Справа № 669/820/25
Провадження № 1-кп/669/73/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в с-щі Білогір`я об`єднані кримінальні провадження № 0000517 та № 0001569 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Держаки Білогірського району Хмельницької області, проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ст. 390-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до психологічних страждань останньої та погіршення якості її життя.

Зокрема, 07 липня 2025 року біля 01 год 14 хв ОСОБА_4 , перебуваючи в житловому будинку АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_6 психологічний вид домашнього насильства, що виразилося в обзиванні її нецензурними словами та погрозами фізичної розправи, чим завдав для останньої шкоди психічному здоров`ю, внаслідок чого працівниками поліції було складено відносно нього протокол серії ВАД № 415805 від 10 липня 2025 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Білогірського районного суду Хмельницької області від 24 липня 2025 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Крім цього, 12 липня 2025 року біля 23 год 00 хв ОСОБА_4 , перебуваючи в житловому будинку АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_6 психологічний вид домашнього насильства, що виразилося в обзиванні її нецензурними словами та провокуванням бійки, чим завдав для останньої шкоди психічному здоров`ю, внаслідок чого працівниками поліції було складено відносно нього протокол серії ВАД № 415835 від 15 липня 2025 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Білогірського районного суду Хмельницької області від 01 серпня 2025 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн.

Крім цього, 13 липня 2025 року біля 22 год 30 хв ОСОБА_4 , перебуваючи в житловому будинку АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_6 психологічний вид домашнього насильства, що виразилося в обзиванні її нецензурними словами та провокуванням бійки, чим завдав для останньої шкоди психічному здоров`ю, внаслідок чого працівниками поліції було складено відносно нього протокол серії ВАД № 415834 від 15 липня 2025 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Білогірського районного суду Хмельницької області від 01 серпня 2025 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн.

Крім цього, 14 липня 2025 року біля 23 год 30 хв ОСОБА_4 , перебуваючи в житловому будинку АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_6 психологічний вид домашнього насильства, що виразилося в обзиванні її нецензурними словами та провокуванням бійки, чим завдав для останньої шкоди психічному здоров`ю, внаслідок чого працівниками поліції було складено відносно нього протокол серії ВАД № 415836 від 15 липня 2025 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Постановою Білогірського районного суду Хмельницької області від 01 серпня 2025 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн.

Не зважаючи на систематичне вчинення домашнього насильства та неодноразове притягнення до адміністративної відповідальності, 22 серпня 2025 року біля 20 год 00 хв ОСОБА_4 , перебуваючи в житловому будинку АДРЕСА_1 , усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку та в молодому віці, діючи умисно та з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття у сім`ї, на ґрунті неприязних відносин, вчинив відносно своєї матері ОСОБА_6 психологічний вид домашнього насильства, що виразилося в обзиванні її нецензурними словами та погрозою фізичної розправи, чим спричинив для останньої шкоду її психічному здоров`ю, психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої, що підтверджено висновком психологічного дослідження особистості від 13 жовтня 2025 року.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, а саме: вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах (щодо матері ОСОБА_6 ), що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Також, ОСОБА_4 умисно не виконав обмежувальний припис, будучи особою, щодо якої такий захід застосований судом, за наступних обставин.

Так, Білогірським районним судом Хмельницької області 13 серпня 2025 року в справі № 669/704/25 ухвалено рішення про видачу обмежувального припису строком на два місяці, згідно з яким ОСОБА_4 заборонено: заходити в кімнату ОСОБА_6 в місці спільного їхнього проживання (перебування) в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; вести спілкування, листування, телефонні переговори з ОСОБА_6 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_6 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Разом з тим, ОСОБА_4 , будучи належним чином ознайомленим з вищевказаним судовим рішенням та покладеними на нього обмеженнями, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимогам ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, діючи умисно, 25 серпня 2025 року біля 23 год 30 хв, в порушення встановлених судом заборон, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , розпочав зі своєю матір`ю ОСОБА_6 словесний конфлікт, під час якого виражався в її адресу нецензурною лайкою, принижував, погрожував фізичною розправою, чим умисно не виконав обмежувальний припис у виді заборони спілкуватися з ОСОБА_6 .

Тобто, ОСОБА_4 своїми діями, які виразились в умисному невиконанні обмежувального припису, порушив встановлені судом заходи тимчасового обмеження, чим заподіяв шкоду суспільним інтересам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду та органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Крім цього, ОСОБА_4 вдруге умисно не виконав обмежувальний припис, будучи особою, щодо якої такий захід застосований судом, за наступних обставин.

Так, Білогірським районним судом Хмельницької області 13 серпня 2025 року в справі № 669/704/25 ухвалено рішення про видачу обмежувального припису строком на два місяці, згідно з яким ОСОБА_4 заборонено: заходити в кімнату ОСОБА_6 в місці спільного їхнього проживання (перебування) в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; вести спілкування, листування, телефонні переговори з ОСОБА_6 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_6 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Разом з тим, ОСОБА_4 , будучи належним чином ознайомленим з вищевказаним судовим рішенням та покладеними на нього обмеженнями, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимогам ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, діючи умисно, 27 серпня 2025 року біля 13 год 00 хв, в порушення встановлених судом заборон, перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , розпочав зі своєю матір`ю ОСОБА_6 словесний конфлікт, під час якого виражався в її адресу нецензурною лайкою, принижував, погрожував спричиненням тілесних ушкоджень та фізичною розправою, чим умисно не виконав обмежувальний припис у виді заборони спілкуватися з ОСОБА_6 .

Тобто, ОСОБА_4 своїми діями, які виразились в умисному невиконанні обмежувального припису, порушив встановлені судом заходи тимчасового обмеження, чим заподіяв шкоду суспільним інтересам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду та органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 390-1 КК України, а саме: умисне невиконання обмежувального припису, як особою, щодо якої такий захід застосований судом.

17 грудня 2025 року між потерпілою та обвинуваченим укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. ст. 469, 471 КПК України.

Згідно даної угоди потерпіла, за ініціативою якої була укладена угода, та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 126-1, ст. 390-1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке має понести обвинувачений за ст. 126-1 КК України у виді пробаційного нагляду на строк три роки та за ст. 390-1 КК України у виді пробаційного нагляду на строк один рік, із застосуванням ст. 70 КК України, а також із застосуванням обмежувального заходу на строк один місяць, що передбачено п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України.

Заслухавши думку прокурора, який не заперечував проти затвердження угоди та погодився з мірою покарання, що передбачено в угоді, пояснення та думку потерпілої, яка просила затвердити угоду, а також самого обвинуваченого, який беззастережно визнав свою вину та надав згоду на призначення узгодженого покарання і заявив, що він цілком розуміє наслідки угоди і вважає, що вона підлягає затвердженню, суд, розглядаючи питання про затвердження угоди, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Обвинувачений вчинив два кримінальні правопорушення: кримінальний проступок та нетяжкий злочин.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпіла пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст. ст. 469, 471 КПК України, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень вірна, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та потерпілою, визначені в межах санкції ст. 126-1, ст. 390-1 КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, а тому підстав для відмови в затверджені угоди про примирення, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

За таких обставин, суд приходить до висновку про доцільність затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим і вважає, що виправленню та перевихованню останнього може сприяти узгоджене сторонами покарання.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати відсутні, питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Угоду про примирення від 17 грудня 2025 року, укладену між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 в об`єднаних кримінальних провадженнях № 0000517 та № 0001569, затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ст. 390-1 КК України, та призначити йому узгоджене покарання:

- за ст. 126-1 КК України пробаційний нагляд на строк три роки;

- за ст. 390-1 КК України пробаційний нагляд на строк один рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 визначити за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді пробаційного нагляду на строк три роки.

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід у виді проходження програми для кривдників на строк один місяць.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня постановки його на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- DVD-R диск із серійним номером «МАР634СЕ07201635» з відеозаписом з нагрудних камер поліцейських, що не надавався суду для їх дослідження, залишити в сторони обвинувачення в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України до Хмельницького апеляційного суду через Білогірський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_7