Провадження №1-кп/712/239/25

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження з обвинувальним актом, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003113 від 03.10.2023, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зоряне, Чорноморського району, Автономної Республіки Крим, громадянина України, українця, з середньою освітою, тимчасово непрацюючого, розлученого, маючого на утриманні доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 27.12.2000 вироком Київського районного суду м.Сімферополя за ч.3 ст.81, ст.44 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки,

2) 28.02.2001 вироком Київського районного суду м.Сімферополя за ч.2 ст.140, ч.3 ст.42 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців; 19.06.2002 звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 27 днів,

3) 10.11.2003 вироком Київського районного суду м.Сімферополя за ч.3 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; 14.06.2006 звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 17 днів,

4) 16.12.2003 вироком Нахімовського районного суду м.Севастополя за ч.1 ст.296 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 8500 гривень,

5) 14.05.2010 вироком Київського районного суду м.Сімферополя за ч.1 ст.115, ч.1 ст.121, ч.1 ст.122, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років; 19.07.2019 звільнений по відбуттю покарання,

6) 20.05.2020 вироком Соснівського районного суду м.Черкаси за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді громадських робіт 200 годин; відбув покарання повністю,

7) 31.03.2022 вироком Соснівського районного суду м.Черкаси за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 років 6 місяців, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 12.09.2025 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, та направлено для відбування покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_9 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за домашнє насильство, що підтверджується постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 01.03.2022 справа №712/1487/22, постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 24.01.2023 справа №712/10807/22, постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.09.2023 справа №712/9322/23, постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.07.2023 справа №712/5463/23, діючи систематично, умисно, в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», вчинив відносно потерпілої ОСОБА_8 психологічне насильство, за наступних обставин.

15.09.2023 близько 22 години 00 хвилин, ОСОБА_9 , знаходячись у невстановленому у ході досудового розслідування місці, продовжуючи свій умисел направлений на вчинення систематичного психологічного насильства, надсилав смс-повідомлення на мобільний номер телефону своєї дружини ОСОБА_8 , в яких погрожував останній фізичною розправою, висловлювався нецензурною лайкою та психологічно тиснув, таким чином принижуючи її честь і гідність.

Як наслідок, відповідно до висновку судово-психологічної експертизи №CE-19/124-23/11756-ПС від 24.10.2023, ситуація здійснення домашнього насильства є психотравмувальною для ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та у останньої наявні зміни в емоційному стані, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню та виникли внаслідок насилля в сім?ї.

Таким чином, ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо подружжя, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

У судовому засіданні ОСОБА_9 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав в повному обсязі, та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій. ОСОБА_9 показав, що тривалий час він зловживав алкогольним напоями, у зв`язку з чим у нього виникали сварки з дружиною ОСОБА_8 , під час яких він ображав її, висловлював погрози, тощо. 30.10.2023 вони з дружиною розлучились, мають спільну доньку. Обвинувачений зазначив, що він щиро розкаюється у вчиненому, висловив самоосудження своєї поведінки, попросив вибачення у потерпілої.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції. В порядку ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_9 .

Вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним, що ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо подружжя, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд керується положеннями ст.ст.65-67 КК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи вид та міру покарання суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд приймає до уваги, що скоєне кримінальне правопорушення, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Суд враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий; тимчасово не працює; розлучений, має на утриманні доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; має захворювання ВІЛ та гапатит В, С; зловживає алкогольними напоями; виявляв ознаки: «Змішаного розладу особистості, дисоціального та емоційно-нестійкого типу, з демонстративно-шантажними, аутоагресивними діями в минулому», та «Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, епізодичним вживанням та агресивною поведінкою в стані алкогольної інтоксикації» (висновок судово-психіатричного експерта №169 від 19.03.2025).

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №169 від 19.03.2025 (вих.№35/02/443 від 26.03.2025), ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення виявляв ознаки «Змішаного розладу особистості, дисоціального та емоційно-нестійкого типу, з демонстративно-шантажними, аутоагресивними діями в минулому» та «Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, епізодичним вживанням та агресивною поведінкою в стані алкогольної інтоксикації», що не позбавляло на вказаний період часу його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. Прояви розладу особистості анамнестично простежуються з підліткового віку підекспертного, прояви розладів психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю діагностовані у ОСОБА_9 після стаціонарного лікування в червні 2024р. На даний час ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявляє ознаки «Змішаного розладу особистості, дисоціального та емоційно-нестійкого типу, з демонстративно-шантажними, аутоагресивними діями в минулому» та «Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності, епізодичним вживанням та агресивною поведінкою в стані алкогольної інтоксикації», що не позбавляє на даний час його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_9 , не потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_9 відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_9 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

В судових дебатах потерпіла ОСОБА_8 просила суворо не карати колишнього чоловіка ОСОБА_9 , та врахувати наявність у нього тяжких захворювань, і те, що кримінальні правопорушення вчинялися ним внаслідок вживання алкогольних напоїв.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання у межах санкції ст.126-1 КК України у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі.

Крім того, вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.03.2022 у справі №712/2308/22, ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців; на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 12.09.2025 у справі №712/2308/22 (провадження №1-в/712/6/25) скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 31.03.2022 відносно засудженого ОСОБА_9 за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, та направлено останнього для відбування покарання.

Згідно з абз.4 п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 N7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи з положень ч.2 ст.75 КК України, а також зі змісту ч.3 ст.78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 14.09.2021 у справі №127/25037/17 (провадження №51-4700км20), у випадку вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком. Таким чином, законодавець звільнення від покарання з випробуванням не вважає невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового злочину під час іспитового строку… Отже, суди попередніх інстанцій не врахували, що в разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням суперечить точному змісту кримінального закону.

Таким чином, судом не встановлено підстав для застосування положень ст.ст.69, 75 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Частина четверта статті 71 КК України визначає, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Таким чином, суд на підставі ст.71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднує невідбуте покарання за попереднім вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.03.2022, та визначає ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 7 місяців.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

У зв`язку з обраною судом мірою покарання у виді позбавлення волі, обмежувальні заходи, передбачені ст.91-1 КК України не застосовуються.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_9 не обирався та підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Цивільний позов по кримінальному провадженню заявлено не було.

В порядку ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого необхідно стягнути на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судово-психологічної експертизи №СЕ-19/124-23/11756-ПС від 24.10.2023 в сумі 10755 грн. 00 коп.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ч.15 ст.615, ст.ст. 368-371, 373-374, 376, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 31.03.2022, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 7 (сім) місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 10755 (десять тисяч сімсот п`ятдесят п`ять) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1