Провадження № 1-кс/752/9783/25
У Х В А Л А

20 листопада 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву захисника підозрюваного ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_5 від розгляду клопотань поданих у межах кримінального провадження № 10002541 від 21.08.2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_3 та продовження строку досудового розслідування,-

в с т а н о в и в:

20.11.2025 року захисник підозрюваного ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 подав заяву про відвід слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_5 від розгляду клопотань поданих у межах кримінального провадження № 10002541 від 21.08.2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_3 та продовження строку досудового розслідування.

За ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді його розглядає інший суддя цього ж суду.

З цих підстав у порядку ст. 35 КПК України, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2025 року для розгляду заяви про відвід визначено слідчого суддю ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви про відвід адвокат ОСОБА_4 зазначає, про те, що слідчим суддею ОСОБА_5 були постановлені ухвали про задоволення клопотання слідчого про застосування та продовження строку дії запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_3 . Крім того, звертав увагу, що під час розгляду зазначених вище клопотань слідчий суддя не дослідив надані стороною захисту аргументи щодо відсутності у матеріалах провадження належних і допустимих доказів, які б підтверджували наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та необхідність подальшого застосування найсуворішого запобіжного заходу. Вважає, що висновок слідчого судді є формальним, не грунтується на всебічному дослідженні обставин справи, що свідчить про недотримання принципу безсторонності суду та стандартів мотивованості судового рішення.

Заявник відводу у судове засідання не з`явився, просив розгляд заяви про відвід здійснювати за фого відсутності.

За правилами ст. 107 КПК України, фіксування технічними засобами судового засідання не здійснювалось у зв`язку з відсутністю у судовому засіданні осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Вивчивши заяву про відвід, матеріали справи № 752/20511/25, слідчий суддя надходить до наступного висновку.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Однак вичерпного переліку цих обставин процесуальний закон не містить. Отже особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості судді.

Відповідно до частини 3-5 статті 80 КПК України заява про відвід може бути заявлена як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заява про відвід під час досудового розслідування подається одразу ж після встановлення підстав для такого відводу. Відвід повинен бути вмотивованим.

Оскільки кримінальне процесуальне законодавство містить загальні вимоги до вмотивованості відводу, суд в оцінці вмотивованості відводу звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Так Європейським судом з прав людини у п. 66 у рішенні по справі «Мироненко і Мартенко проти України» зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див.,зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» Європейський суд з прав людини зауважив, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

У справі «Хаушильд проти Данії» Європейський суд з прав людини зазначив про необхідність доказів фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення Європейського суду з прав людини у справі Веттштайн проти Швейцарії, п. 43).

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Сумніви у неупередженості слідчого судді ОСОБА_5 заявник обгрунтовує тим, що останнім за результатами розгляду клопотання слідчого у межах кримінального провадження № 10002541 від 21.08.2025 року про застосування та продовження строку дії запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_3 вже було постановлено ухвалу про їх задоволення без належного дослідження наданих стороною захисту аргументів щодо відсутності у матеріалах провадження належних і допустимих доказів, які б підтверджували наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Однак, зазначена вище підстава для відводу не може розцінюватись як прояв упередженості слідчого судді ОСОБА_5 під час розгляду клопотань поданих у межах кримінального провадження № 10002541 від 21.08.2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_3 та продовження строку досудового розслідування.

Таким чином слідчий суддя доходить до висновку, що обставини, на які посилається заявник щодо сумнівів в неупередженості слідчого судді ОСОБА_5 не є обґрунтованими, заявлений відвід не є вмотивованим.

За наведених умов підстави для задоволення заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_5 відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 81, 369, 372 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

у задоволенні заяви захисника підозрюваного ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_5 від розгляду клопотань поданих у межах кримінального провадження № 10002541 від 21.08.2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_3 та продовження строку досудового розслідування ( справа № 752/20511/25) відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1