Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/8/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 263 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2025 року м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0007380 від 27 червня 2017 року стосовно ОСОБА_8 за ч.1 ст. 263 КК України за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 грудня 2021 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоукраїнка Кіровоградської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, військовослужбовця, учасника бойових дій, на утриманні має малолітню дитину 2017 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано невинуватим та виправдано, у зв`язку з недоведеністю його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу при слідуючих обставинах.

Так, за версією слідства ОСОБА_8 достовірно знаючи вимоги законодавства України про те, що зброя, боєприпаси та вибухові пристрої відносяться до предмету обмеженого в обігу та не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, у невстановленому досудовим розслідуванням час, місці та невстановлений спосіб, не маючи відповідного дозволу на зберігання, незаконно, в порушення вимог ст.178 Цивільного кодексу України, Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року №2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п.п.11, 15 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576, придбав 184 пістолетних патронів калібру 9*18 мм. до пістолета системи Макарова, які призначені для стрільби з пістолетів Макарова (ПМ), автоматичних пістолетів Стечкіна (АПС), пістолеті ФОРТ-12, ФОРТ - 14, ФОРТ -17, промислового виробництва, 232 військових гвинтівочних патронів калібру 7,62*54 R, зразку 1943 року (230 шт. з яких 219-зі звичайними кулями, 11-з трасуючими кулями) та 7,62 мм патронами зразка 1908 року (2 шт. з маркуванням Т 17, з легкими кулями), промислового виготовлення, які використовуються для стрільби з гвинтівок Мосіна, АВ, АВЛ, БИ- 7,62, СВТ, СВТ, АВС, 184 бойових патронів центрального запалення, калібру 7,62*39 мм, зі звичайною кулею у кількості 180 шт., та з трасуючою кулею 4 шт., промислового виготовлення, зразка 1943 року, до карабінів «СКС», автоматів «АК, АКМ, АКМС», 697 бойових патронів центрального запалення, калібру 5,45*39 мм, зі звичайними кулями (666 шт.) та з трасуючими кулями (31 шт.), промислового виготовлення, зразка 1973 року, до автоматів системи Калашникова «АК-74, АКС-74У, кулемету РПК-74, 76 спортивно-мисливських патронів калібру 5,6 мм, кільцевого запалювання, промислового виготовлення, до спортивної та мисливської нарізної вогнепальної зброї калібру 5, 6 мм (пістолет Марголіна, карабіни ТОЗ - 11, ТОЗ - 21, ТОЗ -8 м, ТОЗ - 17 - 01, ТОЗ - 99), 50 спортивно-мисливських патронів калібру 5,6 мм., з короткими гільзами, кільцевого запалювання, промислового виготовлення, до спортивної та мисливської нарізної вогнепальної зброї калібру 5, 6 мм(пістолет Марголіна, карабіни ТОЗ -11, ТОЗ - 21, ТОЗ -8 м, ТОЗ - 17 - 01, ТОЗ -99), 2 корпуси бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГД - 5, 2 уніфікованих підривників ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ - 2, 2 кумулятивні протитанкові гранати ПГ - 7 від 85 - мм гранатометного пострілу ПГ-7 до ручного гранатомету РПГ - 7.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру спрямованого на незаконне придбання та зберігання вищевказаних бойових припасів та вибухових речовин, ОСОБА_8 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, в порушення вищевказаних норм Закону, зберігав вказані бойові припаси та вибухові речовини до 26 червня 2017 року без передбаченого законом дозволу за місцем своєї реєстрації, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

26 червня 2017 року, в період з 21.05 год. 26.06.2017 року до 00.30 год. 27.06.2017 року, в ході огляду місця події, проведеного в рамках кримінального провадження, внесеного 27.06.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007380 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, санкціонованого ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.06.2017 року, слідчим СВ Кропивницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_11 , у домоволодінні за місцем реєстрації ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено 184 пістолетні патрони калібру 9*18 мм до пістолета системи Макарова, які призначені для стрільби з пістолетів Макарова (ПМ), автоматичних пістолетів Стечкіна (АПС), пістолеті ФОРТ-12, ФОРТ-14, ФОРТ-17, промислового виробництва, 232 військові гвинтівочні патрони калібру 7,62*54 R, зразку 1943 року (230 шт. з яких 219 - зі звичайними кулями, 11-з трасуючими кулями) та 7,62 мм патронами зразка 1908 року (2 шт. з маркуванням Т17, з легкими кулями), промислового виготовлення, які використовуються для стрільби з гвинтівок Мосіна, АВ, АВЛ, БИ-7,62, СВТ, СВТ, АВС, 184 бойові патрони центрального запалення, калібру 7, 62*39 мм, зі звичайною кулею 180 шт., та з трасуючою кулею 4 шт., промислового виготовлення, зразка 1943 року, до карабінів «СКС», автоматів «АК, АКМ, АКМС», 697 бойові патрони центрального запалення, калібру 5,45*39 мм, зі звичайними кулями (666 шт.) та з трасуючими кулями (31 шт.), промислового виготовлення, зразка 1973 року, до автоматів системи Калашникова «АК-74, АКС-74 У, кулемету РПК - 74, 76 спортивно-мисливські патрони калібру 5,6 мм, кільцевого запалювання, промислового виготовлення, до спортивної та мисливської нарізної вогнепальної зброї калібру 5, 6 мм (пістолет Марголіна, карабіни ТОЗ -11, ТОЗ - 21, ТОЗ -8 м, ТОЗ-17 -01, ТОЗ-99), 50 спортивно - мисливські патрони калібру 5,6 мм, з короткими гільзами, кільцевого запалювання, промислового виготовлення, до спортивної та мисливської нарізної вогнепальної зброї калібру 5, 6 мм(пістолет Марголіна, карабіни ТОЗ - 11, ТОЗ - 21, ТОЗ -8 м, ТОЗ -17-01, ТОЗ - 99), 2 корпуси бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГД-5, 2 уніфіковані підривники ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2, 2 кумулятивні протитанкові гранати ПГ-7 від 85-мм гранатометного пострілу ПГ-7 до ручного гранатомету РПГ - 7.

Згідно висновку судово-балістичної експертизи №215 від 08.08.2017 року 184 пістолетні патрони калібру 9*18 мм до пістолета системи Макарова, які призначені для стрільби з пістолетів Макарова (ПМ), автоматичних пістолетів Стечкіна (АПС), пістолетів ФОРТ-12, ФОРТ-14, ФОРТ-17, промислового виробництва, 232 військові гвинтівочні патрони калібру 7,62*54 R, зразку 1943 року (230 шт. з яких 219 - зі звичайними кулями, 11 - з трасуючими кулями) та 7,62 мм патронами зразка 1908 року ( 2 шт. з маркуванням Т 17, з легкими кулями), промислового виготовлення, які використовуються для стрільби з гвинтівок Мосіна, АВ, АВЛ, БИ- 7,62, СВТ, СВТ, АВС, 184 бойові патрони центрального запалення, калібру 7,62*39 мм, зі звичайною кулею 180 шт., та з трасуючою кулею 4 шт., промислового виготовлення, зразка 1943 року, до карабінів «СКС», автоматів «АК, АКМ, АКМС», 697 бойові патрони центрального запалення, калібру 5,45*39 мм, зі звичайними кулями (666 шт.) та з трасуючими кулями (31 шт.), промислового виготовлення, зразка 1973 року, до автоматів системи Калашникова «АК - 74, АКС -74 У, кулемету РПК - 74, 76 спортивно - мисливські патрони калібру 5,6 мм, кільцевого запалювання, промислового виготовлення, до спортивної та мисливської нарізної вогнепальної зброї калібру 5, 6 мм(пістолет Марголіна, карабіни ТОЗ-11, ТОЗ-21, ТОЗ -8 м, ТОЗ - 17-01, ТОЗ - 99), 50 спортивно - мисливські патрони калібру 5,6 мм, з короткими гільзами, кільцевого запалювання, промислового виготовлення, до спортивної та мисливської нарізної вогнепальної зброї калібру 5, 6 мм(пістолет Марголіна, карабіни ТОЗ -11, ТОЗ - 21, ТОЗ-8 м, ТОЗ-17-01, ТОЗ-99) являються боєприпасами придатними для стрільби.

За висновком вибухотехнічної експертизи №48/781 від 19.07.2017 року 2 корпуси бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГД-5 були придатні для здійснення вибуху при наявності відповідного засобу ініціювання вибуху (в ході дослідження від підривників типа УЗРГМ-2), згідно технічної характеристики в корпусі гранати типу РГД - 5 міститься вибухова речовина (тротил) масою близько 100-115 грам, який являється стандартними засобами підриву, а саме 2 уніфікованими підривниками ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2 які відносяться до категорії боєприпасів, були придатні для здійснення вибуху після видалення запобіжної чеки та вивільнення важеля; 2 кумулятивні протитанкові гранати ПГ-7 від 85-мм гранатометного пострілу ПГ-7 до ручного гранатомету РПГ-7, відносяться до категорії боєприпасів, були придатні для здійснення вибуху з утворенням кумулятивної струї (в ході дослідження в результаті ініціювання накладним зарядом - 200 гр. тротиловою шашкою) 2 корпуси бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГД -5 конструктивно поєднувалися з уніфікованими підривниками ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2 по різьбовому з`єднанню та у зібраному стані являли собою вибухові пристрої - дві бойові ручні осколкові гранати типу РГД -5, що були придатні до здійснення вибуху після видалення запобіжної чеки та вивільнення важеля.

