ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/173/26 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 307 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 березня 2025 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000907 від 19.04.2024, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 березня 2025 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_9 , 2008 року народження, працюючого без офіційного працевлаштування реалізатором на Центральному ринку, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу статті 89 КК України є таким, що не має судимості, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років, з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Згідно вироку, ОСОБА_8 маючи умисел на вчинення тяжких злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин на території Шевченківського району міста Харкова, а саме умисел на збут за попередньою змовою групою осіб особливо небезпечної психотропної речовини обіг якої заборонено «PVP», перебуваючи у невстановленому місці, у невстановлену дату та час але не пізніше 09 год. 45 хв. 15.06.2024, придбав у невстановленої особи, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення та подальшого збуту, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено «PVP».

В подальшому ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел на збут за попередньою змовою групою осіб особливо небезпечної психотропної речовини обіг якої заборонено «PVP», 15.06.2024 приблизно о 09 год. 45 хв. перебуваючи за адресою: м. Харків, пров. Рогатинський буд. 19, на території ринку «Старих Речей», діючи умисно та всупереч статті 14 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» №863 від 08.07.1999 (зі змінами), а також статті 2 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» №62/95-ВР від 15.02.1995 (зі змінами), діючи з метою особистого збагачення, з прямим умислом на збут особливо небезпечної психотропної речовини обіг якої заборонено «PVP», збув ОСОБА_10 особливу небезпечну психотропну речовину, а саме: 1 зіп-пакет із порошкоподібною речовиною сіро-білого кольору, за суму 500 (п`ятсот) гривень. Згідно висновку № СЕ-19/121-24/17254-НЗПРАП від 27.06.2024 речовина масою: 0,2820 г, містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP. Маса PVP в перерахунку на масу речовини, становить: 0,2185 г. яку збув ОСОБА_8 за 500 (п`ятсот) гривень.

Не погодившись з зазначеним вироком, захисник подала апеляційну скаргу в якій, просить вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 березня 2025 року - змінити в частині призначеного покарання, Призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі з урахуванням статей 69,75 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник не оспорюючи висновок суду першої інстанцій про доведеність винуватості ОСОБА_8 , у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України, правильності кваліфікації його дій, стосовно визнання винуватості особи у вчиненні незаконного придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту, а також у незаконному збуті особливо небезпечного наркотичного засобу. Так як, свою провину він визнав у повному обсязі, співпрацював зі слідством.

Звертає увагу на те, що розмір особливо небезпечного наркотичного засобу був малозначний, а саме 0, 2185 грамм, що меньше ніж один грам. Та ніколи до цього, та після, ОСОБА_8 не збував наркотичні засоби. Це знайшло своє підтвердження, так як тривалий час відносно ОСОБА_8 велись НСРД. Працівники поліції робили не одноразово спробу закупівлі наркотичних засобів, але цього не сталось. Той раз був одиничний, і якби не хвороба матері, ніколи не стався.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції не врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та відсутність тяжких наслідків, а також визнання ОСОБА_8 провини у повному обсязі, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що не було визнано судом обставинами, які пом`якшують покарання. Водночас звертає увагу суду, що ОСОБА_8 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягається вперше, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, зробив для себе необхідні висновки, став на шлях виправлення, надалі не має наміру здійснювати інші кримінальні правопорушення, про що свідчить те, що він з моменту скоєння злочину не вчинив іншого кримінального правопорушення. Критично ставиться до своєї поведінки, що свідчить про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства та в умовах контролю за його поведінкою.

Будучи належним чином повідомленим про дату та час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 в судове засідання не прибув.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що захисник ОСОБА_7 неодноразово надавала до суду телефонограми про відкладення судового розгляду на іншу дату, у зв`язку із її хворобою та хворобою обвинуваченого. При цьому, будь-яких лікарняних листів на підтвердження причини неявки в попередні судові засідання, захисником надано не було.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної в постанові від 11 грудня 2024 року справа № 592/9605/21 (провадження № 51-3954км24) клопотання про відкладення судового розгляду має містити конкретну інформацію щодо об`єктивної неможливості з`явлення до суду, що є необхідною передумовою обґрунтованості ухваленого судом рішення про відкладення апеляційного розгляду, а також запобігання зловживанням процесуальними правами та дотримання розумних строків кримінального провадження.

Враховуючи, що апеляційний розгляд неодноразово відкладався саме за ініціативою сторони захисту, та жодного разу ні захисником ні обвинуваченим не надано до суду інформації на підтвердження щодо поважності їх неприбуття в судові засідання, колегія суддів вважає, що сторона захисту зловживає своїми процесуальними правами, та враховуючи, що апеляційні вимоги не погіршують становище обвинуваченого, суд апеляційної інстанції вважає за можливе судове засідання провести за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 , за участю його захисника адвоката ОСОБА_11 , яка є апелянтом.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення захисника, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та переглянувши судове рішення, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких, відповідно до вимог частини 3 статті 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі частини 2 статті 394, частини 1 статті 404 КПК України, не перевіряє.

Згідно вимог статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи вирок в межах апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано та вмотивовано дійшов висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину, достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини вчиненого злочину, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, та призначив покарання відповідно до вимог статей 50, 65 КК України.

Відповідно до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм статті 65 КК України та роз`яснень, наведених у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції діяв з дотриманням вимог статей 50,65 КК України, врахував особу обвинуваченого, який має середню освіту, неодружений, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_9 , 2008 року народження, працює без офіційного працевлаштування реалізатором на Центральному ринку, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, в силу статті 89 КК України є таким, що не має судимості.

Відповідно до статті 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд першої інстанції визнав щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до статті 67 КК України, судом першої інстанції не встановлено.

Вказані обставини, судом першої інстанції чітко, логічно та мотивовано вказані у мотивувальній частині вироку при обґрунтуванні судом ухваленого рішення щодо кваліфікації вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, призначення йому певного виду та міри покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, не можливе без його ізоляції від суспільства та правильно призначив покарання, в межах санкцій частини 2 статті 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років, з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

На думку колегії суддів, саме такий вид і міра покарання буде ефективним та дієвим для досягнення мети виправлення, достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги захисника про вчинення ОСОБА_8 злочину, у зв`язку з тяжким сімейними обставинами, а саме хворобою матері, незначний розмір наркотичної речовини, відсутність судимостей, щире каяття, визнання вини та критичне ставлення до своєї поведінки, що могло б слугувати підставами для призначення ОСОБА_8 мінімального покарання відповідно до положень статті 69 КК України, та звільнення його від відбування покарання на підставі статті 75 КК України, на думку суду апеляційної інстанції є безпідставними, не зважаючи на те, що ОСОБА_8 відповідно до статті 89 КК України є особою, що не має судимості, однак раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, відбував покарання в місцях позбавлення волі, звільнявся умовно-достроково та звільнявся від призначеного покарання відповідно до положень статті 75 КК України.

На думку колегії суддів, захисником не наведено в поданій апеляційній скарзі обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, які могли б свідчити про явну суворість призначеного покарання судом першої інстанції.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , пом`якшення призначеного йому покарання відповідно до положень статті 69 КК України та звільнення від призначеного покарання з випробуванням відповідно до статті 75 КК України.

Керуючись статтями 405, пунктом 1 частини 1 статті 407, 418, 419 КПК України,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 березня 2025 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: