Справа № 165/298/24 Провадження №11-кп/802/532/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000877 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 26 травня 2025 року щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Вказаним вироком суду ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Переславичі, Іваничівського району, Волинської області, громадянина України, не одружений, працюючий касиром магазину «Сім23», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

засуджений за ч.2 ст.286 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 постановлено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вироком вирішено питання речових доказів та цивільний позов.

ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він 18.09.2023 близько 07 години 00 хвилини, керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ним по автодорозі Р-15 «Ковель-Жовква» в напрямку останнього, навпроти будинку № 18 по вул. Автобусній в межах населеного пункту м. Нововолинськ, Володимирського району Волинської області, всупереч вимогам п.1.7 Правил дорожнього руху не був особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, п.п. 2.3.б), д) був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не відреагував на її зміну, п. 12.9 б) Правил перевищив максимальну швидкість, зазначену в пункті 12.4 Правил, відповідно до якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год., не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, всупереч п. 10.1 Правил перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на праве по ходу руху узбіччя, яке згідно п. 1.10 виділено суцільною лінією дорожньої розмітки як елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів, п. 13.1 не дотримався безпечної дистанції, де допустив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_10 , який рухався на велосипеді марки «Conquest» в попутному напрямку по правому узбіччю, яке згідно Правил може використовуватися для руху велосипедів (за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них).

Внаслідок вищевказаних грубих порушень Правил дорожнього руху водій ОСОБА_8 своїми необережними протиправними діями, які знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, спричинив зіткнення транспортного засобу з велосипедом, внаслідок чого автомобіль та велосипед зазнав механічних пошкоджень, а велосипедист ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 68 від 20.10.2023, отримав тілесні ушкодження у вигляді: чисельна поєднана травма тіла:

-травма голови: крововиливи під м`якою мозковою оболонкою на конвекситальних поверхнях тім`яних звивин обох півкуль мозку.

-травми грудної клітки, хребта: чисельні переломи ребер справа ІІ-Х та ребер зліва ІІ-ХІ по умовним аксилярним, лопатковим лініям з чисельними вогнищевими крововиливами під пристінкову плевру грудної клітки в місцях проекцій переломів. Краєвий перелом ручки грудини справа. Відламковий перелом лівої лопатки. Перелом тіла ІІ-го грудного хребця. Переломи поперечних паростків тіл 1, 2 поперекових хребців зліва. Крововилив в клітковину середостіння; чисельні дрібнокрапкові крововиливи під епікард серця. Вогнищеві крововиливи в корені обох легень та під плевру і тканину на реберних поверхнях обох легень; двобічний гемомоторакс.

-травми живота: синець на животі зліва по бічній поверхні. Розрив печінки на вісцеральній поверхні в ділянці серпоподібної зв`язки; розрив брижі тонкої кишки; гемоперитонеум. Крововиливи в навколониркову клітковину обох нирок.

-травми кінцівок: синець на лівому передпліччі; синець на лівому стегні.

Враховуючи характер, локалізацію, чисельність та поєднаність тілесних ушкоджень вони утворились від ударної травмувальної, ударно-сотрясаючої дії тупих предметів. А з урахуванням чисельності, поєднаності та механізму утворення вони утворились майже одночасно, в швидкій черговості та послідовності одне за одним, не виключено в спосіб травмування велосипедиста автотранспортом в термін, зазначений в історії хвороби та в постанові. З урахуванням локалізації, чисельності, характеру ушкоджень первинний удар прийшовся на ліву частину тулуба в напрямку ззаду до переду та зліва направо по відношенню до площини тіла.

Смерть ОСОБА_10 наступила від шоку внаслідок отриманої чисельної, поєднаної травми тіла.

Між виявленими чисельними, поєднаними тілесними ушкодженнями та настанням смерті є прямий причинно-наслідковий зв`язок і ці ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень (Пункт 1.2.3.о «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», Наказ МОЗ України №6 від 17.01.1995).