Крім того, ОСОБА_8 , достовірно знаючи вимоги законодавства України про те, що зброя, боєприпаси та вибухові пристрої відносяться до предмету обмеженого в обігу та не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, у невстановленому слідством час, місці та невстановлений спосіб, не маючи відповідного дозволу на їх зберігання, незаконно, в порушення вимог ст.178 Цивільного кодексу України, Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року №2471 -XII «Про право власності на окремі види майна», п.п.11, 15 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576, придбав короткоствольну вогнепальну зброю: гладкоствольний самозарядний пістолет, який відповідає частинам газового пістолету моделі ПГШ-790, калібру 9мм.Р.А.К., виробництва УНСП «Шмайсер» у конструкцію якого саморобним способом внесені зміни у вигляді висвердлювання захисних елементів з каналу ствола, що дає можливість проведення пострілів способом роздільного спорядження з використанням шумових або газових патронів, калібру 9 мм. Р.А.К., та метального снаряду у вигляді картечини, діаметром 6,5 мм, що заряджаються з боку дульного зрізу каналу ствола окремо від патрону, 48 пістолетних патронів центрального запалення, калібру 9*18 мм, зразку 1951 року, виготовлені промисловим способом, 1965 р.в., радянського виробництва, які використовуються для стрільби з нарізної зброї, калібру 9*18 мм. (пістолети ПМ, АПС, ФОРТ-12, ФОРТ-17.), 8 пістолетних патронів «несмертельної (травматичної) дії», калібру 9 мм Р.А., виготовлені промисловим способом, виробництва державного науково-дослідного інституту хімічних продуктів (м. Шостка, Україна), споряджені еластичними метальними снарядами «несмертельної (травматичної) дії» - гумовими кулями.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру спрямованого на незаконне придбання та зберігання вказаних бойових припасів та вогнепальної зброї, ОСОБА_8 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, в порушення вищевказаних норм Закону, без передбаченого законом дозволу зберігав вказані боєприпаси та вогнепальну зброю до 27 червня 2017 року в автомобілі марки «ВАЗ -2107», д.н. НОМЕР_1 , червоного кольору, який знаходився за адресою: м. Кропивницький, вул. Чайковського, 10.

26 червня 2017 року в період часу з 00.40 годин до 00.58 годин 27.06.2017 року, в ході огляду місця події, проведеного в рамках кримінального провадження, внесеного 27.06.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007380 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, санкціонованого ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.06.2017 року, слідчим СВ Кропивницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_11 , в автомобілі ОСОБА_8 марки ВАЗ-2107, д.н. НОМЕР_1 , червоного кольору, який знаходився за місцем його реєстрації: м. Кропивницький, вул. Чайковського, 10, було виявлено та вилучено короткоствольну вогнепальну зброю: гладкоствольний самозарядний пістолет, який відповідає частинам газового пістолету моделі ПГШ 790, калібру 9 мм. Р.А.К., виробництва УНСП «Шмайсер» (м. Вишневе, Україна) в конструкцію якого саморобним способом внесені зміни у вигляді висвердлювання захисних елементів з каналу ствола, які дають можливість проведення пострілів способом роздільного спорядження з використанням шумових або газових патронів, калібру 9 мм Р.А.К., та метального снаряду у вигляді картечини, діаметром 6, 5 мм, що заряджаються з боку дульного зрізу каналу ствола окремо від патрону, 48 пістолетних патронів центрального запалення, калібру 9*18 мм, зразку 1951 року, виготовлені промисловим способом, 1965 р.в., радянського виробництва, які використовуються для стрільби з нарізної зброї, калібру 9*18 мм (пістолети ПМ, АПС, ФОРТ-12, ФОРТ-17.), 8 пістолетних патронів «несмертельної (травматичної) дії», калібру 9 мм Р.А., виготовлені промисловим способом, виробництва державного науково - дослідного інституту хімічних продуктів ( м. Шостка, Україна), споряджені еластичними метальними снарядами «несмертельної (травматичної) дії» - гумовими кулями.

Згідно висновку судово-балістичної експертизи № 214 від 27.07.2017 року, вилучений у ОСОБА_8 27.06.2017 року в ході проведення огляду автомобіля «ВАЗ 2107» пістолет є короткоствольною вогнепальною зброєю: гладкоствольним самозарядним пістолетом, який відповідає частинам газового пістолету моделі ПГШ 790, калібру 9 мм. Р.А.К., виробництва УНСП «Шмайсер» в конструкцію якого саморобним способом внесені зміни у вигляді висвердлювання захисних елементів з каналу ствола, внаслідок чого з нього можливе проведення пострілів способом роздільного спорядження з використанням шумових або газових патронів, калібру 9 мм. Р.А.К., та метального снаряду у вигляді картечини, діаметром 6, 5 мм, що заряджаються з боку дульного зрізу каналу ствола окремо від патрону. Вказаний пістолет ПГШ-790 придатний для проведення пострілів способом роздільного спорядження з використанням шумових або газових патронів, калібру 9 мм Р.А.К., та метального снаряду у вигляді картечини, діаметром 6,5 мм., що заряджається з боку дульного зрізу каналу ствола окремо від патрону, 48 патронів є боєприпасами: пістолетні патрони центрального запалення, калібру 9*18 мм., зразку 1951 року, виготовлені промисловим способом, 1965 р.в., радянського виробництва, які використовуються для стрільби з нарізної зброї, калібру 9*18 мм (пістолети ПМ, АПС, ФОРТ - 12, ФОРТ - 17.), 8 патронів є пістолетними патронами «несмертельної (травматичної) дії», калібру 9 мм Р.А., виготовлені промисловим способом, виробництва державного науково - дослідного інституту хімічних продуктів (м. Шостка, Україна), споряджені еластичними метальними снарядами «несмертельної (травматичної) дії» - гумовими кулями, які відносяться до категорії боєприпасів, оскільки вистріляні снаряди володіють достатньою вражаючою здатністю.

Крім того, ОСОБА_8 достовірно знаючи вимоги законодавства України про те, що зброя, боєприпаси та вибухові пристрої відносяться до предмету обмеженого в обігу та не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, у невстановленому досудовим розслідуванням час, місці та невстановлений спосіб, не маючи відповідного дозволу на їх зберігання, незаконно, в порушення вимог ст.178 Цивільного кодексу України, Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року №2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п.п.11, 15 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576, придбав 2 бойові ударно-дистанційні запали (УДЗ) до ручних гранат типу РГН (РГО), бойовий уніфікований підривник ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2, 2 корпуси бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГН, корпус бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГД-5.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру спрямованого на незаконне придбання та зберігання вказаних бойових припасів та вибухових пристроїв, ОСОБА_8 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, в порушення вищевказаних норм Закону, без передбаченого законом дозволу зберігав вказані боєприпаси до 27 червня 2017 року за місцем свого фактичного проживання, а саме у квартирі АДРЕСА_3 .

27 червня 2017 року в період часу з 02.00 год. до 02.25 год. 27.06.2017 року, під час огляду місця події, проведеного в рамках кримінального провадження внесеного 27.06.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007380 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, санкціонованого ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27.06.2017 року, слідчим СВ Кропивницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_11 , за місцем проживання ОСОБА_8 , а саме в квартирі АДРЕСА_3 , було виявлено та вилучено 2 бойові ударно - дистанційні запали (УДЗ) до ручних гранат типу РГН (РГО), бойовий уніфікований підривник ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ - 2, 2 корпуси бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГН, корпус бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГД - 5.

Згідно висновку вибухотехнічної експертизи №47 від 10.07.2017 року представлені на дослідження об`єкти являються 2 бойовими ударно - дистанційними запалами (УДЗ) до ручних гранат типу РГН (РГО), відносилися до категорії боєприпасів, були придатні для здійснення вибуху після видалення запобіжної чеки та вивільнення важеля, об`єкт дослідження являється бойовий уніфікований підривник ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2, відносився до категорії боєприпасів, був придатний для здійснення вибуху після видалення запобіжної чеки та вивільнення важеля, об`єкти дослідження являються конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме 2 корпуси бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГН, були придатні для здійснення вибуху при наявності відповідного засобу ініціювання вибуху, об`єкт дослідження являється конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме корпус бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГД - 5, був придатні для здійснення вибуху при наявності відповідного засобу ініціювання вибуху, 2 бойові ударно - дистанційні запали (УДЗ) до ручних гранат типу РГН (РГО) конструктивно (по різьбовому з`єднанню) поєднувалися з об`єктами дослідження 2 корпусами бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГН та у зібраному стані представляли собою вибухові пристрої - дві бойові осколкові ручні гранати наступальної дії типу РГН, що були, придатні для здійснення вибуху після видалення запобіжної чеки та вивільнення важеля, уніфікований підривник ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2 конструктивно (по різьбовому з`єднанню) поєднувався з об`єктом дослідження корпус бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГД - 5 та у зібраному стані представляли собою вибуховий пристрій - бойову осколкову ручну гранату наступальної дії типу РГД-5, що була придатна для здійснення вибуху після видалення запобіжної чеки та вивільнення важеля.

За результатами розгляду обвинувального акту у даному кримінальному провадженні, суд першої інстанції, з посиланням на презумпцію невинуватості, рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2001 року № 12-рп/2011 про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, отриманих незаконним шляхом, судову практику Верховного Суду щодо недопустимості проведення обшуку під виглядом огляду місця події, а також рішення Європейського суду з прав людини у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії» та «Бєлоусов проти України» дійшов висновку про недопустимість протоколів огляду місця події ( житлового будинку, автомобіля та квартири ОСОБА_8 ) які за висновком суду проведенні з порушенням правил ст.ст. 208, 223 та 236 КПК України.

Крім того, суд посилаючись на практику Європейського суду з прав людини у рішеннях «Гефген проти Німеччини» та «Нечипорук і Йонкало проти України» визнав недопустимими і решту доказів, які є похідними від протоколів огляду місця події, а саме висновки експертів і за відсутністю у матеріалах кримінального провадження інших належних, допустимих та достовірних доказів, виправдав ОСОБА_8 , у зв`язку з недоведеністю його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

У апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції, у зв`язку невідповідністю висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам цієї справи, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, ухвалити новий вирок, згідно з яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що при наявності у матеріалах кримінального провадження достатніх належних та допустимих доказів, які у своїй сукупності з фактичними даними, які містяться у протоколах огляду місця подій, висновках експертів та показаннях свідків, суд першої інстанції, під час розгляду справи допустив упередженість та неповноту при оцінці представлених стороною обвинувачення доказів, безпідставно та необгрунтовано виправдав обвинуваченого ОСОБА_8 і, в порушення вимог ч. 4 ст. 370, п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, свій висновок належним чином не мотивував, в основу виправдувального вироку поклав суперечливі та неправдиві показання ОСОБА_8 , а також недоліки при оформленні слідчим процесуальних документів.

У запереченнях захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просить відмовити прокурору у задоволенні апеляційної скарги, а виправдувальний вирок суду першої інстанції залишити без змін, вказуючи на його законність та обґрунтованість, а також безпідставність доводів прокурора щодо неправильної оцінки наявних у справі доказів.

Заслухавши доповідача, провівши за клопотанням прокурора та захисників судове слідство в обсязі допиту обвинуваченого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , а також часткового дослідження матеріалів справи, які стосуються реєстрації злочину, призначення слідчого, результатів огляду місця подій та вилучених предметів, ухвал слідчого судді, даних адвокатського запиту, в дебатах прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які заперечували проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Переглядаючи вирок в межах апеляційних доводів прокурора про скасування вироку, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам цієї справи, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів апеляційного суду вважає, що прокурор під час апеляційного розгляду довів наявність правових і фактичних підстав для цього.

Так, відповідно до ст. 370 КПК України, як обвинувальний, так і виправдувальний вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні, і оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Із цього слідує, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку.

Згідно положень ст. 7, 17 та 22 КПК України, однією з засад кримінального провадження є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні суду своїх доказів і у доведенні перед ним їх переконливості.

При цьому суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, ухвалюючи вирок суд першої інстанції, з дотриманням норм ст.ст. 17, 22, 23 КПК України, повинен дослідити всі докази сторони обвинувачення, надати їм належну, логічну оцінку щодо об`єктивного спростування таких відомостей, виходячи з вимог ст. ст. 91, 94 КПК України, та за наявністю підстав - визнати такі докази неналежними, недопустимими чи недостовірними, що в свою чергу унеможливить вибірковість їх оцінки.

За змістом ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи виправданою зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Як вбачається з вироку, суд мотивуючи свої висновки про недоведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, зокрема зазначив про те, що стороною обвинувачення не доведено того, що в діянні обвинуваченого по кожному епізоду незаконного зберігання зброї, боєприпасів та вибухових речовин є склад даного кримінального правопорушення, оскільки огляд домоволодіння ОСОБА_8 , розташованого по АДРЕСА_1 , автомобіля, а також квартири в якій проживає ОСОБА_8 , в порушення вимог ч.3 ст.233 КПК України, проведені слідчим без санкції суду, за відсутністю законних та обгрунтованих підстав для проведення невідкладних слідчих дій, оскільки ОСОБА_8 ніхто не переслідував і ніякої загрози життю або здоров`ю людей не було.

Крім того, суд з посиланням на показання слідчого ОСОБА_11 , який не зміг детально пояснити про обставини виявлення, повідомлення, виїзду оперативної слідчої групи на місце злочину та його реєстрації у ЄРДР, визнав недопустимими протоколи вищевказаних слідчих дій, вказавши про те, що протоколи оформлені неправильно, оскільки крім слідчого, експерта вибухотехніка, понятих та інших, участь в огляді місця події приймали оперативні співробітники ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , прізвища яких не внесені у протокол, сам ОСОБА_8 до початку огляду фактично був затриманий без оформлення протоколу, що є порушення вимог ч.5 ст. 208 КПК України та права ОСОБА_8 скористатись юридичною допомогою.

Далі суд, з посиланням на «доктрину плодів отруйного дерева» вказав, оскільки основні докази, а саме протоколи ОМП є недопустимими, то і решта похідних від цих доказів, а саме висновки експертів № 215 від 08.08.2017 року, № 48/781 від 19.07.2017 року та № 47 від 10.07.2017 року є також недопустимими і констатував, що докази у цій справі по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України зібрані з порушенням вимог кримінально-процесуального закону, а інші докази з точки зору «розумних сумнівів» не доводять винуватість ОСОБА_8 у його вчинені.

З такими доводами та висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду погодитись не може і за результатами перегляду цієї справи дійшла однозначного висновку про те, що кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, судом вирішено неправильно, мотиви та висновки суду про недоведеність вчинення ОСОБА_15 даного кримінального правопорушення, у зв`язку з недопустимістю доказів суперечливі, непереконливі, а по суті необ`єктивні, оскільки з усієї доказової бази, суд абсолютно вибірково, з формальних підстав визнав одні докази недопустимими, інші такими, що не приймаються до уваги, а інші такими, що не підтверджують наявність у діях ОСОБА_8 складу інкримінованого йому злочину.

При тому, що стороною захисту факт вилучення боєприпасів та вибухових речовин з території домоволодіння ОСОБА_8 та гаражу в якому знаходився автомобіль ОСОБА_8 , короткоствольної вогнепальної зброї (пістолету) та боєприпасів до нього з автомобіля «ВАЗ», яким користується ОСОБА_8 , а також з квартири в якій проживає ОСОБА_8 боєприпасів та вибухових пристроїв не оспорюється.

Логічне та переконливе обгрунтування недоведеності вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення відсутнє, аргументи суду в контексті недопустимості доказів неприйнятні, суд у своєму рішенні по суті констатує відсутність у діях ОСОБА_8 складу злочину, при цьому, у мотивувальній частині вироку вказує про те, що виправдовує ОСОБА_8 по кожному епізоду незаконного придбання та зберігання бойових припасів та вибухових речовин, у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_8 злочину.

Тобто мотивувальна та резолютивна частина оскаржуваного прокурором вироку стосовно ОСОБА_8 різняться у підставах виправдування, а такого формулювання виправдання, як зазначив суд, а саме у зв`язку з недоведеністю винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, положення ст. 373 КПК України не містять, що на думку колегії суддів свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та відповідно до ч.1 ст.412 КПК України є підставою для скасування оскаржуваного вироку, а неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту та незастосування судом закону України про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню та застосування закону про кримінальну відповідальність, який не підлягав застосуванню, призвело до безпідставного виправдання ОСОБА_8 .

На спростування висновків суду першої інстанції щодо недопустимість протоколів огляду місця події та висновків експертів, які по суті є ключовими доказами сторони обвинувачення, колегія суддів апеляційного суду відмічає, що Верховний Суд неодноразово зазначав, що не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону під час отримання доказу автоматично спричиняє визнання його недопустимим.

Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи (постанови від 01 грудня 2020 року у справі № 318/292/18, від 01 листопада 2022 року у справі № 344/2995/15-к).

Також Суд зазначав, що, якщо доказ визнається недопустимим з посиланням на ч. 1 ст. 87 КПК України, суд має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні норми Конституції та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми, і має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим.

За наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду (постанови від 08 жовтня 2019 року у справі № 639/8329/14-к, від 06 липня 2021 року у справі № 720/49/19).

В цьому контексті колегія суддів відмічає, що позиція обвинуваченого ОСОБА_8 на всіх етапах судового розгляду щодо його невинуватості полягає не у недопустимості доказів або критеріїв їх оцінки, а відсутності події злочину взагалі, у провокації та штучного створення працівниками карного розшуку ОСОБА_16 та ОСОБА_17 обстановки злочину, шляхом «підкидання зброї» на замовлення його колишньої дружини ОСОБА_18 для того щоб позбавити його бажання та можливості претендувати на будинок та гроші, які залишились нерозподіленими після розірвання шлюбу.

Захисники ОСОБА_8 у свою чергу акцентують увагу на інших аспектах та недоліках в оформленні процесуальних документів за версією того, що слідчий ОСОБА_11 не був уповноваженою особою і не мав право проводити будь-які слідчі дії до внесення даних до ЄРДР, обшук під видом огляду місця події автомобіля ОСОБА_8 та його квартирі проведений незаконно, затримання ОСОБА_8 відбулось без оформлення відповідного протоколу, походження зброї, боєприпасів, вибухових пристроїв та речовин слідством не встановлено, відбитків пальців або інших слідів ОСОБА_8 на вилучених предметах не зафіксовані, що свідчить про його непричетність.

При цьому, якщо детально проаналізувати матеріали справи, то з хронології розвитку подій вбачається, що майор запасу ОСОБА_8 кадровий військовий, який згідно інформації ТВО військового комісара Кіровоградського гарнізону з 28.02.2015 року по 04.04.2016 року знаходився у зоні проведення антитерористичної операції, з 06.06.2016 по 11.08.2017 року перебував на військовій службі по контракту у в/ч з дислокацією у Лиманському районі, Одеської області ( т.2 а.п. 56, 159)

З цього приводу, сам ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду пояснив, що приймав безпосередню участь у бойових діях на території Донецької області, разом з групою виходив на позиції, виставляв пости і т.і., перед виходом на завдання отримував під розписку «БК», у тому числі який залишались «невідстріляним» на позиціях, тобто мав доступ до різного виду зброї.

Крім того, ОСОБА_8 підтвердив, що у нього раніше був «неробочий» газовий пістолет типу «Шмайсер», який зовні схожий на той, що був вилучений з автомобіля, у квартирі на пропозицію « ОСОБА_19 та ОСОБА_20 » про добровільну видачу він сам показав місце зберігання ручних гранат «у антресолі».

У матеріалах справи є також дані про те, що з 23 жовтня 2016 року колишня дружина ОСОБА_8 - ОСОБА_18 зверталась до правоохоронних органів із завою про те, що ОСОБА_8 погрожує фізичною розправою та вимагає кошти за спільне майно, 17.06.2017 року ОСОБА_18 в черговий раз звернулась з аналогічною заявою ( т.2 а.п. 158).

Під час перегляду цієї справи, ОСОБА_18 підтвердила свої показання в суді першої інстанції і додатково пояснила, що неодноразово викликала і повідомляла працівникам поліції про те, що після розлучення ОСОБА_8 погрожував їй фізичною розправою із застосуванням зброї, уточнила, що не заперечувала проти проведення огляду її домоволодіння по АДРЕСА_4 , відчиняла гараж та будинок, версію ОСОБА_8 про те, що вона була ініціатором кримінального переслідування, вважає абсурдною.

Таким чином, як видно із матеріалів справи і сторонами не оспорюється, що ОСОБА_8 під час виконання бойових завдань в зоні АТО мав доступ до різного виду зброї, до затримання міг за згодою з ОСОБА_18 вільно зайти у двір, будинок, гараж, зберігати різні речі, рюкзак з формою, мисливські патрони, літературу та інше майно.

Згідно з ч. 2 ст. 214 КПК досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до єдиного державного реєстру досудових розслідувань. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до ЄРДР, що здійснюється негайно після завершення огляду. З урахуванням наведеного, огляд місця події є єдиною слідчою дією, що у невідкладних випадках може проводитись до початку внесення даних про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі. Без наявності такої інформації проведення огляду місця події не допускається.

Оскільки колишня дружина ОСОБА_8 - ОСОБА_18 до останніх подій постійно зверталась до правоохоронних органів зі скаргами на погрози фізичною розправою, а 17.06.2017 року повторно звернулася з заявою про погрози ОСОБА_8 , то очевидно, що правоохоронці мали інформацію про можливе зберігання ОСОБА_8 вогнепальної зброї, а підставою для внесення відомостей до ЄРДР стало повідомлення чергового слідчого Кропивницького відділу поліції ОСОБА_11 , яке зафіксовано у рапорті ст.інспектора Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_21 № 32581 від 26.06.2017 року, про те, що 26.06.2017 року, під час проведення у складі ОСГ огляду місця події о 21.05 год. у будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_18 , у ОСОБА_8 виявлено велику кількість боєприпасів ( т.1 а.п.1, 10)

За результатами огляду слідчим ОСОБА_11 , 26 червня 2017 року у присутності понятих ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , за участю спеціаліста ОСОБА_24 оформлений протокол про те, що на території домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено значну кількість боєприпасів та вибухових пристроїв, у тому числі патрони різного калібру, гранати та підривачі різного типу, а також кумулятивні заряди до ручного гранатомету РПГ ( т.1 а.п. 15-24).

Крім того, як вбачається з протоколу від 27.06.2017 року, під час огляду автомобіля «ВАЗ-2107», д.н. НОМЕР_1 , червоного кольору, який знаходився біля домоволодіння по АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено вогнепальну зброю - гладкоствольний самозарядний пістолет калібру 9 мм. з боєприпасами ( т.1 а.п. 27-31).

Крім того, згідно протоколу від 27.06.2017 року, під час огляду квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , виявлено та вилучено: 3 гранати різного типу із запалами та підшивачами ( т.1а.п. 35-40).

На слідуючий день, тобто 27.06.2017 року по даному факту до ЄРДР були внесені відомості за № 0007380 про злочин за ч.1 ст.263 КК України, розслідування цієї справи заступником начальника СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_25 доручено слідчому ОСОБА_11 , який відповідно до ч. 6 ст. 214 КПК України розпочав досудове розслідування та повідомив прокурора.

Згідно постанови заступника прокурора Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_26 від 27.06.2025 року призначена група прокурорів за процесуальним керівництвом прокурора ОСОБА_7 ( т.1 а.п. 2-9 )

Тобто, у матеріалах даного кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.1 ст. 263 КК України наявне письмове розпорядче рішення заступника начальника СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_25 про призначення слідчого ОСОБА_11 , який самостійно до винесення постанови розпочав та продовжив здійснення досудового розслідування.

У постанові від 04 жовтня 2021 року у справі № 724/86/20 об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду сформулювала правовий висновок про те, що за приписами статей 39, 110, ч. 1 ст. 214 КПК України рішення про призначення (визначення) групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, визначення старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, обов`язково приймається у формі, яка повинна відповідати визначеним кримінальним процесуальним законом вимогам до процесуального рішення у формі постанови. Відсутність такого процесуального рішення в матеріалах кримінального провадження обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані неуповноваженою на те особою.

Разом з тим, певні недоліки форми вищезгаданого рішення про призначення слідчого у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 не свідчать про його незаконність.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 756/10060/17 ще раз підтвердила обґрунтованість такого підходу і дійшла висновку, що у випадку призначення експертизи слідчим, який не входить до складу визначеної у кримінальному провадженні слідчої групи суд, вирішуючи питання про допустимість даних висновку експерта як доказів, повинен у межах доводів сторін перевірити, чи призвів спосіб призначення експертизи до порушення тих чи інших прав і свобод людини, передбачених Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та/або Конституцією України. У разі визнання доказів недопустимими суд має вмотивувати свої висновки про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, зазначивши, які саме й чиї права і свободи було порушено і в чому це виражалося.

У світлі викладеної вище позиції Великої Палати, у цьому кримінальному провадженні колегія суддів уважає, що оскільки досудове розслідування в цьому кримінальному провадженні розпочато і проводилось слідчим СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_11 , який відповідно до вищенаведених матеріалів був визначений керівником органу досудового розслідування, то підстави для визнання протоколів огляду місця події недопустимими доказами, з огляду на приписи статей 86, 87 КПК України - відсутні.

Крім тього, як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції констатував порушення права ОСОБА_8 на захист при збиранні доказів, а саме під час огляду місця події, яке полягало в тому, що ОСОБА_8 фактично був затриманий, без оформлення протоколу та роз`яснення процесуальних прав, що за висновком суду є істотним процесуальним порушенням та неоспоримим фактом недодержання конституційних прав і свобод людини.

В цьому контексті, колегія суддів також не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, право особи на захист у кримінальному провадженні передбачено положеннями національного законодавства, зокрема ч. 3 ст. 63, п. 6 ч. 3 ст. 129 Конституції України та п. 13 ч. 1 ст. 7, ст. 20 КПК України. Стаття 63 Конституції України закріплює право на захист підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного.

Забезпечення права на захист відповідно до ст. 7 КПК України є однією із засад кримінального провадження. Зміст забезпечення права на захист як загальної засади кримінального провадження розкривається у ч. 1 ст. 20 КПК України, зокрема, підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом. Також право на захист забезпечується й іншими нормами КПК України, зокрема статтями 49, 52, 54, 87, 338, 339, а також п. 4 ч. 2 ст. 412.

Разом з тим відповідно до ст. 236 КПК України така слідча дія, як обшук, правила проведення якого застосується і при огляді житла чи іншого володіння особи, не вимагає обов`язкової участі захисника, адже за змістом ч. 1 ст. 223 цього Кодексу зазначена процесуальна дія спрямована на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

За змістом абз. 3 ч. 3 ст. 236 КПК України слідчий, прокурор не має права заборонити учасникам обшуку користуватися правовою допомогою адвоката або представника. Слідчий, прокурор зобов`язаний допустити такого адвоката або представника до обшуку на будь-якому етапі його проведення.

Натомість, дослідивши протоколи огляду місць події (домоволодіння, автомобіля та квартири) від 26 та 27 червня 2017 року, колегія суддів апеляційного суду не встановила і матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_8 викликав адвоката, а слідчий його не допустив.

Навпаки, як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 у протоколах будь-яких заяв чи зауважень або скарг до слідчої дії не подавав (т.1 а.п. 16-21, 29-30, 38-39)

Що стосується нероз`яснення слідчим під час огляду місця події ОСОБА_8 його процесуальних прав, то положення ст. 236 КПК України цього також не передбачають, тим більш, що позиція ОСОБА_8 на всіх етапах розслідування та розгляду справи в судах полягає у тому, що пістолет в автомобіль та гранати у квартиру йому спеціально підкинули працівники поліції ОСОБА_17 та ОСОБА_27 , а про велику кількість патронів, гранат та інших видів зброї, вилученої з гаражу, в якому знаходився його автомобіль «БМВ» йому нічого не відомо.

Таким чином, однозначно стверджувати про порушення фундаментальних прав ОСОБА_8 , у тому числі права на захист, при чітко сформованій позиції захисту, які є наслідком недопустимості доказів, на думку колегії суддів, підстав не має.

Участь у проведенні слідчих дій працівником оперативного підрозділу ОСОБА_14 , який був допитаний як свідок у кримінальному провадженні, на думку колегії суддів також не свідчить про недопустимість протоколів, оскільки підтвердженого факту, крім припущень ОСОБА_8 про фальсифікацію доказів, матеріали справи не містять і таких даних стороною захисту, з урахуванням принципу змагальності стоні, не представлено.

Наведене узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 17 січня 2022 року у справі № 373/2562/15-к про те що обмеження, передбачені ст. 77 КПК, не поширюються на оперативних працівників, які під час виконання доручень слідчого, прокурора, дізнавача користуються повноваженнями слідчого, та проводять слідчі (розшукові) дії.

Відповідно до змісту статей 104, 106 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі, в якому, зокрема, відображаються послідовність дій та отримані в результаті процесуальної дії відомості, важливі для цього кримінального провадження. Протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію, під час її проведення або безпосередньо після її закінчення.

Що стосується версії ОСОБА_8 про фальсифікацію доказів, шляхом штучного створення обстановки злочину, яке виразилась у «підкиданні» у пакет з речами вогнепальної зброї - пістолету з набоями, а також ручних гранат у квартиру, тобто застосування працівниками поліції однієї з форм провокації, то колегія суддів на спростування констатує її повну неприйнятність, оскільки відповідно до практки ЄСПЛ, Суд визнає необґрунтованими та не розглядає по суті заяви щодо провокації злочину, коли заявник заперечує факт вчинення ним злочину та одночасно заявляє про провокацію на його вчинення (рішення у справі "Берлізев проти України" від 08 липня 2021 року).

Захист від провокації обов`язково передбачає, що обвинувачений визнає вчинення інкримінованих йому дій, але стверджує, що вони були наслідком незаконного підбурювання з боку працівників міліції.

У цій справі сторона захисту взагалі заперечує факт вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, наполягає на застосуванні фізичного насильства при незаконному затриманні ОСОБА_8 , нанесенні тілесних ушкоджень, моральний та психологічний тиск, під час проведення огляду місця події, вилучення боєприпасів, вибухових речовин та пристроїв, при тому що з відповідною заявою про злочин, захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_10 звернувся лише у грудні 2019 року, тобто через 2,5 роки після подій, в той час як обвинувальний акт перебував на розгляді в суді.

Як вбачається з вироку, суд трактував вказане звернення на користь ОСОБА_8 в якості підтвердження висновків про насильницьке вторгнення та незаконний обшук, вказавши про те, що за інформацією слідчої СУ ТУ ДБР у м. Миколаєві ОСОБА_28 від 01.12.2020 року, про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України не повідомлено ( т.3 а.п. 41) при тому, що прокурором ОСОБА_7 до ухвалення вироку суду представлений витяг з ЄРДР, в якому є реєстраційний запис про те, що 30.10.2020 року кримінальне провадження №0001410 від 26.02.2020 року за заявою адвоката ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_8 , на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України закрито.

Відповідно до пункту 1 статті 46 Європейської конвенції з прав людини та ст. 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною.

Виходячи із положень статті 3 Конвенції, за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме застосування недозволених методів під час проведення слідства та дізнання, у поєднанні із загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції, слід провести ефективне офіційне розслідування.

Це означає, що таке розслідування повинно бути ретельним, а органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (правова позиція ЄСПЛ, викладена в рішеннях у справах «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12 червня 2008 року), «Вергельський проти України» (п. 97 рішення від 12 березня 2009 року), «Олексій Михайлович Захарків проти України» (рішення від 24 червня 2010 року), «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21 квітня 2011 року).

Як визначив Європейський суд з прав людини у справі «Вергельський проти України» (п. 97 рішення від 12 березня 2009 року) та у справі «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12 червня 2008 року), в тих справах, коли особа висуває небезпідставну скаргу про те, що вона була піддана поганому поводженню зі сторони суб`єктів владних повноважень в порушення ст. 3 Конвенції, це положення, якщо його тлумачити у світлі загального обов`язку держави відповідно до ст. 1 Конвенції, вимагає за своїм змістом, щоб було проведено ефективне офіційне розслідування.

На виконання наведених положень Конвенції та практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів апеляційного суду констатує, що у матеріалах кримінального провадження є дані про належну процесуальну перевірку, за результатами якої версія ОСОБА_8 та його захисників про застосування заходів фізичного або психічного впливу з сторони працівників правоохоронних органів при проведенні невідкладних слідчих дій - не знайшла свого об`єктивного підтвердження.

Окремо апеляційний суд звертає увагу на необгрунтованість висновків суду першої інстанції про відсутність невідкладності у проведенні слідчих дій, несанкціонованого проведення обшуку під видом огляду місця події, оскільки ці питання перевірялись і були предметом з`ясування слідчим суддею Кіровського районного суду м. Кіровограда на слідуючий день, тобто 27 червня 2017 року, який у свої рішеннях про надання слідчому ОСОБА_11 дозволу на проведення огляду домоволодіння по АДРЕСА_4 , автомобіля ВАЗ-2107 та квартири по АДРЕСА_6 , встановив наявність приводів та підстав, передбачених ч.3 ст. 233 КПК, фактично легалізував результати огляду місця події, а певні недоліки в оформленні процесуальних документів - протоколів, на думку колегії суддів не свідчить про їх недопустимість, при тому, що ОСОБА_8 з його слів сам відчинив хвіртку домоволодіння і вийшов на вулицю, показав місце знаходження ручних гранат та запалів в квартирі, а ОСОБА_18 підтвердила під час апеляційного розгляду що дала згоду на проведення огляду її домоволодіння по АДРЕСА_4 , гаражу та будинку.

Тобто, версія сторони захисту та висновки суду про насильницьке вторгнення працівників поліції та незаконність проведення невідкладних слідчих дій, явно перебільшена, а по суті надумана, спростовується об`єктивними даними, які містяться у справі, а відсутність факту переслідування ОСОБА_8 , при наявності на території будинку у гаражі «арсеналу» зброї, у тому числі двох гранат у дворовому каміні, а також в квартирі ОСОБА_8 , не означає про відсутність явної загрози та реальної небезпеки для життя та здоров`я людей, а також необхідності проведення саме невідкладного огляду.

Такі висновки апеляційного суду узгоджуються і з висновками Верховного Суду, які викладені в Постанові від 12 серпня 2025 року (справа № 991/1710/22, провадження № 51-677км25) в якій колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду висловила позицію про те, що у кожному випадку невідкладного проникнення до іншого володіння особи сторона обвинувачення повинна чітко визначити підстави невідкладності, передбачені ч. 3 ст. 233 КПК. У цій справі місцевим судом було детально проаналізовано обставини, за яких відбувся невідкладний обшук та підстави його проведення з наданням їм правильної правової оцінки, з якої випливає відсутність порушень вимог КПК під час реалізації положень ч. 3 ст. 233 КПК. Також було звернуто увагу на те, що під час розгляду клопотання детектива про надання дозволу на обшук, яке було задоволено ухвалою від 06 грудня 2019 року, слідчий суддя належним чином дослідив обставини, за яких відбувся обшук та вказав про доведеність необхідності проведення саме невідкладного обшуку.

За результатами перегляду даного кримінального провадження, колегія суддів шляхом аналізу змісту вироку, зіставлення наведених у ньому висновків про недопустимість доказів, з наявними в матеріалах кримінального провадження об`єктивними даними, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що ухвалюючи у даному кримінальному провадженні виправдувальний вирок стосовно ОСОБА_8 , суд першої інстанції грубо порушив вимоги ст. 370 КПК України, так як допустив явну невідповідність своїх висновків фактичним обставинам кримінального провадження, не дав належної оцінки наявним у справі доказам у їх сукупності та взаємозв`язку, допустив суперечності у своїх висновках, що стало наслідком його не законності, не обґрунтованості та не вмотивованості, а також порушив вимоги ст. 374 КПК України щодо вимог до змісту вироку.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що, як неодноразово вказував у своїх рішеннях ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від свавілля; рішення національного суду повинно містити мотиви, достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").

Апеляційним судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_8 у невстановлений слідством час, місці та спосіб, незаконно придбав та до 26 червня 2017 року зберігав за місцем реєстрації: АДРЕСА_7 пістолетних патронів калібру 9*18 мм., 232 військових гвинтівочних патронів калібру 7,62, 184 бойових патронів центрального запалення, калібру 7,62, 697 бойових патронів центрального запалення, калібру 5,45, 76 спортивно-мисливських патронів калібру 5,6 мм, 50 спортивно-мисливських патронів калібру 5,6 мм., 2 корпуси бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГД - 5, 2 уніфікованих підривників ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ - 2, 2 кумулятивні протитанкові гранати ПГ - 7 від 85 - мм гранатометного пострілу ПГ-7 до ручного гранатомету РПГ - 7, які згідно висновку судово-балістичної експертизи № 215 від 08.08.2017 року та вибухотехнічної експертизи № 48/781 від 19.07.2017 року є боєприпасами придатними для стрільби та вибуховими пристроями.

Крім того, ОСОБА_8 , у невстановлений слідством час, місці та спосіб, незаконно придбав та до 26 червня 2017 року зберігав в автомобілі марки «ВАЗ -2107», д.н. НОМЕР_1 , червоного кольору, який знаходився за адресою: АДРЕСА_1 - гладкоствольний самозарядний пістолет, 48 пістолетних патронів калібру 9*18 мм, 8 пістолетних патронів «несмертельної (травматичної) дії», калібру 9 мм., які згідно висновку судово-балістичної експертизи № 214 від 27.07.2017 року є короткоствольною вогнепальною зброєю та боєприпасами.

Крім того, ОСОБА_8 у невстановлений слідством час, місці та спосіб, незаконно придбав та до 26 червня 2017 року зберігав за місцем свого фактичного проживання, а саме у квартирі АДРЕСА_3 - 2 бойові ударно - дистанційні запали (УДЗ) до ручних гранат типу РГН (РГО), бойовий уніфікований підривник ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ - 2, 2 корпуси бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГН, корпус бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГД - 5, які згідно висновку вибухотехнічної експертизи №47 від 10.07.2017 року є боєприпасами та вибуховими пристроями.

Факт зберігання ОСОБА_8 вищевказаних боєприпасів, короткоствольної вогнепальної зброї та вибухових пристроїв на території домоволодіння по АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації ОСОБА_8 , в автомобілі яким користується ОСОБА_8 та у квартирі за місцем його проживання підтверджується результатами проведених невідкладних слідчих дій, які санкціоновані судом і зафіксовані у протоколах огляду місція події ( т.1 а.п. 27-31).

Колегія суддів апеляційного суду оцінивши з точки зору належності, допустимості та достовірності наявних у справі доказів вважає, що вони в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 .

Зокрема вина ОСОБА_8 у незаконному придбанні та зберіганні боєприпасів, короткоствольної вогнепальної зброї та вибухових пристроїв підтверджується даними:

- довідки ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_29 від 15.11.2017 року № 3820 про те, що ОСОБА_8 перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 з 14 серпня 2017 року. Військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_4 проходив з 19.03.2014 року по 10.02.2015 року. Періоди перебування у службових відрядженнях: з 06.10.2014 року по 19.10.2014 року, з 19.01.2015 року по 06.09.2015 року, 22.09.2015 року по 28.02.2016 року, з 25.03.2016 року по 04. 04.2016 року (а.п. 56 т. 2)

- довідки ТВО командира військової частини НОМЕР_2 . ОСОБА_30 від 18.04.2018 року № 268 про те, що майор ОСОБА_8 перебував на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 АДРЕСА_8 з 06.06.2016 року по 11.08.2017 року (а.п. 159 т.2)

- рапорту ст.інспектора Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_21 №32581 від 26.06.2017 року про надходження повідомлення від слідчого КВП про те, що 26.06.2017 року о 23.04 год. за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено значну кількість боєприпасів, а саме патрони калібром 5.45, 7 62,9 мм, два постріли ПГ7 (а.п.10 т.1);

- протоколу огляду місця події від 26.06.2017 року з фото таблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто територію домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 , де було виявлено та вилучено: 2 предмети схожі на постріли ПГ-7, маркування 254-23-69 А-Iх-1), 2 предмети циліндричної форми, ззовні схожі на порохові заряди, маркування ПГ-7П, МБЛ-38-14168-Б, 63 предмети ззовні схожі на учбові імітаційні підривачі, маркування відсутнє, два предмети ззовні схожих на накільних механізми від учбових підривів УЗРГМ; чотири важіля від учбових підривачів УЗРГМ; 23 предмети ззовні схожі на кільця з чеками; 3 предмета схожі на холості пробки; 228 предметів ззовні схожих на патрони калібру 7,62х54мм; 4 предмети ззовні схожі на патрони калібру 7,62 мм; 4 предмети ззовні схожих на патрони калібру 7.62 мм; 4 предмети ззовні схожих на ударники; 7 предметів схожих на патрони калібру 9 мм; 20 предметів схожих на патрони калібру 7,62 мм; 40 предметів ззовні схожих на патрони калібру 5,45мм; 692 предметів ззовні схожих на патрони калібру 5,45 мм; 214 предметів ззовні схожі на патрони калібру 7,62 мм; 177 предметів ззовні схожих на патрони калібру 9 мм; 4 предмети ззовні схожі на патрони калібру 8, 62х54 мм; 91 предмет ззовні схожий на патрони калібру 5,45 мм; 2 предмети ззовні схожі на магазини, маркування відсутнє, 123 предмета ззовні схожі на патрони калібру 4,5 мм; 5 предметів ззовні схожих на світлову гранату (9-91-69-4, 8-92-26-91, 3-92-13-00,8-92-26-92, 99-16-95), 1 предмет ззовні схожий на світлову гранату Терен-6 маркування (БПУ 1 296), 4 предмети циліндричної форми (маркування відсутнє); два предмети ззовні схожі на корпуси гранат (маркування 15-83Т, 43-80Т); два підривачі (маркування 9-83 УЗРГН-2 349-9-2,9-83 УЗРГН-2 3492 (а.п.15-21 т.1);

- протоколу огляду предметів від 27.06.2017 року, відповідно до якого слідчим Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області було оглянуто полімерні пакети експертної служби з герметично заклеєним клапаном №№3064931, 3064932, 3065061, 3065062 з предметами ззовні схожими на патрони, полімерний пакет експертної служби з герметично заклеєним клапаном №007593 з 2 корпусами гранат РГД-5, полімерний пакет експертної служби з герметично заклеєним клапаном №0831020 з 2 підривачами УЗРГМ, полімерний пакет експертної служби з герметично заклеєним клапаном №025504 з 2 накільними механізмами учбово-імітаційними, 4 важелями, 23 кільцями з чеками, 4 ударниками та 1 чекою, 3 холостими пробками; полімерний пакет експертної служби з герметично заклеєним клапаном № АБ 025505 з 63 учбово-імітаційними запалами; полімерний пакет експертної служби з герметично заклеєним клапаном №АБ 025508 з циліндричним предметом з двома дротами; полімерний пакет експертної служби з герметично заклеєним клапаном № АБ 007595 з 2 пороховими зарядами ПГ-7П, 3 циліндричними предметами; полімерний пакет експертної служби з герметично заклеєним клапаном № АБ 041533 з 5 світло-шумовими гранатами, світловою гранатою терен - 6, циліндричним предметом чорного кольору, 4 предметами циліндричної форми; мішок полімерного білого кольору обтягнутий ниткою біло-сірого кольору з предметом ззовні схожим на постріли ПГ-7. Пакети та мішок не розпечатувалися (а.п. 22-24 т.1);

- довідки АТМ (ДАІ) про належність автомобіль «ВАЗ-2107», д.н. НОМЕР_1 , який на праві власності належить гр. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.п.27 т.1);

- протоколу огляду місця події від 27.06.2017 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто автомобіль «ВАЗ-2107», д.н. НОМЕР_1 , червоного кольору, який на праві власності належить гр. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що знаходився біля домоволодіння по АДРЕСА_1 , де було виявлено та вилучено: предмет ззовні схожий на пістолет маркування «Schmeisser», калібру 9 мм, Р.А. Knall ПГШ 790, магазин до пістолету, 8 предметів схожих на патрони калібрування 9 мм MAC, 3 картонні коробки з 48 предметами ззовні схожими на патрони калібру 9 мм (а.п.29-30 т.1);

- протоколу огляду предметів від 27.06.2017 року - полімерного пакету вибухотехнічної служби № АБ041523 з герметично заклеєним клапаном з предметами ззовні схожими на пістолет, 56 предметами ззовні схожими на патрони (а.п.31 т.1);

- протоколу огляду місця події від 27.06.2017 року з фото таблицею до нього, відповідно до якого було проведено огляд квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , де в ході проведення якого було виявлено та вилучено: 2 предмети ззовні схожі на корпуси від гранат РГН, 1 предмет ззовні схожий на корпус від гранати РГД-5, 2 предмети ззовні схожі на запал, 1 предмет схожий на підривач (а.п. 38-39 т.1);

- протоколу огляду предметів від 27.06.2017 року - полімерного пакету з клапаном з однієї сторони, прошитий ниткою білого кольору з 2 предметами схожими на запали, 1 предметом схожим на підривач; полімерний пакет вибухотехнічної служби №АБ 041532 з герметично заклеєним клапаном з 2 корпусами гранат РГН та одним корпусом гранати РГД-5 (а.п.40 т.1);

- висновком судово-балістичної експертизи № 215 від 08.08.2017 року, згідно з яким 184 предмети, схожі на патрони, вилучені 26.06.2017 року в ході ОМП за адресою: АДРЕСА_1 є боєприпасами, пістолетними патронами калібру 9х18 мм до пістолета системи Макарова, які призначені для стрільби з пістолетів Макарова (ПМ), автоматичних пістолетів Стечкіна (АПС), пістолетів ФОРТ-12,ФОРТ-14, ФОРТ-17 та ін.., промислового виготовлення; 232 предмети, схожі на патрони, вилучені 26.06.2017 року в ході ОМП за адресою: АДРЕСА_1 , є боєприпасами, військовими гвинтів очними патронами калібру 7,62х54R, зразка 1943 року (230 шт., з яких 219- зі звичайними кулями, 11- з трасуючими кулями, що мають лакофарбове покриття зеленого кольору) та 7,62 мм патронами зразка 1908 року (2 шт. з маркуванням «Т 17», з легкими кулями), промислового виготовлення, які використовуються для стрільби з гвинтівок Мосіна, АВ, АВЛ, Би-7,62, МЦ-13, СВТ, СВД, АВС та ін.; 20 предметів схожих на патрони, вилучені 26.06.2017 року в ході МП за адресою: АДРЕСА_1 , боєприпасами не являються, а є шумовими (холостими) гвинтівочними патронами центрального запалення, калібру 7,62х54R, зразка 1943 року, промислового виготовлення, які використовуються для стрільби з гвинтівки Мосіна, АВ, АВЛ, Би-7,62, МЦ-13, СВТ, СВД, АВС та ін.. 184 предмети, схожі на патрони, вилучені 26.06.2017 року в ході ОМП за адресою: АДРЕСА_1 , є боєприпасами, бойовими патронами центрального запалення, калібру 7,62х39 мм, зі звичайною кулею (180 шт) з трасуючою кулею (4 шт. з лакофарбовим покриттям зеленого кольору), промислового виготовлення, зразка 1943 року, до карабінів «СКС», автоматів «АК, АКМ, АКМС» та ін.; 34 предмети, схожі на патрони, вилучені 26.06.2017 року в ході ОМП за адресою: АДРЕСА_1 , боєприпасами не являються, а є шумовими (холостими) автоматними патронами центрального запалення, калібру 7,62х39 мм, промислового виготовлення, зразка 1943 року, до карабінів «СКС», автоматів «АК, АКМ, АКМС» та ін.; 697 предметів, схожих на патрони, вилучені 26.06.2017 року в ході ОМП за адресою: АДРЕСА_1 , боєприпасами не являються, а є шумовими (холостими) автоматними патронами центрального запалення, калібру 7,62х39 мм, промислового виготовлення, зразка 1943 року, до калібрів «СКС», автоматів «АК, АКМ, АКМС» та ін.; 126 предметів, схожих на патрони, вилучені 26.06.2017 року в ході ОМП за адресою: АДРЕСА_1 , боєприпасами не являються, а є шумовими (холостими) автоматними гранатами центрального запалення, калібру 5,45х39 мм, промислового виготовлення, зразка 1973 року, до автоматів системи Калашникова, «АК-74, АКС-74У», кулеметів «РПК-74» та ін.; 76 предметів, схожих на патрони, вилучені 26.06.2017 року в ході ОМП за адресою: АДРЕСА_1 , є боєприпасами, спортивно-мисливськими патронами калібру 5,6 мм, кільцевого запалювання, промислового виготовлення, до спортивної та мисливської нарізної вогнепальної зброї калібру 5,6 мм (пістолет Марголіна, карабіни ТОЗ-11, ТОЗ-21, ТОЗ-8м, ТОЗ-17-01, ТОЗ099) та ін.; 56 предметів, схожих на патрони, вилучені 26.06.2017 року в ході ОМП за адресою: АДРЕСА_1 , є боєприпасами, спортивно-мисливськими патронами калібру 5,6 мм, з короткими гільзами, кільцевого запалювання, промислового виготовлення, до спортивної та мисливської нарізної вогнепальної зброї калібру 5,6 мм (пістолет Марголіна, карабіни ТОЗ-11, ТОЗ-21, ТОЗ-8м, ТРОЗ-17-01, ТОЗ-99) та ін.. Надані на дослідження 1601 патрон (калібру 9х18 мм, 7,62х54R, 7,62х39 мм, 5,45х39 мм та 5,6 мм) придатні для стрільби. Два предмети, схожі на магазини до пістолетів, вилучені 26.06.2017 року в ході ОМП за адресою: АДРЕСА_1 , вогнепальною зброєю не являються, а є магазинами до пістолетів системи Макарова (ПМ) калібру 9х18 мм, промислового виготовлення, які в подальшому долучені до матеріалів кримінального провадження визнано в якості речових доказів (а.п.47- 64 т.1);

- висновком вибухо-технічної експертизи №48/781 від 19.07.2017 року, згідно з яким предметами наданими на дослідження є: 1) об`єкти дослідження №1 - конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме - два корпуси бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГД-5, 2) об`єкти дослідження №2 - стандартними засобами підриву, а саме - два уніфіковані підривники ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2, 3) об`єкти дослідження №3 - двадцять одне кільце з чекою від підривника ручних гранат типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), 4) об`єкти дослідження №4 - чека від підривника ручних гранат типу УЗРГМ (УЗРГМ-2), 5) об`єкти дослідження №5 - три ударники від учбово-імітаційного підривника ручних гранат типу УЗРГМ, 6) об`єкти дослідження №6 - три холості пробки від корпусів гранат типу Ф-1, РГД-5, РГ-42, 7) об`єкти дослідження №7 - дві однотипні частини від учбово-імітаційного підривника ручних гранат типу УЗРГМ, а саме корпус + втулка + перехідна втулка; 8) об`єкти дослідження №8 - чотири важелі від учбово-імітаційного підривника ручних гранат типу УЗРГМ, 9) об`єкти дослідження №9 - 63 учбово-імітаційні запали до учбово-імітаційного підривника ручних гранат типу УЗРГМ, 10) об`єкти дослідження №10 - саморобний пристрій типу «вибуховий пакет» із електричним способом приведення в дію, 11) об`єкти дослідження №11 - піротехнічний засіб військового призначення - стандартний циліндричний вибуховий пакет, 12) об`єкти дослідження №12 - два стартові порохові заряди ПГ-7П до гранатометного пострілу ПГ-7, 13) об`єкти дослідження №13 - піротехнічні засоби військового призначення ядовито-димна граната ЯДГ; 14) об`єкти дослідження №14 - піротехнічний засіб військового призначення мала димова шашка МД-11, 15) об`єкти дослідження №15 - спеціальний засіб - газова ручна граната типу «Черемуха-6», що був непридатним до використання за призначенням - утворення газової хмари подразнюючої дії, 16) об`єкти дослідження №16 - запобіжно-пусковий пристрій «П П У1», виконаний по типу підривника «УЗРГМ», 17) об`єкти дослідження №17 - корпус спецзасобу «Терен-6» (пристрій миттєвого розпилення сльозоточивого та дратівливого аерозолю), 18) об`єкти дослідження №18 - спеціальні засоби - 5 світло-звукові ручні гранати типу «Заря», 19) об`єкти дослідження №19 - дві кумулятивні протитанкові гранати РГ-7 від 85-мм гранатометного пострілу ПГ-7 до ручного гранатомету РПГ-7. До категорії боєприпасів (вибухових пристроїв) відносилися наступні предмети, надані на дослідження: об`єкти дослідження №2; об`єкти дослідження №19. До категорії вибухових речовин (конструктивно оформлених зарядів) відносилися об`єкти дослідження №1. Для здійснення вибуху були придатні наступні предмети, на дослідження: об`єкти дослідження №1; об`єкти дослідження №2; об`єкти дослідження №19, які в подальшому визнано в якості речових доказів та долучено до матеріалів кримінального провадження (а.п.70-107 т.1);

- висновком судово-балістичної експертизи №214 від 27.07.2017 року, згідно з яким наданий на дослідження предмет зі знищеними номерними позначеннями, вилучений 27.06.2017 року в ході проведення огляду місця події в автомобілі «ВАЗ-2107», д.н НОМЕР_1 , що був розташований по АДРЕСА_1 , є коротко ствольною вогнепальною зброєю: гладко ствольним самозарядним пісталетом, який відповідає частинам газового пістолету моделі «ПГШ 790», калібру 9 мм Р.А.К., виробництва УНСП «Шмайсер» (м.Вишневе, Україна). В конструкцію пістолета саморобним способом внесені зміни у вигляді висвердлювання захисних елементів з каналу ствола, внаслідок чого з нього можливе проведення пострілів способом роздільного спорядження з використанням шумових або газових патронів, калібру 9 мм Р.А.К., та метального снаряду у вигляді картечини, діаметром 6,5 мм, що заряджається з боку дульного зрізу каналу ствола окремо від патрону. Наданий пістолет «ПГШ 790» придатний для проведення пострілів способом роздільного спорядження з використанням шумових або газових патронів, калібру 9 мм Р.А.К. та метального снаряду у вигляді картечини, діаметром 6,5 мм, що заряджається з боку дульного зрізу каналу ствола окремо від патрону. З наданих на дослідження 56 патронів, вилучених в ході вказаного огляду місця події: 48 патронів є боєприпасами: пістолетними патронами центрального запалення, калібру 9х18 мм, зразка 1951 р., виготовлені промисловим способом, 1965 р., радянського виробництва, які використовуються для стрільби з нарізної зброї, калібру 9х18 мм (пістолети «ПМ», «АПС», «ФОРТ-12», «ФОРТ-17» тощо), 8 патронів є пістолетними патронами «несмертельної (травматичної) дії», калібру 9 мм Р.А., виготовлені промисловим способом, виробництва Державного науково-дослідного інституту хімічних продуктів (м. Шостка, Україна), споряджені еластичними метальними снарядами «несмертельної (травматичної) дії» - гумовими кулями. Надані 8 патронів, калібру 9 мм Р.А., відносять до категорії боєприпасів, оскільки вистріляні снаряди володіють достатньою вражаючою здатністю. Надані на дослідження 48 патронів, калібру 9х18 мм, та 8 патронів, калібру 9 мм Р.А., придатні для стрільби, які в подальшому визнано в якості речових доказів та долучено до матеріалів кримінального провадження (а.п.113-122 т.1);

- висновком судової вибухо-технічної експертизи №47 від 10.07.2017 року, відповідно до якої предметами, наданими на дослідження є: 1) однотипні об`єкти дослідження №1 - засоби підриву, а саме два бойових ударно-дистанційні запали «УДЗ» до ручних гранат типу РГН (РГО), 2) об`єкт дослідження №2 - бойовий уніфікований підривник ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2, 3) однотипні об`єкти дослідження №3 - конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме два корпуса бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГН (один корпус був із холостою пробкою у горловині), 4) об`єкт дослідження №4 - конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме корпус бойової ручної осколкової гранати наступальної дії типу РГД-5, які відносяться до конструктивно оформлених зарядів вибухової речовини, які в подальшому визнано в якості речових доказів та долучено до матеріалів кримінального провадження (а.п.128-139 т.1).

- згідно довідки від 06.12.2018 року № 4367/04/25-2018, 26.06.2017 року за адресою м. Кропивницький, вул. Чайковського, 10, працівники РПОП ГУНП в Кіровоградськівй області не залучались для проведення слідчо-оперативних дій та відповідно не застосовували поліцейські заходи примусу (а.п. 131 т.2)

Крім того, вина ОСОБА_8 підтверджується показаннями свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , які в судовому засіданні у деталях розповіли про всі відомі їм обставини цієї справи, а свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_31 , які приймали участь в якості понятих при проведенні огляду місця події, в судовому засіданні підтвердили проведення такої слідчої дії, достовірність внесених до протоколу даних, відсутність заперечень з сторони ОСОБА_8 та порушень прав учасників, під час проведення цієї слідчої дії.

Показання вказаних свідків, на думку апеляційного суду у свою чергу узгоджуються з вищевказаними письмовими доказами, і по суті спростовують доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисників про непричетність до незаконного придбання та зберігання боєприпасів, короткоствольної вогнепальної зброї та вибухових пристроїв.

Показання свідків сторони захисту ОСОБА_12 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 та ОСОБА_34 лише підтвердужють наявність у ОСОБА_8 синців та ссадин на обличчі, однак не спростовують винуватість ОСОБА_8 та достовірність наявних у справі доказів.

Версію обвинуваченого ОСОБА_8 про непричетність до злочину та недоведеність винуватості, фальсифікацію доказів та штучне створення обстановки злочину, колегія суддів вважає неприйнятною, оскільки «підкинути» як вважає ОСОБА_8 таку кількість патронів різного калібру до різних видів зброї, ручних гранат, запалів, підривачів, димових та сигнальних шашок, кумулятивних зарядів до гранатомету РПГ у різні місця, у тому числі в автомобіль та квартиру ОСОБА_8 , будучи не поміченим не можливо.

Показання ОСОБА_8 колегія суддів оцінює критично, як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення, оскільки його показання різняться з обставинами цієї справи, які зазначені в обвинувальному акті, є суперечливими у деталях, аргументованого та переконливого спростування на очевидні факти та доводи сторони обвинувачення, під час перегляду цієї справи, стороною захисту не представлено.

При наявності у матеріалах справи беззаперечних доказів, колегія суддів вважає неприйнятними доводи захисників ОСОБА_8 про недоведеність винуватості та відсутність у матеріалах даного кримінального провадження належних та допустимих доказів.

Крім того, на спростування висновків суду першої інстанції та доводів сторони захисту про недопустимість протоколів несанкціонованого огляду місця події, у зв`язку з відсутністю невідкладності та захисника, то колегія суддів ще раз наголошує, що положеннями ч. 3 ст. 237 КПК України не передбачено обов`язку слідчого забезпечити присутність потерпілого, підозрюваного, захисника, законного представника та інших учасників кримінального провадження під час огляду, законом визначено лише можливість запрошення вказаних осіб бути присутніми при огляді місця події.

Матеріалами даного провадження встановлено, що слідчий ОСОБА_11 залучив до проведення огляду двох понятих ОСОБА_22 та ОСОБА_35 , які в судовому засіданні підтвердили проведення такої слідчої дії та достовірність внесених до протоколу даних, а також відсутність заперечень ОСОБА_8 щодо даних, внесених до протоколу.

Під час вказаної слідчої дії, яка була невідкладною, було здійснено огляд домоволодіння по АДРЕСА_1 в якому зареєстрований ОСОБА_8 - місця вчинення правопорушення, що не потребувало попереднього дозволу суду.

Метою цього огляду було візуальне обстеження гаражів та території будинку, виявлення заборонених предметів, фіксація слідів кримінального правопорушення, тобто першопочатковий етап збору інформації, що й було зроблено.

Процесуальні недоліки, а саме відсутність прізвищ оперативних працівників, які супроводжували слідчі дії, підпису та відмітки про роз`яснення прав носять формальний характер і в своїй сукупності не вказують про наявність істотних порушень вимог КПК України, які б негативно вплинули на дотримання прав та законних інтересів ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні або ставили під сумнів зафіксовані у протоколі обставини.

Водночас апеляційний суд звертає увагу і на те, що протоколи огляду місця події у цьому кримінальному провадженні не є єдиним доказом винуватості ОСОБА_8 .

Незалежно від пояснень обвинуваченого ОСОБА_8 , наданих в судовому засіданні, в матеріалах кримінального провадження міститься низка інших доказів, які самі по собі, поза розумним сумнівом доводять його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, а оспорюваний стороною захисту протокол має, хоча і важливе, але не вирішальне доказове значення.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів апеляційного суду, неупереджено, виключно в межах своїх повноважень, відповідно до свідомого розуміння права та незалежно від стороннього впливу з будь-якої сторони, з дотриманням процедури апеляційного розгляду кримінальних проваджень, в повній мірі надала всім учасникам, з урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін, право та можливість надати пояснення, представити додаткові докази, спростувати доводи іншої сторони та довести переконливість своїх вимог.

Підсумовуючи вищевикладене колегія суддів апеляційного суду оцінивши наявні у справі докази з токи зору їх належності та допустимості, як кожен окремо, так і в їх сукупності між собою, відмічає відсутність в них протиріч і констатує їх повну узгодженість та достатність для встановлення винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, колегія суддів апеляційного суду виходить з того, що у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а покарання - є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Суд індивідуалізує покарання, необхідне і достатнє для виправлення засуджених та для запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Значення заходу примусу для досягнення його мети визначається, зокрема, його суворістю, при цьому, захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.

У будь-якому разі покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу і об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому підлягають врахуванню ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

До критеріїв, які мають стати основою визначення покарання, співрозмірного зі злочином, слід віднести також суспільну небезпечність вчинюваного обвинуваченим злочину, адже Конституція України та закони України покликані охороняти не лише конкретного громадянина, а й суспільство в цілому.

ОСОБА_8 є кадровий військовий, з 2015 року учасник бойових дій, ветеран ЗСУ, приймав участь в АТО, захищав суверенітет та ториоріальну цільність нашої Держави під час повномасштабного вторгнення рф, до кримінальної відповідальності притягується вперше, вчинив тяжке кримінальне правопорушення, на утриманні має малолітню дитину, за місцем проживання та несення служби характеризується позитивно, страждає хронічними хворобами, на обліках у лікаря нарколога або психіатра не перебуває.

Обставин, які б пом`якшували або обтяжували ОСОБА_8 покарання, апеляційним судом не встановлено.

Визнання або не визнання вини є правом ОСОБА_8 , а відсутність каяття та ігнорування суспільних цінностей поняття оціночне.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що однозначно стверджувати про те, що ОСОБА_8 заслуговує на суворе покарання, підстав не має, а тому мінімальне покарання, яке передбачено санкцією ч.1 ст. 263 КК україни у виді позбавлення волі на строк 3 роки цілком буде достанім для досягеня цілей та мети покарання.

Тим більше, що прокурор за результатами апеляційного розгляду не заперечував проти звільнення ОСОБА_8 від відбуття призначеного покарання, з випробуванням з іспитовим строком, не заперечував і проти звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання внаслідок амністії.

Сторона захисту і сам ОСОБА_8 в судових дебетах не виключали і просили суд у разі визнання ОСОБА_8 винуватим, звільнити його від відбування покарання внаслідок амністії.

При вирішенні цього питання, колегія суддів враховує, що відповідно до ст.85 КК України, на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткових покарань.

Згідно ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчинені злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Статтею 2 Закону України «Про амністію у 2016» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не повязаних з позбавленням волі, осіб, кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, а також осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоровя особи та не є діянням, передбаченим ч. 2,3,4 ст. 408, ст. 410, ч. 2,3,4 ст. 411 КК України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в АТО, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах АТО у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 цього Закону).

ОСОБА_8 визнаий винуватим у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК україни до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», тобто до 07.09.2017 року, був військовослужбовцем військової частини, брав безпосередню участь в антитерористичній операції, з 2015 року є учасником бойових дій.

При таких обставинах, колегія суддів апеляційного суду, на підставі ч.2 ст. 86 КК України вважає можливим звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання у виді 3 років позбавлення волі відповідно до ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року.

При цьому процесуальні витрати за проведення експертиз відповідно до ч.2 ст. 124 та п. 2 ч.4 ст. 374 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_8 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409-413, 418, 420, 615 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 грудня 2021 року стосовно ОСОБА_8 за ч.1 ст. 263 КК України - задовольнити частково.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 грудня 2021 року в кримінальному провадженні № 0007380 від 27 червня 2017 року стосовно ОСОБА_8 за ч.1 ст. 263 КК України - скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закон та ухвалити новий вирок.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.2 ст. 86 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання відповідно до ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року № 1810-VІІІ.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-балістичної експертизи №215 від 08.08.2017 року в розмірі 3958 грн. 40 коп., комплексної судової вибухотехнічної експертизи №48/781 від 19.07.2017 року в розмірі 2968 грн. 80 коп., судово балістичної експертизи №214 від 27.07.2017 року в розмірі 1581 грн. 92 коп., судової вибухотехнічної експертизи №47 від 10.07.2017 року в розмірі 1484 грн. 40 коп., а всього 9993 грн. 52 коп.

В решті вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 грудня 2021 року в кримінальному провадженні № 0007380 від 27 червня 2017 року стосовно ОСОБА_8 за ч.1 ст. 263 КК України - залишити без змін.

Вирок Кропивницького апеляційного суду може бути оскаржений у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим з моменту отримання копії вироку.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3