи наведене, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків є підстави застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів.

За змістом п.5 ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи вищенаведені обставини кримінального правопорушення, тяжкість правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , обґрунтовану підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, а також доведені прокурором ризики, вважаю, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому щодо нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193-194, 196, 309, 371-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

постановив :

Клопотання слідчої ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003154 від 23 травня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ст. 126-1, ч. 5 ст. 407 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, стрільця-санітара 1 десанто-штурмового відділення і десанто-штурмового взводу десанто-штурмової роти, шпк «Матрос» застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесят днів, тобто по 24 січня 2026 року включно.

Ухвала щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення та набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення

Копію ухвали вручити учасникам справи.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено 02.12.2025 о 10:15 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1