Справа №591/62/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/537/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 27 жовтня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Четвертого СВ (з дислокацією в м. Суми) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтава, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення в Єдиний реєстр досудових розслідувань.

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Сумського апеляційного суду перебувають матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 27 жовтня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Четвертого СВ (з дислокацією в м. Суми) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтава, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення в Єдиний реєстр досудових розслідувань про вчинення начальником ТУ ДСА України в Сумській області ОСОБА_7 , заступником начальника ТУ ДСА в Сумській області ОСОБА_8 та головою Сумського окружного адміністративного суду ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172, ч. 2 ст. 364 КК України.

Апеляційний розгляд даного кримінального провадження було призначено на 10 год. 30 хв. 07 листопада 2025 року і до його початку судового засідання головуючим суддею ОСОБА_2 та суддею ОСОБА_4 було заявлено самовідводи.

У своїй заяві головуючий суддя ОСОБА_2 вказувала на те, що згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 листопада 2025 року, її визначено головуючим суддею (суддею-доповідачем) при розгляді матеріалів кримінального провадження за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 27 жовтня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи четвертого СВ (з дислокацією у м. Суми) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення начальником ТУ ДСА України в Сумській області ОСОБА_7 , заступником начальника ТУ ДСА в Сумській області ОСОБА_8 та головою Сумського окружного адміністративного суду ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172, ч. 2 ст. 364 КК України.

Суддя ОСОБА_2 повідомила, що її донька працює на посаді секретаря суду в Сумському окружному адміністративному суді, якій, як і іншим працівниками суду, згідно відповідного Типового положення, наказом керівника апарату суду за погодженням голови суду здійснюється преміювання та встановлення премій.

За таких обставин у неї, як судді апеляційного суду, виник сумнів щодо наявності конфлікту інтересів при розгляді даного кримінального провадження, в якому буде вирішуватись питання щодо внесення чи невнесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення особою - головою Сумського окружного адміністративного суду , до повноважень якого входить погодження наказу про нарахування премій її доньці.

Заява про самовідвід судді ОСОБА_4 обґрунтована тим, що згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 листопада 2025 року, його включено до складу колегії суддів з розгляду матеріалів кримінального провадження за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 27 жовтня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи четвертого СВ (з дислокацією у м. Суми) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення начальником ТУ ДСА України в Сумській області ОСОБА_7 , заступником начальника ТУ ДСА в Сумській області ОСОБА_8 та головою Сумського окружного адміністративного суду ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172, ч. 2 ст. 364 КК України.

Суддя ОСОБА_4 повідомив, що він особисто близько знайомий та перебуває у гарних дружніх відносинах із заступником начальника ТУ ДСА в Сумській області ОСОБА_8 , що може викликати сумніви чи побоювання у сторін кримінального провадження (стороннього спостерігача) стосовно упередженості судді.

Про призначення даного кримінального провадження заявник ОСОБА_6 та прокурор були повідомлені завчасно, у передбачений Законом спосіб, до апеляційного суду не з`явились, клопотань про відкладення на іншу дату не надсилали і не наполягали на проведенні судового засідання у їх обов`язковій присутності.

А тому, вислухавши пояснення суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши підстави для заявлених останніми самовідводів, колегія суддів вважає за можливе вирішити заявлені самовідводи без участі учасників судового розгляду та задовольнити подані заяви, з таких підстав.

Так, п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України встановлено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів його неупередженості.

Судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом, а суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 1-2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»). Одними із завдань кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Відповідно ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства, а згідно ч. 1 ст. 7 цього Закону кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону, що також закріплено і в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Згідно п. 81 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2005 року «Салов проти України» (Salov v. Ukraine), заява № 65518/01) «неупередженість» у сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді в конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто чи були в суді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу».

Підходи до встановлення наявності упередженості та безсторонності суддів також викладені у рішеннях ЄСПЛ (зокрема, справа «Мироненко та Мартиненко проти України» (Mironenko and Martenko v. Ukraine), заява № 4785/02, 10 грудня 2009 року, п. 66, 69, 70), згідно яких наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за допомогою об`єктивного та суб`єктивного критеріїв. У кожній окремій справі необхідно визначити, чи мають стосунки, які розглядаються, такі природу і ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Застосовуючи об`єктивний критерій, необхідно з`ясувати, чи існують певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в безсторонності судді. У справі «Білуха проти України» (рішення від 09 листопада 2006 року, заява № 33949/02) ЄСПЛ констатував, що «наявність безсторонності відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (п. 49). При вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною» (п. 52).

Згідно Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН № 2006/23 від 27 липня 2006 року, неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків, а у п. 2.5 цих принципів визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. При цьому підлягає задоволенню відвід судді від участі в розгляді справи, якщо у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженим рішенням РСУ від 04 лютого 2016 року № 1, роз`яснено, що суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але повинен бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. Довіра з формуванням суспільної думки націлена на правомірні очікування з боку громадськості певної моделі поведінки від суддів, що втілюється у ефективному відправленні судочинства і виступає мірою реалізації завдань справедливого суду (ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22 лютого 2013 року). При цьому, здійснюючи розгляд справ ЄСПЛ констатував, що «…сумнів є легітимним, навіть якщо він не призводить до суттєвих наслідків; сумніви можуть бути фактично необґрунтованими; достатньо того, що в розумної людини, на її погляд, вони викликають побоювання стосовно упередженості суду, що має підґрунтя на певних обставинах» (рішення ЄСПЛ від 26 вересня 2019 року у справі «Іліє проти Румунії» (Ilie v. Romania), заява № 26220/10), тому суд може бути справедливим, але породжувати легітимні сумніви щодо своєї безсторонності.

Аналізуючи зазначені вимоги закону, колегія суддів зауважує, що головною метою відводу/самовідводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти можливій упередженості судді (суддів) під час розгляду конкретної справи, запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді (суддів), оскільки кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом (ст. 6 Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод). При цьому «незалежність судів є прерогативою (привілеєм), що надається не на користь власних інтересів суддів, а на користь забезпечення верховенства закону та в інтересах тих осіб, що покладають надію на правосуддя. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано» (Висновок № 1 (2001) КРЄС для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів).

З огляду на те, що суддя ОСОБА_4 перебуває у дружніх стосунках із ОСОБА_8 - особою, відносно якої ОСОБА_6 оскаржує бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172, ч. 2 ст. 364 КК України, а донька судді ОСОБА_2 працює в Сумському окружному адміністративному суді, і їй здійснюється преміювання та встановлення премій за погодженням голови суду, який, також, є особою, відносно якої заявник оскаржує бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення вказаних кримінальних правопорушень, ці факти, дійсно, можуть викликати як у сторін кримінального провадження, так і у суспільства в цілому (розумного спостерігача) сумніви та побоювання стосовно неупередженості даних суддів та породити легітимні сумніви щодо їх безсторонності за вказаних обставин, внаслідок чого буде порушено право очікувати від держави справедливий суд.

З огляду на викладене, обставини, які вказані суддями ОСОБА_2 та ОСОБА_4 згідно приписів п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК, є такими, що об`єктивно виключають їх участь в розгляді даного кримінального провадження, а тому, дотримуючись права осіб, які приймають участь в кримінальному провадженні на справедливий суд, з метою виключення будь-яких можливих сумнівів у стороннього спостерігача (сторін судового провадження) в об`єктивності та неупередженості суддів апеляційного суду, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити заявлені останніми самовідводи.

Керуючись ст.ст.75, 80, 405 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Заяви суддів Сумського апеляційного суду ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про самовідвід у кримінальному провадженні за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Білопільського районного суду Сумської області від 27 жовтня 2025 року задовольнити.

Кримінальне провадження передати для здійснення повторного автоматизованого розподілу в порядку вимог ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4