Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/672/25
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у письмовому в м.Житомирі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 10.09.2025,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою його проживання - АДРЕСА_1 .

Покладено на підозрюваного ОСОБА_5 процесуальні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора та/або суду за першою вимогою;

- не залишати місце проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

- утриматися від спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали встановлено до 07 листопада 2025 року.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 . При цьому, зазначає, що надані матеріали до суду слідчим разом з клопотанням про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не містять доказів, на підставі яких дії останнього підлягають кваліфікації саме за ч.3 ст.15, ч.2 ст.289 КК України. Так, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.2 с.289 КК України підтверджується лише орієнтовним розрахунком вартості автомобіля «Volkswagen Passat», 2011 року випуску, проведеним за допомогою Калькулятора розрахунку вартості автомобіля, разом з цим, офіційних доказів (договір купівлі-продажу) вартості вказаного транспортного засобу, який був придбаний потерпілим ОСОБА_9 в грудні 2023, органом досудового розслідування до цього часу в територіальному сервісному центрі МВС 1841 не витребувано та до матеріалів справи не долучено, не надав таких доказів органу досудового розслідування і сам потерпілий ОСОБА_10 . Вважає, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.289 КК України, є передчасним і зібраними на даний час матеріалами кримінального провадження - не доводиться. Крім цього, в клопотанні стороною обвинувачення належним чином не обґрунтовано, якими саме об`єктивними доказами підтверджується встановлення наявності вищевказаних ризиків - те, що ОСОБА_8 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється. В свою чергу, слідчий суддя не врахував всі доводи сторін кримінального провадження та не оцінив їх у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, в тому числі: відомості, що характеризують ОСОБА_5 (характеристика по останньому місцю роботи та постійному місцю проживання суду взагалі не були надані); стан здоров`я ОСОБА_8 до 08.09.2025 (погіршення психічного стану здоров`я) та після його побиття (спричинення тілесних ушкоджень) потерпілим ОСОБА_10 , необхідності подальшого лікування та реабілітації, можливого проходження судової психіатричної експертизи; відсутність судимостей; не застосування до нього в минулому запобіжних заходів; відсутність повідомлень про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень або про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Звертає увагу і на те, що в зв`язку з погіршенням психічного стану здоров`я, 11 вересня 2025 року ОСОБА_8 звернувся за консультацією до лікаря-психіатра Медичного центру «Оксфорд Медікал Житомир», яким за результатами огляду ОСОБА_5 останньому поставлений діагноз: посттравматичний стресовий розлад, призначено лікування та направлено на консультацію до лікаря-невролога. Наголошує, що за таких обставин, застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є неможливим.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Домашній арешт як запобіжний захід полягає в обмеженні свободи пересування підозрюваного шляхом його ізоляції за місцем проживання.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при застосуванні щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу, дотримався вимог ст.ст.132, 176-178, 181, 194 КПК України.

Як убачається зі змісту клопотання, в провадженні ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000543 від 08.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.289 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 08 вересня 2025 року, близько 08 години 20 хвилин, ОСОБА_5 перебував на території тракторного парку ПП «ЖЕРМ», що за адресою: с. Очеретянка, вул. Перемоги, 22а, Житомирського району Житомирської області, де у нього виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме: автомобілем, що належить ОСОБА_10 , марки "Моїк5маєеп Раззаг", д.н.з. АМОЗЗОЕТ, вартістю 377 139 гривень, яка перевищує сто неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_5 у зазначений день, час та місці, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та те, що він посягає на транспортний засіб, який йому не належить, діючи умисно, з корисливим мотивом та прямим умислом, направленим на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою використання його, як засобу пересування, протиправно, всупереч волі власника, без його згоди і без законних підстав, підійшовши до автомобіля марки "Моїк5ууаєеп Раззаї", д.н.з. НОМЕР_1 , відкрив незамкнені водійські дверцята, проник у салон автомобіля, де побачив ключ у замку запалювання.

В подальшому, ОСОБА_5 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, помістив свої речі та сів до вказаного автомобіля марки "УоїкК5ууареп Раззаї", д.н.3. НОМЕР_2 , та намагався виїхати за межі території тракторного парку ПП «ЖЕРМ», що за адресою: с. Очеретянка, вул. Перемоги, 22а, Житомирського району Житомирської області, однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки був поміченим працівниками підприємства.

У відповідності до вимог ст.ст.276-278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.289 КК України.

Старший слідчий ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУПН в Житомирській області ОСОБА_7 звернувся до відповідного слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. За результатами судового розгляду клопотання слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При цьому, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, апеляційний суд вважає, що сукупність доказів, які були долучені до клопотання слідчого, на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_5 , і є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Крім того, з оскаржуваного рішення та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи перевірялись слідчим суддею при його розгляді. При цьому, було допитано підозрюваного, вислухана думка прокурора та захисника, а також з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

Апеляційні посилання сторони захисту на відсутність доказів винності підозрюваного, як і відповідної кваліфікації злочинних дій останнього, як наслідок необґрунтованість підозри висунутої ОСОБА_5 , апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки це жодним чином не спростовує відповідної доказової бази можливої причетності підозрюваного до інкримінованих дій.

В свою чергу, при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею було встановлено, що надані слідчим докази доводять обставини, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на які вказує останній у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно неї.

Слідчий суддя, застосовуючи такий вид запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт, виходив з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, викладених у клопотанні слідчого аргументів щодо можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, можливість незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, як і вчинити інші кримінальні правопорушення, та належним чином обґрунтував їх, з чим погоджується й апеляційний суд.

Апеляційні посилання захисника на не доведеність таких ризиків є об`єктивно необґрунтованими.

Отже, вирішуючи питання про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя, враховував тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення (тяжке, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна або без такої), дані про особу підозрюваного (має місце реєстрації та проживання, не працевлаштований, не має стійких соціальних зв`язків, раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності), у зв`язку із чим вважав за доцільне застосувати до останнього передбачений ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту шляхом заборони підозрюваного залишати своє житло цілодобово, з покладенням відповідних процесуальних обов`язків.

Також, при вирішенні питання щодо часу перебування підозрюваного під домашнім арештом, слідчим суддею були враховані доводи сторони захисту (аналогічні апеляційним вимогам) щодо особи ОСОБА_5 , а також фактичні обставини інкримінованого останньому кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, слідчий суддя, дійшов правильного висновку, що підозрюваному необхідно встановити заборону залишати житло цілодобово, оскільки такий запобіжний захід зможе запобігти ризикам можливості переховуватися від органів досудового розслідування, можливість незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, як і вчинити інші кримінальні правопорушення, та забезпечить належну поведінку.

За наведених вище обставин саме запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту може запобігти наведеним вище ризикам в кримінальному провадженні, відповідає особі підозрюваному та може забезпечити його належну процесуальну поведінку.

При цьому, всі викладені захисником апеляційні доводи були об`єктом дослідження при застосуванні підозрюваній запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги на зміну запобіжного заходу, не встановлено.

Крім того, стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 не є тією підставою (за наданими медичними довідками стороною захисту), яка об`єктивно унеможливлює застосування такого запобіжного заходу, як домашній арешт, котрий не позбавляє можливості (за повідомлення органу досудового розслідування) на отримання останнім всієї необхідної медичної допомоги.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 10.09.2025, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: