Єдиний унікальний № 371/2178/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про застосування запобіжного заходу

18 грудня 2025 року м. Миронівка

ЄУН 371/2178/25

Провадження № 1-кс/371/404/25

Слідчий суддя Миронівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю :

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 , підозрюваної у кримінальному провадженні № 0000354, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 грудня 2025 року за частиною четвертою статті 186 КК України,

У С Т А Н О В И Л А :

Клопотання подано слідчому судді 18 грудня 2025 року.

Підтвердженням вручення копій клопотання та доданих до нього документів підозрюваному і захиснику є розписки про їх отримання о 10 годині 18 грудня 2025 року.

Підозрювану доставлений до суду в супроводі працівників поліції. Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 16 грудня 2025 року ОСОБА_4 затримана за підозрою у вчиненні злочину в порядку статті 208 КПК України 16 грудня 2025 року о 16 год 54 хв.

За обставинами кримінального правопорушення, викладеними у клопотанні, ОСОБА_4 підозрюється у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану. Наявні ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, зазначених у ньому, вказав, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної поведінки підозрюваної.

Підозрювана просила відмовити у задоволенні клопотання та застосувати до неї більш м`який запобіжний захід. Пояснила, що ініціатором вчинення кримінального правопорушення вона не була. Активні дії по викраженню сумочки потерпілої нею не вчинялися, коли інша підозрювана особа почала втікати, вона просто побігла за нею.

Захисник підозрюваної ОСОБА_5 також просив застосувати до його підзахисної більш м`який запобіжний захід.

Оцінка змісту клопотання, наданих матеріалів та доводи учасників судового провадження вказують на наявність підстав для задоволення клопотання.

Згідно з частиною першою статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При обранні запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження, враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у статті 177 КПК України.

Слідчим суддею встановлені наступні обставини.

16 грудня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000354 внесені відомості про кримінальне правопорушення, яке кваліфіковано за частиною четвертою статті 186 КК України. Ці обставини підтверджені даними Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В ході досудового розслідування встановлено, що 16 грудня 2025 року приблизно о 14 годині дві особи жіночої статі перебували в кафе «Кавказ», розташованому за адресою: вулиця Перемоги, 18 міста Миронівка Обухівського району Київської області. Під час відпочинку на літній терасі кафе вони помітили потерпілу ОСОБА_6 , яка в руці тримала жіночу шкіряну сумочку світло коричневого кольору. У цей час у одної з цих осіб виник умисел на відкрите викрадення вказаної жіночої сумочки. З метою реалізації цього умислу вона запропонувала іншій особі відкрито заволодіти майном ОСОБА_6 , на що та погодилася.

Приблизно о 14 годині 30 хвилин, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, за попередньою змовою, з корисливих мотивів, з метою збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, одна з цих осіб підійшла до потерпілої ОСОБА_6 та несподівано для останньої шляхом ривка вихопила з її руки жіночу шкіряну сумочку світло коричневого кольору, в якій знаходились належні потерпілій речі.

З викраденим майном особи побігли з місця вчинення злочину. Цими протиправними діями потерпілій ОСОБА_6 була завдана майнова шкода.

За підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення було затримано громадянок ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , що підтверджується даними протоколів затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 18 грудня 2025 року.

17 грудня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України.

На підтвердження встановлених обставин кримінального правопорушення, слідчим до клопотання додано копії: рапорту ВП №2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області від 16 грудня 2025 року, протоколу допиту потерпілої ОСОБА_6 від 16 грудня 2025 року, протоколу допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 від 16 грудня 2025 року, протоколу огляду місця події від 16 грудня 2025 року, протоколу огляду інформації, яка знаходиться на оптичному диску «CD-R», камери відеоспостереження на вулиці Перемоги, 18 міста Миронівка Обухівського району Київської області від 18 грудня 2025 року, протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 16 грудня 2025 року, протоколу допиту підозрюваної ОСОБА_4 від 16 грудня 2025 року, повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України, протоколу допиту підозрюваної ОСОБА_7 від 16 грудня 2025 року.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає таке.

За частиною четвертою статті 186 КК України настає кримінальна відповідальність за умисне грабіж, вчинений у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Оцінивши надані та оцінені в судовому засіданні докази в їх сукупності, слідчий суддя дійшла висновку, що досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в межах судового контролю дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Згідно з усталеною судовою практикою, яка обґрунтовується рішеннями Європейського суду з прав людини (у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року та у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Також, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрювану з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Прокурор довів наявність достатніх підстав вважати, що було вчинене кримінальне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 186 КК України. Мотиви прокурора та дані наданих матеріалів кримінального провадження свідчать про наявність ознак цього кримінального правопорушення.

В ході досудового розслідування встановлені переконливі факти, на підставі розумної оцінки яких можливо визнати причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення вірогідною.

Попередня правова оцінка зібраних на момент подання клопотання про застосування запобіжного заходу доказів сторони обвинувачення вказує на ті обставини, що підозра за частиною четвертою статті 186 КК України є обґрунтованою, в розпорядженні слідчого є здобуті у визначеному законом порядку достатні дані, які вказують на наявність ознак кримінального правопорушення.

Мотиви слідчого судді щодо ризиків є наступними.

Клопотання обґрунтовано наявністю ризиків переховування від органів досудового розслідування і суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, впливу на свідків у кримінальному провадженні.

На переконання слідчого судді, ризики, що дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною першою статті 177 України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваною зазначених дій. Водночас КПК не вимагає доказів того, що підозрювана обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Щодо існування вказаних прокурором ризиків слідчий суддя зазначає таке.

Слідчий суддя переконаний, що ймовірна можливість переховування підозрюваної ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється, передбачає покарання у виді позбавлення волі та строк від семи до десяти років, що згідно з класифікацією кримінальних правопорушень, передбачених статтею 12 КК України, є тяжким злочином. Тяжкість покарання сама по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Поряд з цим небезпеку переховування від органів досудового розслідування та суду не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарння.

Ризик переховування визначається з урахуванням низки чинників, які можуть підтвердити наявність небезпеки, як-от: моральні якості та репутація підозрюваної, той факт, що ОСОБА_4 є особою, яка вже ухиляється від суду та перебуває у розшуку за ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26 листопада 2025 року, постановленою у кримінальному провадженні, в якому вона обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України.

Згідно даних вимоги УІП та координації поліції «102» ГУ НП в Київській області від 16 грудня 2025 року ОСОБА_4 неодноразово піддавалася кримінальному переслідуванню в різних регіонах України.

Крім того ОСОБА_4 вироком Миронівського районного суду Київської області від 17 липня 2025 року була засуджена за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 162 та частиною першою статті 357 КК України, до покарання у виді обмеження волі, від відбування якого звільнена підставі статті 75 КК України з випробуванням, з встановленням іспитового строку у два роки.

Дії, у вчиненні яких ОСОБА_4 підозрюється, вчинені нею у період іспитового строку.

Ці обставини дають слідчому судді підстави для висновку про те, що ОСОБА_4 вже переховується від суду та може здійснювати такі дії і надалі, може вчиняти інші кримінальні правопорушення та чинити вплив на свідків у кримінальному провадженні.

Зіставлення наведених обставин переконують слідчого суддю у тому, що наведені прокурором ризики є достатньо вірогідними.

На підтвердження ризиків до клопотання додано копії письмових документів : вимоги УІП ГУ НП в Київській області від 16 грудня 2025 року, вироку Миронівського районного суду Київської області від 17 липня 2025 року, відповіді начальника Обухівського районного сектору № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області від 17 грудня 2025 року.

Мотиви суду щодо запобіжного заходу, який слід застосувати щодо підозрюваної та інші питання.

З огляду на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України, та наявність декількох ризиків, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження, застосування запобіжного заходу щодо підозрюваної є об`єктивно необхідним.

Прокурор просив застосувати щодо ОСОБА_4 найбільш суворий запобіжний захід - тримання під вартою на 60 днів та вважав, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, не забезпечить виконання підозрюваною своїх обов`язків і не запобігатиме існуючим ризикам.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно з пунктом п`ятим частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_4 є раніше судимою особою, вчинила злочин у період іспитового строку та підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до від семи до десяти років.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності зазначених ризиків, слідчий суддя відповідно до статті 178 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів враховує наступні обставини: вагомість наданих прокурором доказів на підтвердження вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі її визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, а саме позбавлення волі на строк від семи до десяти років; вік підозрюваної 21 рік.

Відомостей, які свідчили б про неможливість застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторонами не надано.

Отже, зважаючи на положення пункту п`ятого частини другої статті 183 КПК України, до ОСОБА_4 може бути застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України. Така оцінка стосується перспективних фактів, тому слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт та інші, не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

На переконання слідчого судді, застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації нею встановлених ризиків. Ця позиція слідчого судді обґрунтовується сукупністю усіх без винятку встановлених при розгляді клопотання та наведених вище обставин.

Слідчий суддя також враховує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань, чого можливо досягнути лише за умови нівелювання ризиків кримінального провадження. За таких обставин, необхідним є саме тримання підозрюваної під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні буде недієвим.

Тому, наявні підстави для застосування до ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Таке обмеження права підозрюваної на свободу не суперечить положенням статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки існують ознаки суспільного інтересу, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Строк дії ухвали суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання затриманого - з моменту затримання (частини першої другої статті 197 КПК України).

Зважаючи на встановлені судом ризики, строк тримання під вартою має бути визначений у 60 днів. Такий строк необхідно обраховувати з моменту затримання підозрюваної.

Відповідно до частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.

На підставі частини четвертої статті 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з пунктом другим частини п`ятої статті 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , заставу необхідно визначити у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання ним покладених обов`язків.

За частиною сьомою статті 183 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою цієї статті, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосовуючи до підозрюваної альтернативний запобіжний захід у виді застави, доцільним є покласти на неї обов`язки, визначені пунктами 1, 2, 3 частини п`ятої статті 194 КПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 202 КПК України, підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому вона перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останньої під вартою.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 196, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 , підозрюваної у кримінальному провадженні № 0000354, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 грудня 2025 року за частиною четвертою статті 186 КК України, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Городище Черкаської області, не має зареєстрованого місця проживання, адреса місця перебування: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою рахувати з 16 грудня 2025 року.

Строк дії ухвали - до 24.00 години 13 лютого 2026 року.

Визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самою підозрюваною так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області UA0018661, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, .

Підозрювана або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрювану ОСОБА_4 наступні обов`язки, визначені пунктами 1, 2, 3 частини п`ятої статті 194 КПК України: прибувати на виклики до слідчого Відділу поліції № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_10 з періодичністю не рідше одного разу на тиждень, повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання, не відлучатись з населеного пункту, в якому вона проживатиме на час внесення застави, без дозволу слідчого, прокурора.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти підозрювана зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити до 13 лютого 2026 року.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрювана ОСОБА_4 вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у виді застави.

Попередити підозрювану, що у разі невиконання покладених на неї обовязків після внесення застави, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, може бути накладено грошове стягнення в розмірі, визначеному КПК України, та звернуто заставу в дохід держави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1