КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 серпня 2025 року,-

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про арешт майна та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: рішення №20/11/2023-01 одноосібного учасника ТОВ «АДАМАНТІК» від 20.11.2023 на 1 арк.; платіжні інструкції №7 від 04.12.2023 на 1 арк., №5 від 04.12.2023, №3 від 04.12.2023, №6 від 04.12.2023, №б/н від 04.12.2023, 10 шт., на 1 аркушу кожен; копія видаткової накладної №313 від 16.11.2023, на 1 арк.; копія видаткової накладної №314 від 17.11.2023 на 1 арк.; копія видаткової накладної №315 від 20.11.2023 на 1 арк.; копія видаткової накладної №318 від 22.11.2023, на 1 арк.; копія акту надання послуг №319 від 24.11.2023 на 1 арк.; мобільний телефон марки/моделі «iPhone 11» номер моделі MWM72FS/A, S/N: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 ; ноутбук марки «НР» моделі 15bc504ur, s/n: 5CD015736Z, що були вилучені в ході обшуку 11.07.2025 за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 серпня 2025 року, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання про арешт майна відмовити.

Мотивуючи апеляційну скаргу вказує, що оскаржувана ухвала є незаконною, оскільки викладені у ній висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження (так як існування жодних правових підстав для накладення арешту на майно слідчим не доведено, відповідність такого майна конкретним критеріям речового доказу, визначеним ст. 98 КПК України, не встановлена, а відтак необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження не є виправданою, а обмеженням прав конкретної особи ( ОСОБА_6 ) неспівмірне із завданнями кримінального провадження). Вказана ухвала від 14.08.2025 не відповідає встановленим вимогам судового рішення, визначеним у ст. 370 КПК України, є такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а викладені у ній висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

В судове засідання прокурор та представник не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату та час призначеного судового розгляду. Разом з тим, від представника надійшло клопотання про розгляд судової справи без участі сторони.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності прокурора та представника, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, в провадженні Головного слідчого управління Національної поліції України, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001103 від 13.06.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 209 КК України.

Досудовим розслідуванням Кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вчинили кримінальні правопорушення, передбачені 4.4 ст. 190, 4.5 ст.27 ч.2 ст.209 КК України, а саме: за попередньою змовою між собою та іншими невстановленими співучасниками злочинних дій, умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів шляхом надання недостовірної інформації про здійснення господарчої діяльності ТОВ «Адамантік», ТОВ «Горіхові сади», ТОВ «ФГ Фруктові сади» ,ТОВ «ФГ Сади Київщини», заволоділи грантовими коштами, передбаченими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 червня 2022 року №738 «Деякі питання надання грантів бізнесу».

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення зазначених кримінальних правопорушень підтверджується сукупністю зібраних доказів, доданих до клопотання, зокрема копіями наступних документів: відомостями про отримання грандів та матеріалами про нібито здійснення господарчої діяльності в сфері садівництва, ягідництва та виноградарства; протоколами огляду земельних ділянок, якими зафіксована відсутність ознак будь-якої господарчої діяльності.

У Кримінальному провадженні ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , повідомлено про підозру у вчиненні злочинів за ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 209, ч. 4 ст. 190 КК України та застосовано запобіжні заходи.

Відповідно до ухвали слідчого судді від 26.06.2025 (справа N?757/30336/25-к), якою надано дозвіл на проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 з метою виявлення та вилучення, серед іншого, «речей, предметів та документів щодо діяльності...», «комп?ютери, ноутбуки...», «мобільних терміналів систем зв?язку.».

Відповідно до протоколу обшуку від 11.07.2025 за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 ., під час якого виявлено та вилучено копії документів, а саме: рішення №20/11/2023-01 одноосібного учасника ТОВ «АДАМАНТІК» від 20.11.2023 на 1 арк.; платіжні інструкції N?7 від 04.12.2023 на 1 арк., N?5 від 04.12.2023, N?3 від 04.12.2023, N?6 від 04.12.2023, N?б/н від 04.12.2023, 10 шт., на 1 аркушу кожен; копія видаткової накладної N?313 від 16.11.2023, на 1 арк.; копія видаткової накладної N?314 від 17.11.2023 на 1 арк.; копія видаткової накладної N?315 від 20.11.2023 на 1 арк.; копія видаткової накладної N?318 від 22.11.2023, на 1 арк.; копія акту надання послуг N?319 від 24.11.2023 намобільний телефон марки/моделі «iPhone 11» номер моделі MWM72FS/A, S/N: НОМЕР_4 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 ; ноутбук марки «НР» моделі 15bc504ur, s/n: 5CD015736Z.

24.07.2025 року (клопотання датоване 23.07.2025 року) старший слідчий в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_14 звернувся з клопотанням до Печерського районного суду міста Києва про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: рішення №20/11/2023-01 одноосібного учасника ТОВ «АДАМАНТІК» від 20.11.2023 на 1 арк.; платіжні інструкції №7 від 04.12.2023 на 1 арк., №5 від 04.12.2023, №3 від 04.12.2023, №6 від 04.12.2023, №б/н від 04.12.2023, 10 шт., на 1 аркушу кожен; копія видаткової накладної №313 від 16.11.2023, на 1 арк.; копія видаткової накладної №314 від 17.11.2023 на 1 арк.; копія видаткової накладної №315 від 20.11.2023 на 1 арк.; копія видаткової накладної №318 від 22.11.2023, на 1 арк.; копія акту надання послуг №319 від 24.11.2023 на 1 арк.; мобільний телефон марки/моделі «iPhone 11» номер моделі MWM72FS/A, S/N: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 ; ноутбук марки «НР» моделі 15bc504ur, s/n: 5CD015736Z, що були вилучені в ході обшуку 11.07.2025 за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 серпня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про арешт майна та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: рішення №20/11/2023-01 одноосібного учасника ТОВ «АДАМАНТІК» від 20.11.2023 на 1 арк.; платіжні інструкції №7 від 04.12.2023 на 1 арк., №5 від 04.12.2023, №3 від 04.12.2023, №6 від 04.12.2023, №б/н від 04.12.2023, 10 шт., на 1 аркушу кожен; копія видаткової накладної №313 від 16.11.2023, на 1 арк.; копія видаткової накладної №314 від 17.11.2023 на 1 арк.; копія видаткової накладної №315 від 20.11.2023 на 1 арк.; копія видаткової накладної №318 від 22.11.2023, на 1 арк.; копія акту надання послуг №319 від 24.11.2023 на 1 арк.; мобільний телефон марки/моделі «iPhone 11» номер моделі MWM72FS/A, S/N: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 ; ноутбук марки «НР» моделі 15bc504ur, s/n: 5CD015736Z, що були вилучені в ході обшуку 11.07.2025 за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Колегія суддів вбачає, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на рішення №20/11/2023-01 одноосібного учасника ТОВ «АДАМАНТІК» від 20.11.2023 на 1 арк.; платіжні інструкції №7 від 04.12.2023 на 1 арк., №5 від 04.12.2023, №3 від 04.12.2023, №6 від 04.12.2023, №б/н від 04.12.2023, 10 шт., на 1 аркушу кожен; копія видаткової накладної №313 від 16.11.2023, на 1 арк.; копія видаткової накладної №314 від 17.11.2023 на 1 арк.; копія видаткової накладної №315 від 20.11.2023 на 1 арк.; копія видаткової накладної №318 від 22.11.2023, на 1 арк.; копія акту надання послуг №319 від 24.11.2023 на 1 арк.; мобільний телефон марки/моделі «iPhone 11» номер моделі MWM72FS/A, S/N: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 ; ноутбук марки «НР» моделі 15bc504ur, s/n: 5CD015736Z, перевірялись судом першої інстанції, досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна і приходить до висновку, що вказаних доводів цілком достатньо для підтвердження наявності підстав, передбачених ст. 167 КПК України для накладення арешту на майно.

Як вбачається зі змісту клопотання вищевказане майно постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України капітаном поліції ОСОБА_15 від 12.07.2025 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001103 відомості про яке 13.06.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 209 КК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням вищенаведених обставин доводи представника про необґрунтованість застосування найбільш обтяжливого способу арешту майна, що полягає у позбавленні права володіти, користуватися та розпоряджатися арештованим майном є безпідставними та такими, що не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Як свідчать матеріали, надані до суду апеляційної інстанції, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали судового провадження переконливо свідчать про те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, в рамках даного кримінального провадження, відповідає критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, оскільки стороною обвинувачення доведено його відповідність ознакам ст. 98 КПК України, що в своїй сукупності слугує підставами для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус як накладення арешту на майно, що надасть змогу виконати завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням.

А тому доводи автора апеляційної скарги про відсутність правових підстав для арешту майна в найбільш обтяжливий спосіб для власника, не є переконливими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 14 серпня 2025 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_7 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про арешт майна та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: рішення №20/11/2023-01 одноосібного учасника ТОВ «АДАМАНТІК» від 20.11.2023 на 1 арк.; платіжні інструкції №7 від 04.12.2023 на 1 арк., №5 від 04.12.2023, №3 від 04.12.2023, №6 від 04.12.2023, №б/н від 04.12.2023, 10 шт., на 1 аркушу кожен; копія видаткової накладної №313 від 16.11.2023, на 1 арк.; копія видаткової накладної №314 від 17.11.2023 на 1 арк.; копія видаткової накладної №315 від 20.11.2023 на 1 арк.; копія видаткової накладної №318 від 22.11.2023, на 1 арк.; копія акту надання послуг №319 від 24.11.2023 на 1 арк.; мобільний телефон марки/моделі «iPhone 11» номер моделі MWM72FS/A, S/N: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 ; ноутбук марки «НР» моделі 15bc504ur, s/n: 5CD015736Z, що були вилучені в ході обшуку 11.07.2025 за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/6710/2025 Категорія ст. 170 КПК України

Унікальний № 757/34664/25-к

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_16

Доповідач: ОСОБА_1