Справа №174/1450/25
н/п 1-кс/174/342/2025
У Х В А Л А
03 листопада 2025 року м. Вільногірськ
Слідчий суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільногірськ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не одруженого, який на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, маючого професійно-технічну освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця В/Ч НОМЕР_1 , солдата (водія 3-го мінометного розрахунку 1 мінометного взводу мінометної батареї НОМЕР_2 механізованого батальйону), в силу ст. 89 КПК України раніше не судимий,-
Слідчий звернувся до слідчого судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного ОСОБА_5 , яке погоджене з прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 .
Клопотання обґрунтовано тим, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється в тому, що ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, та проходячи її в посаді водія 3-го мінометного розрахунку 1 мінометного взводу мінометної батареї НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в порушення вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 9, 11, 12, 14, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та, не одержавши відповідних дозволів (наказів) начальників (командирів), які за законодавством уповноважені надавати такі дозволи (накази), 23.07.2023 в денний час доби, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 з пунктом тимчасової дислокації у АДРЕСА_3 (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах воєнного стану), чим протизаконно припинив виконувати конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, ввірених йому за посадою, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, та був відсутній на військовій службі до 29.10.2025. А саме місцезнаходження солдата ОСОБА_5 29.10.2025 було встановлено працівниками поліції ВП №4 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області на території м. Вільногірськ Кам`янського району Дніпропетровської області, внаслідок чого злочин було припинено.
03.11.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану.
Оскільки, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків просять застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, вважаючи його законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, просили його задовольнити.
ОСОБА_5 проти задоволення клопотання про тримання під вартою не заперечував.
Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, заслухавши учасників судового розгляду, доходжу наступного висновку.
Так, ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, гарантовано основоположне право на свободу та особисту недоторканність, яке є найважливішим у демократичному суспільстві й кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції, перелік яких є вичерпним.
Згідно пункту 1 (с) статті 5 Конвенції, особу може бути позбавлено свободи у разі, якщо законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Згідно ч. 1 ст. 184 КПК України клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 6 та 8 ст. 176 цього Кодексу.
Згідно ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме, тримання під вартою.
Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 КК України.
Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах, зокрема, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
03.11.2025 ОСОБА_5 обґрунтовано повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій підозрюваного, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в матеріалах клопотання, слідчий суддя доходить висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення-злочину за викладених у клопотанні обставин.
Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що підозра, оголошена ОСОБА_5 органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України є обґрунтованою,підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема, протоколами допитів свідків, копіями матеріалів службового розслідування та іншими матеріалами.
Отже, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення-злочину, останній дійсно може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.
Суд також зазначає про актуальність ризику впливу ОСОБА_5 на свідків по кримінальному провадженню з якими підозрюваний знайомий, оскільки загальний порядок, встановлений КПК України, передбачає процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, спочатку на стадії досудового розслідування шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України (у виключних випадках). Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). Відтак, ризик впливу на свідків існує на етапі досудового розслідування при зібранні доказів.
Наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється підтверджено тим, що ОСОБА_5 протягом тривалого часу не вживає заходів щодо самостійного повернення до військової частини, що свідчить про умисне продовження вчиненого злочину у якому він підозрюється, що також вбачається із наданих матеріалів.
Прокурором в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено і маються достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, незаконно впливати на свідків, перехов уватися від органів досудового розслідування та суду і для запобігання вказаним ризикам, застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів не достатньо, тому відносно ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 01.01.2026 в межах строку досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, що також відповідає вимогам ст. 197 КПК України.
Разом з цим, автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі «Piruzyan v. Armenia» п. п. 104-105).
У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі «Буров проти України» п. 51).
Слідчий суддя бере до уваги положення ст. 182, 183 КПК України, тяжкість кримінального правопорушення, його специфіку та фактичні обставини кримінального провадження, негативні наслідки для суспільства та держави від кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного, його майновий і сімейний стан, і визначає розмір застави в тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840,00 грн, який, на переконання слідчого судді, у разі його внесення, буде достатнім для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання ОСОБА_5 своїх процесуальних обов`язків.
У разі внесення застави на підозрюваного слід покласти обовязки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. 131, 132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого СВ ВП № 4 Камянського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 01 січня 2026 року включно.
Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 90 840,00 грн, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою юридичною чи фізичною особою (заставодавцем) на користь держави.
Підозрюваний та заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою протягом дії ухвали.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, в разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.
Визначити термін дії обов`язків, покладених судом, в разі внесення застави з дня її внесення до 01 січня 2026 року включно.
В разі внесення застави з моменту звільнення з-під варти, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані з застосуванням запобіжного заходу у виді застави.
З моменту звільнення з-під варти в зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання заставодавцем, а також ним покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України і використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, а слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора.
Строк дії ухвали до 01 січня 2026 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а підозрюваним, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1