Справа № 344/2480/26
Провадження № 1-кс/344/1331/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м.Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000429,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором, в обґрунтування якого зазначив, що П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000429, відомості про яке 06.06.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 працює на посаді заступника начальника управління начальника відділу запобігання надзвичайним ситуаціям ГУ ДСНС в Івано-Франківській області.

Відповідно до п. 3 Розділу І Дисциплінарного статуту служби цивільного захисту, затвердженого Законом України від 05.03.2009 № 1068-VI (далі Дисциплінарний статут), службова дисципліна в органах і підрозділах цивільного захисту зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу під час проходження служби:

виконувати вимоги Присяги, контракту, накази начальників, додержуватися цього Статуту та інших нормативно-правових актів;

бути чесним, сумлінним і дисциплінованим;

додержуватися норм професійної та службової етики, не вчиняти дій, що можуть призвести до неналежного виконання службових обов`язків, бути вільним від впливу політичних партій і громадських організацій.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1052 від 16.12.2015 (далі Положення про ДСНС), Державна служба України з надзвичайних ситуацій (далі ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

Згідно з підпунктом 2 пункту 3 Положення про ДСНС до основних завдань ДСНС віднесено, зокрема, здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб.

Відповідно до підпунктів 39, 39-1, 48, 52, 56, 65 пункту 4 Положення про ДСНС, ДСНС відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) у сфері пожежної та техногенної безпеки щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання, крім суб`єктів господарювання, які займаються незалежною професійною діяльністю за місцем проживання та не використовують найману працю, аварійно-рятувальними службами; перевіряє стан дотримання вимог законодавства у сфері цивільного захисту та складає відповідні акти; складає акти перевірок, приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки, інші обов`язкові для виконання розпорядчі документи; застосовує адміністративно-господарські санкції за порушення вимог законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки; перевіряє відповідно до закону стан готовності до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання, дотримання прави транспортування небезпечних речовин трубопровідним транспортом та порядку їх перевезення транспортними засобами, підготовки населення до дій у разі виникнення надзвичайних ситуацій; забезпечує в межах повноважень здійснення заходів з охорони праці, здійснює відповідно до законодавства державний нагляд (контроль) за безпечним веденням робіт особами рядового і начальницького складу служби цивільного захисту.

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Таким чином, ОСОБА_5 , обіймаючи посаду заступника начальника управління начальника відділу запобігання надзвичайним ситуаціям ГУ ДСНС в Івано-Франківській області, є працівником правоохоронного органу.

Разом з цим, відповідно до ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_5 є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення.

Згідно зі ст. 22 вказаного Закону, особам, зазначеним ч. 1 ст. 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Відповідно до ст. ст. 23, 24 Закону України «Про запобігання корупції», особам, зазначеним у пунктах 1, 2 частини першої ст. 3 вказаного Закону, забороняється безпосередньо або через інших осіб вимагати, просити, одержувати подарунки для себе чи близьких їм осіб від юридичних або фізичних осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Відповідно до п. 1 примітки до ст. 364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368-5, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Для цілей статей 364, 368, 368-5, 369 цього Кодексу до державних та комунальних підприємств прирівнюються юридичні особи, у статутному фонді яких відповідно державна чи комунальна частка перевищує 50 відсотків або становить величину, що забезпечує державі чи територіальній громаді право вирішального впливу на господарську діяльність такого підприємства.

Таким чином, службові особи акціонерного товариства «Українська залізниця», 100 відсотків акцій якого належать Державі Україна в особі Кабінету Міністрів України, є суб`єктами відповідальності за кримінальні правопорушення, передбачені ст. 368 КК України.

Так, невстановлені на даний час службові особи акціонерного товариства «Українська залізниця», за пособництва ОСОБА_5 , в невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не пізніше червня 2025 року, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, всупереч інтересам служби, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб і незаконного збагачення, розробили протиправний механізм вимагання та одержання від громадян України чоловічої статі призовного віку неправомірної вигоди за їх працевлаштування в акціонерному товаристві «Українська залізниця» та його структурних підрозділах для подальшого бронювання та отримання відстрочки від призову за мобілізацією.

Так, 03.06.2025 до ОСОБА_5 звернувся ОСОБА_6 із питанням можливості працевлаштування свого знайомого ОСОБА_7 . В ході зустрічі ОСОБА_5 повідомив, що такої можливості немає, оскільки для цього ОСОБА_7 потрібна профільна освіта.

Разом з тим, ОСОБА_5 , реалізуючи спільний із невстановленими на даний час службовими особами акціонерного товариства «Українська залізниця» умисел, спрямований на вимагання та одержання неправомірної вигоди, діючи з їх відома та погодження, запропонував ОСОБА_6 працевлаштувати ОСОБА_7 в акціонерному товаристві «Українська залізниця», що дасть змогу отримати ОСОБА_7 відстрочку від мобілізації. При цьому, ОСОБА_5 висловив вимогу передати йому за це неправомірну вигоду в розмірі 5 000 доларів США для подальшої передачі невстановленим на даний час службовим особам акціонерного товариства «Українська залізниця».

Вказану інформацію ОСОБА_6 передав ОСОБА_7 ОСОБА_7 , в свою чергу, будучи поставленим в умови, за яких він вимушений надати заступнику начальника управління начальнику відділу запобігання надзвичайним ситуаціям ГУ ДСНС в Івано-Франківській області ОСОБА_5 неправомірну вигоду з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав та законних інтересів, погодився на таку протиправну вимогу останнього.

В подальшому, 11.06.2025 приблизно о 15:00 год ОСОБА_5 , реалізовуючи спільний із невстановленими службовими особами акціонерного товариства «Українська залізниця» умисел, спрямований на вимагання та одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_7 , ході зустрічі, яка мала місце на вул. Дністровській у м. Івано-Франківську, отримав від ОСОБА_6 документи ОСОБА_7 для їх передачі невстановленим на даний час службовим особам акціонерного товариства «Українська залізниця» для початку оформлення його працевлаштування.

Пізніше, 21.10.2025 приблизно о 13:00 год ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із невстановленими службовими особами акціонерного товариства «Українська залізниця» та за їхньою вказівкою, призначив ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зустріч поблизу структурного підрозділу акціонерного товариства «Українська залізниця» по вул. Привокзальній, 15 у м. Івано-Франківську.

22.10.2025 приблизно о 08:00 год невстановлена службова особа акціонерного товариства «Українська залізниця», зустріла ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , після чого, реалізовуючи спільний з іншими службовими особами акціонерного товариства «Українська залізниця» та ОСОБА_5 умисел, спрямований на вимагання та одержання від ОСОБА_7 неправомірної вигоди за його працевлаштування, з метою підтвердження своїх дійсних намірів працевлаштувати ОСОБА_7 на роботу у структурний підрозділ акціонерного товариства «Українська залізниця», завела останнього до адміністративної будівлі по вул. Привокзальній, 15 у м. Івано-Франківську, де провела у кабінет іншої невстановленої службової особи акціонерного товариства «Українська залізниця». Вказана невстановлена службова особа акціонерного товариства «Українська залізниця», реалізовуючи свій, інших невстановлених службових осіб акціонерного товариства «Українська залізниця» та ОСОБА_5 злочинний умисел, спрямований на вимагання та одержання від ОСОБА_7 неправомірної вигоди, запропонувала ОСОБА_7 обійняти посаду машиніста бульдозера, що дасть можливість ОСОБА_7 отримати бронювання та відстрочку від призову за мобілізацією, на що ОСОБА_7 погодився.

Після цього, 22.10.2025 приблизно о 16:00 год ОСОБА_5 в ході зустрічі із ОСОБА_6 , яка мала місце поблизу АЗК «ОККО» по вул. Петлюри, 14 у м. Івано-Франківську, діючи за попередньою змовою та з відома невстановлених службових осіб акціонерного товариства «Українська залізниця», реалізовуючи спільний із ними умисел, спрямований на вимагання та одержання неправомірної вигоди, повторно висловив ОСОБА_6 вимогу передати йому грошові кошти в сумі 5 000 доларів США для подальшої їх передачі невстановленим на даний час службовим особам акціонерного товариства «Українська залізниця» за працевлаштування ОСОБА_7 , його бронювання та отримання ним відстрочки від призову за мобілізацією.

24.10.2025 приблизно о 12:20 год ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із невстановленими службовими особами акціонерного товариства «Українська залізниця», з їх відома та погодження, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди третіх осіб і незаконного збагачення, перебуваючи в автомобілі ОСОБА_6 на вул. Короля Данила у м. Івано-Франківську, одержав від останнього грошові кошти в сумі 2 500 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 24.10.2025 становить 104 742, 50 гривень, для їх подальшої передачі невстановленим службовим особам акціонерного товариства «Українська залізниця» та їх розподілу між ними та ОСОБА_5 .

Після цього, невстановлені службові особи акціонерного товариства «Українська залізниця», використовуючи своє службове становище, організували прийняття ОСОБА_7 на роботу та наказом начальника відділу Івано-Франківського регіонального відділу управління персоналом служби кадрової та соціальної політики регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» №36 о/с від 22.01.2026 останнього призначено на посаду машиніста бульдозера (будівельні роботи) 5 розряду служби аварійно-відновлювальних робіт виробничого штату служби аварійно-відновлювальних робіт відновного поїзда №3503 станції Івано-Франківськ та надано відстрочку від призову за мобілізацією у зв`язку із бронюванням.

Після прийняття ОСОБА_7 на роботу невстановлені на даний час службові особи акціонерного товариства «Українська залізниця» з метою забезпечення отримання ОСОБА_5 для них другої частини неправомірної вигоди, поінформували про це ОСОБА_5 .

