УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2025 р. Справа № 597/482/25

Заліщицький районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Заліщики кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000763 від 05.03.2019 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Подорожнє, Стрийського району Львівської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 191 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_3 ;

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції);

представника потерпілої сторони ОСОБА_6 ,

встановив:

Згідно обвинувального акта, Указом №01/037 від 23.04.2015 року Місцеблюстителя Київського митрополичого престолу Української Автокефальної православної церкви (далі УАПЦ) Високопреосвященнішого Митрополита Макарія, за рішенням архієрейського собору, який відбувся в м.Києві 23.04.2015 року, єпископ ОСОБА_7 ( ОСОБА_3 ) призначений на Тернопільську єпархію із титулом єпископ Тернопільський, керуючий Хмельницькою єпархією.

Крім того, на єпархіальних зборах (соборі) Тернопільської єпархії УАПЦ від 28.02.2015 року було затверджено кандидатуру єпископа ОСОБА_7 ( ОСОБА_3 ) правлячим архиєреєм Тернопільської єпархії УАПЦ та 17.12.2015 року відбулась державна реєстрація зміни керівника релігійної організації «Тернопільська єпархія УАПЦ» на ОСОБА_3 .

Відповідно до п.15 Статуту релігійної організації «Консисторія (Єпархіальне управління) Тернопільської єпархії УАПЦ» (далі Консисторія), Консисторія діє під загальним керівництвом єпархіального (правлячого) архиєрея.

Будучи єпархіальним (правлячим) архієреєм Консисторії, ОСОБА_3 згідно п.20 Статуту Консисторії був уповноваженим, зокрема: приймати рішення про заснування підприємств, установ, організацій та закладів, передбачених пунктами 12.8-12.10 Статуту (п.12.8 засновувати як окремі юридичні особи (що діють на підставі власних статутів) видавничі, поліграфічні, виробничі, реставраційно-будівельні, сільськогосподарські та інші підприємства (в тому числі для випуску богослужбової літератури і виробництва предметів культового призначення); п.12.9 засновувати добродійні заклади (установи): притулки, інтернати, лікарні, пункти соціальної допомоги, їдальні для бідних, реабілітаційні та терапевтичні центри, які утворюються і діють як окремі юридичні особи згідно чинного законодавства України; п.12.10 засновувати відповідно до законодавства України про свободу совісті та релігійні організації релігійні братства, місіонерські товариства (місії), духовні навчальні заклади); укладати цивільно-правові угоди (договори, контракти) з релігійними організаціями, державними органами, установами, організаціями та іншими юридичними та фізичними особами як в Україні, так і за кордоном; відкривати та закривати рахунки для збереження коштів та проведення фінансових операцій, в тому числі і валютних, в державних та комерційних банках для ведення фінансових справ Консисторії як в Україні, так і за її межами, а також розпоряджатися цими коштами, підписувати фінансові та бухгалтерські документи; здійснювати відчуження (продаж, дарування, обмін) майна, яке належить Консисторії на підставі права власності, якщо це не суперечить чинному законодавству, з урахуванням Статуту УАПЦ розпоряджатися майном Консисторії; приймати рішення та підписувати відповідні правові акти (заяви, укази, розпорядження, накази, доручення) необхідні для забезпечення статутної діяльності Консисторії; відповідно до штатного розкладу приймати на роботу працівників, визначати умови їх праці шляхом укладення трудового договору (угоди); укладати від імені Консисторії трудові угоди, підписувати контракти, накази з кадрових питань, фінансові та інші документи, які стосуються адміністративно-господарської діяльності Консисторії, здійснювати розмежування відповідальності та контроль за діяльністю працівників Консисторії.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи єпархіальним (правлячим) архієреєм Консисторії, здійснював організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, в силу чого, відповідно до ч.3 ст.18 КК України, був службовою особою.

У відповідності до п.1 Статуту Консисторія є неприбутковою християнською православною релігійною організацією, яка як орган єпархіального управління (релігійне управління) в установленому законодавством порядку представляє Єпархію, що є частиною УАПЦ.

Пунктом 8 Статуту Консисторії передбачено, що як юридична особа Консисторія має відокремлене майно та самостійний баланс, відкриває власні розрахункові, поточні, валютні та інші рахунки у банках України та за її межами, від свого імені самостійно здійснює юридично-правові дії, які не суперечать законодавству України та цьому Статуту, користується правами і має обов`язки згідно з чинним законодавством України і цим Статутом. Консисторія від свого імені набуває майнові й особисті немайнові права, може бути позивачем і відповідачем у суді, має печатку з власною назвою і символікою, емблему, бланки з власною символікою.

При цьому, п.28 Статуту Консисторії передбачено, що кошти або майно Консисторії не підлягають розподілу між засновниками Консисторії та не можуть використовуватися для вигоди засновників або будь-якого окремого представника Консисторії, його посадових осіб (крім оплати їх праці та відрахувань на соціальні заходи у випадках, передбачених законодавством).

Всупереч вищезазначеним нормам, у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 06.01.2016 року, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на умисне використання всупереч інтересам Консисторії своїх повноважень, з метою одержання неправомірної вигоди для себе.

Так, реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , як єпархіальний (правлячий) архиєрей Консисторії, з метою укладення удаваного правочину про відчуження за заниженою вартістю майна Консисторії, усвідомлюючи, що вартість майна є значно вищою, 06.01.2016 року видав та власноручно підписав лист №0756, яким дав згоду на передачу (внесення) до статутного капіталу ТОВ «Джуриненерго» (далі Товариство) об`єкта нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі (залишки початку будівництва гідроелектростанції), загальною площею 350,4 кв.м, що розташована в с.Нирків Заліщицького району Тернопільської області, яка перебувала у власності Консисторії згідно свідоцтва про право власності від 22.01.2002 року, виданого на підставі Рішення виконкому Нирківської сільської ради від 22.01.2002 року №3.

У подальшому, 11.01.2016 року ОСОБА_3 , як єпархіальний (правлячий) архиєрей Консисторії, та ОСОБА_8 , як фізична особа, провели загальні збори засновників ТОВ «Джуриненерго», за результатами яких складено та власноручно підписано ОСОБА_3 протокол №1, відповідно до якого вирішено наступне: створити ТОВ «Джуриненерго»; сформувати статутний капітал ТОВ «Джуриненерго» шляхом передачі засновниками Товариству належного їм майна, як внесків до статутного капіталу, та затвердити його в сумі 181928 гривень, який поділений на частки, що розподіляються між Засновниками по 50 відсотків і відповідно становить 100 відсотків від статутного капіталу Товариства; обрати директором ТОВ «Джуриненерго» ОСОБА_8 ; зареєструвати статут ТОВ «Джуриненерго» у відповідності з чинним законодавством України.

Продовжуючи вчиняти дії з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на використання всупереч інтересам Консисторії своїх повноважень, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, 05.08.2016 року ОСОБА_3 , як єпархіальний (правлячий) архиєрей Консисторії, та ОСОБА_8 у м.Заліщики Тернопільської області у невстановлений досудовим розслідуванням час, провели загальні збори учасників ТОВ «Джуриненерго», за результатами яких складено та власноручно підписано ОСОБА_3 протокол № 2, відповідно до якого прийнято рішення про передачу у власність ТОВ «Джуриненерго», як негрошовий майновий вклад до статутного капіталу Товариства об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю (залишки початку будівництва гідроелектростанції, реєстраційний номер 20), загальною площею 350,4 кв.м, що розташована в с.Нирків Заліщицького району Тернопільської області, комплекс будівель та споруд, будинок 9, ринковою вартістю 90964 гривні, що становить 50 відсотків від статутного капіталу Товариства, а також про надання згоди на вихід та виключення Консисторії зі складу учасників ТОВ «Джуриненерго» і виплату Консисторії її частки у статутному капіталі, а саме: грошових коштів, еквівалентних вартості переданого майна до статутного капіталу Товариства в розмірі 90964 гривні.

Крім того, 05.08.2016 року ОСОБА_3 , використовуючи всупереч інтересам Консисторії свої повноваження єпархіального (правлячого) архиєрея Консисторії, власноручно підписав акт приймання-передачі майна, що вноситься до статутного капіталу ТОВ «Джуриненерго» №1, відповідно до якого Консисторія, в особі Архієпископа Тернопільського, керуючого Хмельницькою єпархією УАПЦ Мстислава ( ОСОБА_3 ) передала у власність Товариства як негрошовий майновий вклад до статутного капіталу об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю (залишки початку будівництва гідроелектростанції, реєстраційний номер 20), загальною площею 350,4 кв.м, що розташована в с.Нирків Заліщицького району Тернопільської області, комплекс будівель та споруд, будинок 9, ринковою вартістю 90964 гривні.

21.10.2016 року на виконання вимог протоколу №2 загальних зборів учасників ТОВ «Джуриненерго» щодо виплати частки у статутному капіталі на банківський рахунок Консисторії від ОСОБА_8 надійшли грошові кошти в сумі 90964 гривні.

Таким чином, в результаті вищезазначених протиправних дій, які виразились в умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, використанні всупереч інтересам Консисторії своїх повноважень єпархіального (правлячого) архиєрея Консисторії, ОСОБА_3 укладено удаваний правочин, згідно з яким відбулось відчуження у користь ТОВ «Джуриненерго» нерухомого майна - нежитлової будівлі (залишки початку будівництва гідроелектростанції, реєстраційний номер 20), загальною площею 350,4 кв.м, що розташована в с.Нирків Заліщицького району Тернопільської області, комплекс будівель та споруд, будинок 9, залишкова вартість якого станом на 05.08.2016 року становила 374747 гривень, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді заподіяння Консисторії майнової шкоди на суму 283783 гривні.

Крім того, у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 19.09.2016 року, у ОСОБА_3 , який будучи єпархіальним (правлячим) архиєреєм Консисторії, який відповідно до Статуту Консисторії здійснював організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, в силу чого був службовою особою, виник злочинний умисел, направлений на привласнення майна Консисторії шляхом зловживання своїм службовим становищем.

Так, об`єкт нерухомого майна нежитлова будівля (руїни палацу 17-19 століть, реєстраційний номер 20), загальною площею 717 кв.м, що розташована за адресою: Тернопільська область, Заліщицький район, с.Нирків, комплекс будівель і споруд, будинок 7, є об`єктом культурної спадщини, а саме: пам`яткою архітектури місцевого значення відповідно з рішенням Тернопільського облвиконкому №15 від 25.01.1989 року (охоронний номер 467-М).

Щодо вказаної пам`ятки архітектури укладено охоронний договір № 133 від 18.06.2003 року, зі змісту п.5 якого користувач (власник) несе відповідальність за рухоме та нерухоме майно, що належить до пам`ятки. Здійснювати продаж, передачу у володіння, користування чи управління пам`ятки (її частини) тільки після письмової згоди органу охорони.

У відповідності до п.16 ч.1 ст.6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» до повноважень органу виконавчої влади АРК, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції належить, зокрема, погодження відчуження або передачі пам`яток місцевого значення їхніми власниками чи уповноваженими ними органами іншим особам у володіння, користування або управління.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про охорону культурної спадщини» об`єкти культурної спадщини, що є пам`ятками (за винятком пам`яток, відчуження або передача яких обмежується законодавчими актами України) можуть бути відчужені, а також передані власником або уповноваженим ним органом у володіння, користування чи управління іншій юридичній або фізичній особі за наявності погодження відповідного органу охорони культурної спадщини.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , як єпархіальний (правлячий) архиєрей Консисторії, з метою укладення удаваного правочину про відчуження майна Консисторії, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не отримавши погодження відповідного органу охорони культурної спадщини, всупереч п.1, 8, 20, 28 Статуту Консисторії, 19.09.2016 року видав та власноручно підписав лист №0927, яким дав згоду на участь Консисторії у ТОВ «Джуринфортеця» в складі засновника даного Товариства, та лист №0928, яким дав згоду на передачу у власність ТОВ «Джуринфортеця» (далі Товариство) як негрошовий майновий вклад до Статутного капіталу Товариства об`єкт нерухомого майна нежитлову будівлю (руїни палацу 17-19 століть, реєстраційний номер 20), загальною площею 717 кв.м, що розташована за адресою: Тернопільська область, Заліщицький район, с.Нирків, комплекс будівель і споруд, будинок 7, ринковою вартістю 382578 гривень, яка перебувала у власності Консисторії згідно свідоцтва про право власності від 22.01.2002 року, виданого на підставі Рішення виконкому Нирківської сільської ради від 22.01.2002 року №3.

28.09.2016 року ОСОБА_3 , як єпархіальний (правлячий) архиєрей Консисторії, та ОСОБА_9 , як фізична особа, провели загальні збори засновників ТОВ «Джуринфортеця», за результатами яких складено та власноручно підписано ОСОБА_3 протокол №1, відповідно до якого було вирішено наступне: створити ТОВ «Джуринфортеця»; сформувати статутний капітал ТОВ «Джуринфортеця» шляхом передачі засновниками Товариству належного їм майна, як внесків до статутного капіталу, та затвердити його в сумі 765156 гривень, який поділений на частки, що розподіляються між Засновниками по 50 відсотків і відповідно становить 100 відсотків від статутного капіталу Товариства; обрати директором ТОВ ««Джуринфортеця» ОСОБА_9 ; зареєструвати статут ТОВ «Джуринфортеця» у відповідності з чинним законодавством України.

Цього ж дня, ОСОБА_3 , як єпархіальний (правлячий) архиєрей Консисторії, власноручно підписав акт приймання-передачі майна, що вноситься до статутного капіталу ТОВ «Джуринфортеця», відповідно до якого Консисторія, в особі Архієпископа Тернопільського, керуючого Хмельницькою єпархією УАПЦ ОСОБА_7 ( ОСОБА_3 ) передала у власність Товариства як негрошовий майновий вклад до статутного капіталу об`єкт нерухомого майна нежитлову будівлю (руїни палацу 17-19 століть, реєстраційний номер 20), загальною площею 717 кв.м, що розташована за адресою: Тернопільська область, Заліщицький район, с. Нирків, комплекс будівель і споруд, будинок 7, ринковою вартістю 382578 гривень.

Надалі, продовжуючи вчиняти дії з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на розтрату майна Консисторії шляхом зловживання своїм службовим становищем, 31.10.2016 року ОСОБА_3 , як єпархіальний (правлячий) архиєрей Консисторії та ОСОБА_9 у м.Заліщики Тернопільської області у невстановлений досудовим розслідуванням час, провели загальні збори учасників ТОВ «Джуринфортеця», за результатами яких складено та власноручно підписано ОСОБА_3 протокол № 2, відповідно до якого прийнято рішення про передачу у власність ТОВ «Джуринфортеця», як негрошовий майновий вклад до статутного капіталу Товариства об`єкт нерухомого майна нежитлову будівлю (руїни палацу 17-19 століть, реєстраційний номер 20), загальною площею 717 кв.м, що розташована за адресою: Тернопільська область, Заліщицький район, с. Нирків, комплекс будівель і споруд, будинок 7, ринковою вартістю 382578 гривень, що становить 50 відсотків від статутного капіталу Товариства, а також про надання згоди на вихід та виключення Консисторії із складу учасників ТОВ «Джуринфортеця» і виплату Консисторії її частки у статутному капіталі, а саме: грошових коштів, еквівалентних вартості переданого майна до статутного капіталу Товариства в розмірі 382578 гривень.

31.10.2016 року за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, на виконання протоколу №2 загальних зборів учасників ТОВ «Джуринфортеця» від 31.10.2016 року щодо виплати Консисторії її частки у статутному капіталі, а саме: грошових коштів, еквівалентних вартості переданого майна до статутного капіталу Товариства, ОСОБА_3 , як єпархіальним (правлячим) архиєреєм Консисторії, згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера від 31.10.2016 року №б/н, отримано в м.Тернополі від ТОВ «Джуринфортеця» грошові кошти в сумі 382578 гривень, які він на банківський рахунок чи в касу Консисторії не вніс, а з корисливих мотивів привласнив.

Таким чином, в результаті вищезазначених умисних протиправних дій, ОСОБА_3 , зловживаючи своїм службовим становищем, як єпархіальний (правлячий) архиєрей Консисторії, з корисливих мотивів, уклав удаваний правочин, згідно з яким відбулось відчуження у користь ТОВ «Джуринфортеця» нерухомого майна нежитлової будівлі (руїни палацу 17-19 століть, реєстраційний номер 20), загальною площею 717 кв.м, що розташована за адресою: Тернопільська область, Заліщицький район, с.Нирків, комплекс будівель і споруд, будинок 7, та привласнення ним коштів в сумі 382578 гривень, чим Консисторії завдано майнової шкоди на вказану суму, що є великим розміром.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.364-1 КК України зловживання повноваженнями, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для себе використання всупереч інтересам юридичної особи приватного права службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, що спричинило тяжкі наслідки; та ч.4 ст.191 КК України (у редакції чинній на момент вчинення кримінального правопорушення) привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене у великих розмірах.

Ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 01.05.2025 року (суддя ОСОБА_10 ) задоволено заяву представника потерпілої сторони Релігійної організації «Управління Тернопільсько-Бучацької єпархії Української Православної Церкви України (Православної Церкви України)» - ОСОБА_6 про відмову від обвинувачення. Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000763 від 05.03.2019 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364-1, ч.4 ст.191 КК України, закрито у зв`язку з відмовою представника потерпілого від обвинувачення.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 06 серпня 2025 року скасовано ухвалу Заліщицького районного суду Тернопільської області від 01 травня 2025 року щодо обвинуваченого ОСОБА_3 в частині закриття кримінального провадження за ч.4 ст.191 КК України. Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000763 від 05.03.2019 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України направлено у суд першої інстанції для прийняття рішення, передбаченого вимогами КПК України. Суд апеляційної інстанції вказав, що застосування ст.5 КК України при закритті кримінального провадження щодо ОСОБА_3 за ч.4 ст.191 КК України є неправомірним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, зокрема застосування судом закону, який не підлягає застосуванню, та є підставою для скасування судового рішення у відповідності до вимог ст.409 КПК України. Щодо правильності застосування судом положень кримінального процесуального законодавства при закритті кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 за ч.4 ст.191 КК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, яке відповідно до закону, чинного на момент вчинення злочину, здійснювалося у формі приватного обвинувачення, а на момент подання представником потерпілого заяви про відмову від обвинувачення стало публічним, колегія суддів вважає, що оскільки в даному випадку ухвала скасовується у зв`язку з неправильним застосуванням судом норм закону України про кримінальну відповідальність вказані доводи підлягають розгляду судом першої інстанції при новому розгляді клопотання представника потерпілого.

Ухвалою судді Заліщицького районного суду Тернопільської області від 25.09.2025 року (суддя ОСОБА_1 ) кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 191 КК України призначено до підготовчого судового засідання.

Представник потерпілої сторони Релігійної організації «Управління Тернопільсько-Бучацької єпархії Української Православної Церкви України (Православної Церкви України)» - ОСОБА_6 подала клопотання (вх.№5097) про закриття кримінального провадження на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відмовою потерпілого від обвинувачення.

У підготовчому судовому засіданні представник потерпілої сторони Релігійної організації «Управління Тернопільсько-Бучацької єпархії Української Православної Церкви України (Православної Церкви України)» - ОСОБА_6 підтримала подане клопотання та просила суд його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання представника потерпілої сторони ОСОБА_6 та закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою представника потерпілого від підтримання обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні щодо закриття кримінального провадження не заперечують.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.477 КПК України (в редакції на дату діяння описаного в обвинувальному акті), до таких кримінальних правопорушень відноситься кримінальне правопорушення, передбачене статтею 191 КК (привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем, крім вчиненого організованою групою, або шкода від якого завдана державним інтересам), якщо вони вчинені чоловіком (дружиною) потерпілого, іншим близьким родичем чи членом сім`ї потерпілого, або якщо вони вчинені особою, яка щодо потерпілого була найманим працівником і завдала шкоду виключно власності потерпілого.

Зміни, якими пункт 3 виключено з ч.1 ст. 477 КПК України, було внесено до КПК Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами», прийнятим 06 грудня 2017 року, який набрав чинності 11 січня 2019 року.

Отже, згідно з п.3 ч.1 ст.477 КПК України, на момент вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, воно належало до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Специфіка здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення регламентується главою 36 КПК України. Так, особливостями кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є: 1) підставою для початку досудового розслідування кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є подання потерпілим (фізичною чи юридичною особою) до слідчого, прокурора, іншої службової особи органу, уповноваженого на початок досудового розслідування, заяви про вчинення кримінальних правопорушень, вичерпний перелік яких закріплено в ст. 477 КПК України (ч. 4 ст. 26, ч. 1 ст. 478 КПК України); 2) відмова потерпілого, а у випадках, передбачених КПК України, його представника, від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження (ч. 4 ст. 26, п. 7 ч.1 ст. 284 КПК України).

Отже, кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення, як свідчить зміст глави 36 КПК України, має особливість стосовно початку такого провадження та його завершення. Жодних інших особливостей кримінального провадження у формі приватного обвинувачення а ні главою 36 КПК України, а ні іншими положеннями КПК України не передбачено. Тобто, після того, як кримінальне провадження розпочато за заявою потерпілого про вчинення кримінального правопорушення, що міститься у переліку таких правопорушень у ст. 477 КПК України, задіюється державно-владний ресурс органів досудового розслідування та прокуратури, який слугує подальшою рушійною силою здійснення досудового розслідування та підтримання обвинувачення під час судового розгляду.

Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 404/6160/16-к.

Крім того, згідно постанови Верховного Суду від 28 квітня 2021 року в справі №761/31103/18, в умовах змін кримінального процесуального закону, з урахуванням вимог ч.1 ст.8 КПК України про те, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, Верховний Суд вважає обґрунтованим надання у цьому кримінальному провадженні пріоритету застосування положень ст. 8, ч. 4 ст. 26 КПК України перед приписами ч.1 п.5 КПК України, а тому суди нижчих інстанцій дійшли правомірного висновку щодо закриття цього кримінального провадження на підставі відмови представника потерпілого від обвинувачення (п.7 ч.1 ст.284 КПК України).

Тому, оскільки на момент вчинення ОСОБА_3 , кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.191 КК України, згідно п.3 ч.1 ст.477 КК України (в реакції Закону №4651-VІ від 01.01.2016) являється кримінально карним діянням, яке належить до приватних, а на момент подання представником потерпілого заяви про відмову від обвинувачення стало публічним, то внесення до неї змін не позбавляє права потерпілого чи його представників звернутися до суду із заявою про відмову від обвинувачення, оскільки досудове розслідування розпочато у формі приватного обвинувачення і тому має бути закінчено з дотриманням норм, що визначають особливості розгляду справ приватного обвинувачення.

Враховуючи вищевикладені обставини у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що дії учасників кримінального провадження відповідають вимогам КПК України і відмова потерпілої сторони від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження, суд вважає, що дане кримінальне провадження слід закрити.

Керуючись ст.ст. 284, 314, 372, 477 КПК України, Заліщицький районний суд Тернопільської області, -

постановив:

Клопотання представника потерпілої сторони Релігійної організації «Управління Тернопільсько-Бучацької єпархії Української Православної Церкви України (Православної Церкви України)» - ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстраційним №0000763 від 05.03.2019 року відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, закрити у зв`язку з відмовою представника потерпілого від обвинувачення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення через Заліщицький районний суд Тернопільської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_11