Справа №523/9902/25
Провадження №1-кс/523/1143/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області полковника юстиції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури «Про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» відносно:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Арциз, Одеської області, не одруженої, маючої на утриманні 2-х дітей , матері одиначки, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваної у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом Управління СБ України в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000468 від 12.10.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1 КК України та за підозрою у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1 КК України ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 .

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється відділом Одеської обласної прокуратури.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з 24.02.2022 о 05 год. за наказом президента Російської Федерації ОСОБА_10 , збройні сили Російської Федерації незаконно, віроломно вторглись на територію Україну, здійснили широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад, застосовуючи всі види стрілецької, артилерійської, ракетної, іншої зброї, в тому числі засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, спричиняючи ураження і руйнування об`єктів військової і цивільної, в тому числі критичної, інфраструктури, ураження і вбивства особового складу підрозділів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів, мирного населення, масово порушуючи при цьому закони та звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, і масово вчиняючи на території України злочини проти основ національної безпеки України, проти життя та здоров`я особи, проти волі, честі та гідності особи, проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина, проти власності, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_11 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено військовий стан на всій території України, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 "Про загальну мобілізацію", затвердженим Законом України № 2105-IX від 03.03.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на всій території України протягом 90 днів із дня набрання чинності Указом. Також указом, серед іншого, постановлено:

- призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами;

- місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому законом порядку, серед іншого, своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини;

- здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

У подальшому, строк проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувався у встановленому законом порядку і триває дотепер.

Статтею 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Згідно зі ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Абз. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Аналогічне визначення особливого періоду міститься у Законі України "Про оборону України", згідно з абз. 13 ч. 1 ст. 1 якого, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином, враховуючи введення в Україні у встановленому законом порядку правового режиму воєнного стану, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні діє особливий період у розумінні Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" і Закону України "Про оборону".

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, військовому командуванню разом з військовими адміністраціями, органами виконавчої влади, правоохоронними органами та за участю органів місцевого самоврядування постановлено запроваджувати і здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи правового режиму воєнного стану, реалізовувати повноваження, необхідні для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.

Статтею Закону України "Про правовий режим воєнного стану" визначено поняття воєнного стану. Так, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про оборону", захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно з законодавством. Громадяни України проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства.

Ч. 1 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Ч. 7 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують, серед іншого, районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, серед іншого, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний і персональний.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центра комплектування та соціальної підтримки.

Ч. 3 ст. 3 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначено, що зміст мобілізаційної підготовки, серед іншого, становить: військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів; підготовка та накопичення військово-навчених людських ресурсів призовників, військовозобов`язаних та резервістів для комплектування посад, передбачених штатами воєнного часу.

Статтею 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Зокрема, відповідно до ч. 1 цієї статті, громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період. Згідно з ч. 3 цієї статті, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Збройні Сили України", Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Згідно з ч. 3 Закону України "Про Збройні Сили України", до структури Збройних Сил України відносяться, серед іншого, органи військового управління.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оборону України", до органів військового управління, серед іншого, відносяться територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки і мобілізації.

Правовий статус і повноваження територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки визначені Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі за текстом - Положення про ТЦК та СП). Так, згідно з пунктом 1 Положення про ТЦК та СП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, м.м. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізуються Міноборони.

Пунктом 8 Положення про ТЦК та СП визначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м.м. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження військової служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, тощо.

Повноваження територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки визначені пунктом 9 Положення про ТЦК та СП. Так, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, серед іншого, ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, інших категорій військовослужбовців; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань полягає у вчиненні діяння (дій або бездіяльності), яке виражається у втручанні в цю діяльність, створенні перешкод, перепон, спрямованих на недопущення, припинення чи заборону проведення окремих дій чи маневрів ЗСУ та іншими військовими формуваннями, прийняття тактичних чи стратегічних рішень керівництвом чи особовим складом зазначених підрозділів задля ускладнення або унеможливлення здійснення законної діяльності ЗСУ та іншими військовими формуваннями або істотному зниженні її ефективності.

Слідством встановлено, що громадянка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 розуміючи, що діяльність по здійсненню мобілізаційних заходів викликала широкий резонанс в суспільстві, у тому числі і серед осіб, які мають намір ухилитися від мобілізації або не виявляють бажання бути призваними на військову службу до Збройних Сил України, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, приєдналася та стала учасником-користувачем загальнодоступної тематично-інформаційної групи остання назва «Мамки в Декрете» (раніше зазначена група мала назву «911 СЛУЖБА ПОРЯТУНКУ», «450», «Автозапчастини», «Шакали», « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у мобільному застосунку месенджері «Viber», (який пристосований для обміну голосовими, текстовими повідомленнями, медіафайлами), що була створена для збору, накопичування, публікацій, трансляцій інформаційних повідомлень з відомостями про дату, час та місця проведення мобілізаційних заходів співробітниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (далі ТЦК), місця розташування блок-постів ТЦК, військових Збройних Сил України, поліції, інших військових формувань долучених до цієї діяльності, з метою перешкоджання проведенню мобілізації в особливий період, у тому ж числі вручення громадянам повісток про виклик до ТЦК тощо, шляхом завчасного оповіщення, попередження, повідомлення користувачів та учасників цієї тематично-інформаційної групи, яка нараховує біля 447 осіб, про дату, час та місця розташування мобільних, тимчасових блок - постів, перебування співробітників ТЦК, військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань залучених до проведення мобілізаційних заходів, використовуючи належній їй мобільного телефону, прив`язного до її облікового запису « ОСОБА_12 » у мобільному застосунку месенджера «Viber» « ОСОБА_13 » (сервісі для обміну голосовими, текстовими повідомленнями і медіафайлами), усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій, бажаючи настання негативних наслідків, активно поширювала у загальнодоступній тематично-інформаційній групі інформацію, повідомлення, оповіщення, що значно знизили ефективність мобілізаційних заходів у певний період часу на території Роздільнянського району Одеської області наступного змісту:

-16.10.2025 о 09:29 розміщене повідомлення наступного змісту: «Все в шинке»;

-16.10.2025 о 09:35 розміщене повідомлення наступного змісту: «В сторону переезда, Дастер на черных номерах, от шинка»;

-16.10.2025 о 09:51 розміщене повідомлення наступного змісту: «Белый Бус, Дастер на станции»;

-16.10.2025 о 12:48 розміщене повідомлення наступного змісту: «Трое сидят на станции»;

-16.10.2025 о 13:07 розміщене повідомлення наступного змісту: «5 чел на пероне, встречают с электрички»;

-30.10.2025 о 08:59 розміщене повідомлення наступного змісту: «Белое Рено, на станции, тцк »;

-30.10.2025 о 09:09 розміщене повідомлення наступного змісту: «На станции Карпово, 4 чел, тцк»;

-14.11.2025 о 11:05 розміщене повідомлення наступного змісту: «На станции, ОСОБА_14 на черных номерах»;

-18.11.2025 о 12:05 розміщене повідомлення наступного змісту: «Стоят на станции »;

-30.10.2025 о 11:05 розміщене повідомлення наступного змісту: «В сторону переезда поехали»;

-02.12.2025 о 10:25 розміщене повідомлення наступного змісту: «Дастер на черных номерах, на станции Карпово».

-02.12.2025 о 10:59 розміщене повідомлення наступного змісту: «Поехали в сторону переезда».

Згідно з інформацією ІНФОРМАЦІЯ_3 (вих. № 943/24290 від 19.12.2025 ), за інформаційними повідомленнями здійсненими ОСОБА_4 у вищезазначений період часу та за вказаними місцями розташування мали місце факти виконання військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_4 своїх службових обов`язків на території с.Виноградор, Роздільнягнського району Одеської області.

Згідно з інформацією ІНФОРМАЦІЯ_5 (вих. № 7998 від 19.12.2025 ), за інформаційними повідомленнями здійсненими ОСОБА_4 у вищезазначений період часу та за вказаними місцями розташування групи оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_6 відповідно до «Плану роботи груп оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_6 » 16.10.2025,30.10.2025,14.11.2025, 18.11.2025, 02.12.2025, 04.12.2025, 10.12.2025, 12.12.2025 проводили оповіщення військовозобов`язаних на території с. Виноградар Роздільнянського району Одеської області.

Місця роботи груп не розміщувалось у відкритому доступі та розповсюдження зазначеної інформації перешкоджає законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань в особливий період.

Крім того, завчасне розповсюдження громадянами України зазначених відомостей негативно впливає на досягнення мети заходів щодо забезпечення функціонування системи військового обліку, оповіщення людських мобільних ресурсів, сприяти ухиленню громадянами України від виконання визначеного Законного України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також перешкоджає законній діяльності ЗСУ та іншим військовим формуванням.

Таким чином ОСОБА_4 своїми умисними діями перешкоджала законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань, що полягає у цілеспрямованому поширенні серед громадян України, які підлягають військовому обліку, призову, відомостей про місця фактичного проведення мобілізаційних заходів військовослужбовцями, що перешкоджає їх законній діяльності, визначеній ст. 1, 14, 33, 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» оскільки надає можливість громадянам України, які бажають ухилитися від виконання військового обов`язку, уникнути військового обліку та призову і створює перепони для встановлення мобілізаційного ресурсу держави, укомплектування ЗСУ та інших військових формувань у відповідності до штатів воєнного стану, ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

У зв`язку з наведеними фактичними обставинами, 08.01.2026 ОСОБА_4 оголошено про підозру та вручено повідомлення про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України - за кваліфікуючими ознаками: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, за кваліфікуючими ознаками: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період.

Повідомлення ОСОБА_4 про підозру обґрунтовується наступними доказам, а саме: повідомлення співробітників Роздільнянського РВ УСБУ в Одеській області про вчинення громадянкою ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України від 06.01.2026; протокол огляду інформації, у мобільному додатку «Viber» від 05.12.2025; відповідь ІНФОРМАЦІЯ_3 вих. № 943/24290 від 19.12.2025 згідно якого за інформаційними повідомленнями здійсненими ОСОБА_4 вищезазначений період часу та за вказаними місцями розташування мали місце факти виконання військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_4 своїх службових обов`язків на території с. Виноградар Роздільнянського району Одеської області; відповідь вих. № 7998 від 19.12.2025 на запит ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно якого за інформаційними повідомленнями здійсненими ОСОБА_4 вищезазначений період часу та за вказаними місцями розташування групи оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_6 відповідно до «Плану роботи груп оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_6 » 16.10.2025,30.10.2025,14.11.2025, 18.11.2025, 02.12.2025, 04.12.2025, 10.12.2025, 12.12.2025 проводили оповіщення військовозобов`язаних на території с. Виноградар Роздільнянського району Одеської області; протокол обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 від 08.01.2026 під час якого був виявлений та вилучений належний останній мобільний телефон за допомогою якого вона опубліковувала, повідомляла та поширювала інформаційні повідомлення щодо проведення мобілізаційних заходів; покази свідка ОСОБА_15 від 12.12.2025 щодо існування зазначеної групи та мети її створення ;покази свідка ОСОБА_16 від 17.12.2025 щодо існування зазначеної групи та мети її створення;інші матеріали кримінального провадження.

12.01.2026 слідчий звернувся до суду з клопотанням, про обрання підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, мотивуючи клопотання тим, що підозрюваній повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину під час дії воєнного стану, наявністю ризиків передбачених пунктами 1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити здійснювати аналогічну злочинну діяльність.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та достатніми для його застосування до підозрюваної, без визначення розміру застави, але після дослідження письмових доказів з приводу наявності у підозрюваної на утриманні дітей позицію змінив, не заперечував проти застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Захисник заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на формальність клопотання, відсутність ризиків, необґрунтованість підозри через те, що підозрювана не знала, що розміщення інформації в мережі є злочином. Захист просив застосувати до підозрюваної більш м`який запобіжний захід у вигляді зокрема домашнього арешту адже підозрювана виховує дітей одна. Підозрювана погодилась з думкою захисника.

Від підозрюваної скарг на незаконні дії відносно неї з боку працівників органів досудового розслідування не надходили, інших заяв та клопотань не було.

Вивчивши клопотання та надані суду матеріали, вислухавши думку прокурора, захисника та підозрюваної приходжу до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри, належить прийняти до уваги п. 57 рішення ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» від 29 серпня і 24 жовтня 1997 року, згідно до якого наявність «обґрунтованої підозри» означає, що вже існують факти або інформація, які спроможні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа, ймовірно, вчинила правопорушення. А також рішення ЄСПЛ по справі «Мюрей проти сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, в якому зазначено, що факти, які породжують підозру, не обов`язково мають такий саме рівень з`ясовності, який потребується на пізнішому етапі кримінального провадження, тобто факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку.