В свою чергу ОСОБА_5 , діючи з відома та за попередньою змовою із невстановленими на даний час службовими особами акціонерного товариства «Українська залізниця», 07.02.2026, приблизно о 14 год зателефонував до ОСОБА_6 та призначив останньому зустріч на 09.02.2026 для того, щоб повідомити про працевлаштування ОСОБА_7 та одержати другу частину неправомірної вигоди.

09.02.2026, приблизно о 15 год 30 хв ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із невстановленими службовими особами акціонерного товариства «Українська залізниця», з їх відома та погодження, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди третіх осіб і незаконного збагачення, перебуваючи в автомобілі ОСОБА_6 на вул. Семена Височана у м. Івано-Франківську, одержав від останнього грошові кошти в сумі 2 500 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 09.02.2026 становить 107 621,75 гривень, для їх подальшої передачі невстановленим службовим особам акціонерного товариства «Українська залізниця» та їх розподілу між ними та ОСОБА_5 , проте був затриманий працівниками правоохоронних органів.

Таким чином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється в пособництві в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи дії із використанням наданого службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

09 лютого 2026 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Грушка Тлумацького району Івано-Франківської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який працює на посаді заступника начальника управління начальника відділу запобігання надзвичайним ситуаціям ГУ ДСНС в Івано-Франківській області, затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, максимальне покарання згідно санкції статті десять років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_5 , повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: відомостями, які містяться у протоколах проведення НСРД, протоколах допитів свідків, протоколі затримання, та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, є реальним, оскільки, ОСОБА_5 , враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ним злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочину, без можливості застосування більш м`якого покарання, аніж те, яке визначене санкцією статті, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім цього, в силу займаної посади ОСОБА_5 володіє широким колом зв`язків серед працівників правоохоронних органів, в тому числі й серед працівників Державної прикордонної служби України, а також обізнаний із методами та засобами діяльності правоохоронних органів, чим може скористатись для незаконного перетину Державного кордону України з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

- незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні. Даний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є реальним, оскільки ОСОБА_5 працюючи на посаді заступника начальника управління начальника відділу запобігання надзвичайним ситуаціям ГУ ДСНС в Івано-Франківській області, використовуючи набуті ним зв`язки з працівниками АТ «Українська залізниця» може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, в тому числі як серед працівників того ж АТ «Українська залізниця» так і інших осіб.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Даний ризик передбачений п. 4 ч.1 ст.177 КПК України, є реальним, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може приховувати докази його злочинних дій, не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду тим самим затягуючи строки досудового розслідування чи судового розгляду. На цей час не встановлено повне коло осіб, що причетні до вчинення указаного злочину, а тому ОСОБА_5 може вчинити дії, щодо повідомлення таких осіб про обставини провадження, узгоджувати з ними свої дії та показання і таким чином перешкоджати встановленню всіх обставин кримінального провадження.

На сьогоднішній день до органу досудового розслідування не надходили заяви від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються, за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. У зв`язку з цим, є неможливим застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

Інші види запобіжного заходу заставу або особисте зобов`язання, застосувати відносно підозрюваного також не можливо, оскільки вони будуть недостатніми для запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення пов`язаного з незаконним позбавленням волі.

При запобіжному заході у виді домашнього арешту підозрюваний усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце свого проживання.

З викладеного вище вбачається, про неможливість запобігання цих ризиків шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи розмір одержаної неправомірної вигоди, а також майновий стан підозрюваного ОСОБА_5 , визначення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб буде необхідним і достатнім для запобігання вищевказаним ризикам, просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

Захисник та підозрюваний в судовому засіданні не заперечили щодо поданого клопотання.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Ч.2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів клопотання вбачається, що 09 лютого 2026 року ОСОБА_5 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

09 лютого 2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч. 3 ст. 368 КК України.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується відомостями, які містяться у протоколах проведення НСРД, протоколах допитів свідків, протоколі затримання, та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Враховуючи те, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27 ч. 3 ст. 368 КК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п. 1,3,4 ч.1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі Ілійков проти Болгарії зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно вчинення злочинів.

Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчинення злочину, за яке судом може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі, це створює ризики переховуватися від досудового розслідування.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 зазначеного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані: його вік, стан здоров`я, який раніше не судимий, має на утриманні 2 малолітніх дітей.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, суд враховує майновий стан підозрюваного, практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 за інкримінований злочин.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього передбачених у ст. 194 КПК України обов`язків.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 07 квітня 2026 року включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , здійснювати в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».

Визначити заставу 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26289647, банк отримувача ДКСУ, м.Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0002265).

У разі внесення застави покласти на підозрюваного на строк до 07 квітня 2026 року включно обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі міста Івано-Франківська, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками сторони обвинувачення, а також іншими працівниками АТ «Українська залізниця» з приводу обставин кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1