Таким чином, у прямому причинному зв`язку із даною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками є грубі порушення водієм ОСОБА_8 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме:

п. 1.7. Водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи;

п.1.10. Терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

- узбіччя - виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених цими Правилами. Узбіччя може використовуватися для зупинки і стоянки транспортних засобів, руху пішоходів, мопедів, велосипедів (за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них), гужових возів (саней);

п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п.12.9. Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил;

п. 13.1. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

В поданій апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, а також кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду в частині призначення ОСОБА_8 покарання необґрунтованим. Посилається на те, що місцевим судом необґрунтовано рішення щодо неможливості виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, не врахував даних про особу винного, який визнав вину у вчинені злочину, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягався, є особою молодого віку, позитивно характеризується за місцем проживання, щиро розкаявся, відшкодував витрати на лікування потерпілого в добровільному порядку. Просить вирок суду в частині призначеного покарання ОСОБА_8 скасувати через його суворість.

У запереченнях на апеляційну скаргу прокурор вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та необґрунтованими. Просить апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Заслухавши доповідача, який виклав суть обвинувачення, доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які подану апеляційну скаргу підтримували та просили змінити вирок суду у частині призначеного покарання, прокурора, яка апеляційну скаргу заперечувала і просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України, правильність висновків суду щодо доведеності його винуватості у вчиненні вказаного кримінального правопорушення учасниками судового розгляду не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, підстави для перегляду вироку, в цій частині відсутні.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги захисника, про можливість пом`якшення обвинуваченому покарання без реального його відбування, апеляційний суд вважає такі доводи необґрунтованими з огляду на таке.

Частиною 2 статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Приписами ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Визначені цією нормою Кодексу загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

З огляду на ці положення кримінального закону при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті (частині статті) Особливої частини КК України, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру.

Вказані вимоги закону при призначенні покарання ОСОБА_8 , місцевим судом дотримані.

Як убачається з вироку місцевого суду, призначаючи ОСОБА_8 вид та розмір покарання, суд, дотримуючись наведених вимог кримінального закону, належним чином урахував усі обставини кримінального провадження, у тому числі ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, конкретні обставини його вчинення, дані про особу винного, який є не судимим та вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, однак свою винуватість у вчиненні місцевому та апеляційному суді визнав частково, зазначивши, що він не перевищував максимальну швидкість, дозволену у населених пунктах і те, що він рухався із швидкістю 55 км на годину не є причиною ДТП.

Також, апеляційний суд звертає увагу і на позицію потерпілої сторони, яка у суді першої інстанції показала, що вона дійсно зустрічалася з обвинуваченим і його мамою в перший день, коли сталася ДТП і вони просили у неї вибачення, а десь приблизно через 4 місяці обвинувачений відшкодував їй 2000 доларів США, однак, більше з нею обвинувачений не зустрічався та наполягала на призначенні суворої міри покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям.

При цьому суд апеляційної інстанції відмічає, що позиція потерпілого в суді не є обов`язковою для суду, натомість враховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст.65 КК України, і не має над ними юридичної переваги.

Також судом враховано і наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме: щире каяття, добровільне часткове відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання винного, судом не встановлено.

Також судом враховано наслідки вчиненого кримінального правопорушення смерть людини.

Врахувавши обставини вчинення ДТП, наслідки, дані про особу обвинуваченого, його посткримінальну поведінку, наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, які його обтяжують, позицію потерпілої, суд першої інстанції прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, і тому призначив обвинуваченому покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі, в мінімальному розмірі.

Суд апеляційної інстанції вважає, що врахувавши сукупність зазначених обставин, дані про особу винного, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення та його наслідки а саме те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий отримав тілесні ушкодження, які викликали смерть потерпілого, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, без застосування положень ст.75 КК України, яке необхідно відбувати реально, у зв`язку із чим апеляційний суд в даному кримінальному провадженні не знаходить обґрунтованих підстав для застосування положень ст.75 КК України до обвинуваченого.

Призначене судом ОСОБА_8 покарання повністю відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення і на думку суду апеляційної інстанції повністю відповідає меті й принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, яке в даному випадку є адекватним характеру вчинених обвинуваченим дій, їх небезпечності та даним про особу винного, і не є надто м`яким, а також надто суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі.

На думку апеляційного суду, визначене ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки повністю відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України та у даному випадку буде досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, чи могли бути безумовними підставами для зміни чи скасування судового рішення місцевого суду, апеляційним судом не встановлено.

Підстав для зміни оскаржуваного вироку з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 26 травня 2025 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: