КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/8130/2025 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , вирішуючи питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 3 жовтня 2025 року про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000588 від 22.01.2018,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 3 жовтня 2025 року клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.03.2021 у кримінальному провадженні № 0000588 від 22.01.2018 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_3 10.10.2025 подав апеляційну скаргу, просив поновити строк на подання апеляційної скарги, відкрити апеляційне провадження та скасувати ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 3 жовтня 2025 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

20.10.2025 до Київського апеляційного суду із Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшли матеріали судового провадження за клопотанням ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.03.2021 у кримінальному провадженні № 0000588 від 22.01.2018.

Вивчивши апеляційну скаргу та матеріали судового провадження, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити, з таких підстав.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні частини другої статті 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Згідно з п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, відповідно до чого КПК України визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку.

Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано параграфом 2 Глави 26 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, визначено ч. 1 та ч. 2 ст. 309 КПК України.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову в ньому, тобто судові рішення, постановлені в порядку ст. 173 КПК України. При цьому можливості оскарження ухвал слідчого судді, прийнятих у порядку ст. 174 КПК України, зокрема про скасування арешту майна або про відмову у скасуванні такого арешту, кримінальний процесуальний закон не передбачає.

Крім того, відповідно до висновку про застосування норм права, викладеному в ухвалі об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 20 травня 2024 року (справа № 712/191/23, провадження № 51-3208 кмо 23), в аспекті положень ст. 309 КПК України ухвала слідчого судді про повне або часткове скасування арешту майна, постановлена за правилами ст. 174 КПК України, не підлягає апеляційному оскарженню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 23 травня 2024 року у справі № 758/12807/23.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.

Частина 4 статті 399 КПК України визначає не право, а обов`язок суду апеляційної інстанції відмовити у відкритті провадження, тому що законом визначено чіткий перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню, і не надає можливості діяти вибірково щодо кожного конкретного випадку.

Оскільки чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про скасування арешту майна, постановленої у порядку ч. 1 ст. 174 КПК України, вважаю, що підстави для відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 3 жовтня 2025 року про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000588 від 22.01.2018 відсутні.

Керуючись ст. ст. 309, 376, 392, 399 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 3 жовтня 2025 року про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000588 від 22.01.2018.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_2