Приймаючи до уваги дані, які містяться в наданих суду матеріалах, доказах наданих слідчому судді які засвідчують підозру, а саме: повідомлення співробітників Роздільнянського РВ УСБУ в Одеській області про вчинення громадянкою ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України від 06.01.2026; протокол огляду інформації, у мобільному додатку «Viber» від 05.12.2025; відповідь ІНФОРМАЦІЯ_3 вих. № 943/24290 від 19.12.2025 згідно якого за інформаційними повідомленнями здійсненими ОСОБА_4 вищезазначений період часу та за вказаними місцями розташування мали місце факти виконання військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_4 своїх службових обов`язків на території с. Виноградар Роздільнянського району Одеської області; відповідь вих. № 7998 від 19.12.2025 на запит ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно якого за інформаційними повідомленнями здійсненими ОСОБА_4 вищезазначений період часу та за вказаними місцями розташування групи оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_6 відповідно до «Плану роботи груп оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_6 » 16.10.2025,30.10.2025,14.11.2025, 18.11.2025, 02.12.2025, 04.12.2025, 10.12.2025, 12.12.2025 проводили оповіщення військовозобов`язаних на території с. Виноградар Роздільнянського району Одеської області; протокол обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 від 08.01.2026 під час якого був виявлений та вилучений належний останній мобільний телефон за допомогою якого вона опубліковувала, повідомляла та поширювала інформаційні повідомлення щодо проведення мобілізаційних заходів; покази свідка ОСОБА_15 від 12.12.2025 щодо існування зазначеної групи та мети її створення ;покази свідка ОСОБА_16 від 17.12.2025 щодо існування зазначеної групи та мети її створення;інші матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає підозру обгрунтованою.

Враховуючи, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, по якому продовжується проведення необхідних слідчих дій, слідчий суддя вважає ризики передбачені пунктами 1,5 ч.1 ст.177 КПК України, доведеним, а саме:

Ризик переховування від слідства та суду адже, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється в скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років, та яке загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою.

Також слідчий суддя вважає наявним ризик продовження злочинної діяльності адже не можливо повністю обмежити підозрювану у користуванні мережею "Інтернет".

Доказів інших ризиків суду не надано.

Крім того враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, а зібрані в ході досудового розслідування докази є вагомими, та у разі визнання її винною, їй загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України дозволяє обрання їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, щодо застосування іншого запобіжного заходу вважаю, що інший запобіжний захід повною мірою забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків. При зверненні з клопотанням та при розгляді клопотання сторона обвинувачення, не надала доводів про те, чому саме домашній арешт не забезпечить запобігання уникнення ризиків передбачених ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Крім того відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя також враховує наступні обставини, а саме те, що підозрювана має стійкі соціальні зв`язки, має постійне місце проживання на території Одеської області, має на утриманні малолітніх дітей, визнає провину, не одружена, хворіє на ряд захворювань, раніше не судима.

Згідно ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Таким чином, з урахуванням приписів вищезазначених статей КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної підлягає частковому задоволенню, а застосування до підозрюваної такого запобіжного заходу як домашній арешт повною мірою забезпечить належну процесуальну поведінку останньої.

На підставі встановленого, керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Обрати відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 , строком на два місяці, тобто до 13.03.2026 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- заборонити підозрюваній залишати місце свого мешкання у період з 22 год.00 хв. до 06 год.00 хв. наступної доби;

-прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватись від спілкування зі свідками та підозрюваними у цьому кримінальному провадженні;

-не відлучатись за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Роз`яснити підозрюваній наслідки невиконання покладених на неї обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрювана, будучи належним чином повідомлена не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, запобіжний захід відносно неї може бути змінено на більш суворий.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали доручити відділу поліції за місцем проживання підозрюваної.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області полковника юстиції ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_3 .

Строк дії ухвали в межах строку досудового розслідування - до 13.03.2026 року.

На ухвалу слідчого судді учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1