печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , розглянувши у судовому засіданні провадження за клопотанням прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 звернувся з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

Клопотання обґрунтоване тим, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора України здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002733 від 17.12.2024 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. п. 11, 12, ч. 2 ст. 115 КК України, яке 17.12.2024 виділено з матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000663 від 19.12.2013.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, оскільки ризики, запобігти яким можливо виключно шляхом застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу, жодним чином не зменшились.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Захисники підозрюваного у судовому засіданні заперечували щодо продовження запобіжного заходу, оскільки клопотання подано з порушенням процедури.

Підозрюваний підтримав думку своїх захисників. Заявив клопотання про звільнення його з-під варти та відмову в задоволенні клопотання прокурора.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

08.05.2024 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, п. п. 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

09.05.2024 слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва постановлено ухвалу, якою до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжено до 14.12.2025 включно.

23.04.2025 обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 направлено Печерського районного суду м. Києва для розгляду.

У свою чергу, рішенням колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 16.09.2025 підсудність провадження визначено за Шевченківським районним судом міста Києва.

Щодо наявності підстав для розгляду даного клопотання слідчим суддею, слід звернути увагу на те, що у даному кримінальному провадженні ще не було проведено підготовче судове засідання з об`єктивних причин.

Частина 6 ст. 199 КПК України надає прокурору право звернення до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу, а на слідчого суддю провести розгляд такого клопотання за правилами, які передбачені для розгляду клопотань під час досудового розслідування.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.6 ст.199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Обставини, які дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому діяння підтверджуються даними, що містяться у:

-заяві ОСОБА_11 від 08.07.2003 та 09.04.2024 про погрози 03.07.2003 з боку ОСОБА_8 ;

-показаннях потерпілого ОСОБА_11 від 12.04.2024 про те, що замах на своє життя у серпні 2003 році він пов`язує із своєю діяльністю в юридичній компанії «Фарго» та причетним до цього є ОСОБА_8 , який 03.07.2003 погрожував йому та ОСОБА_12 фізичною розправою через організацію проведення юридичною компанією «Фарго» зборів акціонерів ВАТ «Дніпроспецсталь»;

-показаннях свідка ОСОБА_13 від 22.01.2004 про те, що 03.07.2003 разом із ОСОБА_11 їздили в офіс до ОСОБА_8 і він погрожував їм фізичною розправою за організацію проведення юридичною компанією «Фарго» зборів акціонерів ВАТ «Дніпроспецсталь»;

-показаннях свідка ОСОБА_14 від 28.02.2024 (з 1997 по 2010 рр. приватний нотаріус Запорізького нотаріального округу) про те, що з ОСОБА_15 та ОСОБА_16 знайомий не був і з ними ніколи не спілкувався. У 2003 році до нього звернувся хтось із юристів ВАТ «Дніпроспецсталь» та попросив нотаріально засвідчити факт перебування акціонерів вказаного підприємства в певний час та впевному місці, так як у інший спосіб проведення зборів акціонерів неможливо, оскільки реєстратор ОФР «Запоріжжя» не передавав реєстр аукціонерів ВАТ «Дніпроспецсталь», що юридично виключає можливість їх проведення. Після того в один із днів він прибув до ВАТ «Дніпроспецсталь» і юридично засвідчив факт знаходження певних людей у даному місці. Пізніше від голови правління ВАТ «Дніпроспецсталь» ОСОБА_17 він дізнався про те, що його життю та здоров`ю загрожує реальна небезпека з боку ОСОБА_8 , так як останній погрожував фізичною розправою всім, хто приймав участь в організації проведення зборів ВАТ «Дніпроспецсталь». У звя`зку з цим, ОСОБА_17 забезпечив ОСОБА_14 фізичною охороною;

-показаннях свідка ОСОБА_18 від 12.04.2024 (у 2003 році займав посаду працівника охорони у ВАТ «Дніпроспецсталь») про те, що у 2003 році він здійснював фізичну охорону ОСОБА_14 , яка була пов`язана із погрозами останньому під час його спільної діяльності із ВАТ «Дніпроспецсталь»;

-показаннях свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 від 11.04.2024 (охоронець та водій ОСОБА_11 ) про те, що в липні 2003 року ОСОБА_11 був в офісі ОСОБА_8 ;

-показаннях свідка ОСОБА_21 від 22.03.2024 про те, що замах на вбивство ОСОБА_11 скоєно членами банди ОСОБА_22 за проханням ОСОБА_23 , який діяв не у власних інтересах, а в інтересах та на замовлення ОСОБА_8 , як і решта скоєних бандою ОСОБА_22 злочинів, а саме озброєних нападів на громадян;

-показаннях свідка ОСОБА_24 від 29.04.2024 про те, що 10.12.2008 Дніпропетровським апеляційним судом його засуджено за вчинення в складі банди ОСОБА_22 тяжких та особливо тяжких злочинів, зокрема, за скоєння 16.08.2003 у м. Феодосія АР Крим замаху на умисне вбивство ОСОБА_11 . Також повідомив, що в один із днів середини літа 2003 року в кафе міста Запоріжжя відбулася зустріч між ним, ОСОБА_23 , ОСОБА_22 та ОСОБА_25 . На зустріч він прийшов за проханням ОСОБА_22 . Пам`ятає, що при зустрічі ОСОБА_23 говорив ОСОБА_22 про необхідність виконання якоїсь «брудної роботи». Після цього він за проханням ОСОБА_22 допоміг ОСОБА_25 відшукати у м. Дніпропетровську певного чоловіка. У подальшому після затримання він дізнався, що його обвинувачують у скоєнні ряду злочинів, зокрема, в замаху на вбивство ОСОБА_11 ;

-показаннях свідка ОСОБА_26 від 02.05.2024 про те, на початку вересня 2003 року до нього в місто Миколаїв приїхав ОСОБА_22 та ОСОБА_24 . ОСОБА_22 попросив його на певний час знайти йому місце де пожити, на що ОСОБА_26 погодився. Також ОСОБА_22 повідомив йому, що в нього з ОСОБА_24 великі проблеми, які пов`язані з тим, що у м. Феодосія АР Крим його хлопці влаштували поножовщину із адвокатом Пінчука - зятем на той час Президента України ОСОБА_27 ;

-показаннях потерпілого ОСОБА_11 від 03.05.2024 про те, що він особисто знайомий із ОСОБА_28 , але як юрист чи адвокат до нього відношення не мав. Після того як 16.08.2003 у м. Феодосія члени банди ОСОБА_22 на замовлення вчинили замах на його вбивство він був госпіталізований до однієї з лікарень м. Феодосії. У той час у лікарні ходили чутки про те, що він нібито є адвокатом ОСОБА_28 - зятем на той час чинного Президента України ОСОБА_27 ;

-даних протоколах огляду документального фільму від 02.05.2024, створеного ОСОБА_29 за результатами незалежного журналістського розслідування замаху на життя ОСОБА_11 , який скоєно на замовлення ОСОБА_8 ;

-копії постанови слідчого Генеральної прокуратури України ОСОБА_30 від 11.04.2004, якою в порушенні кримінальної справи за фактами вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, зокрема, за фактом замаху на вбивство 16.08.2003 у м. Феодосія ОСОБА_11 , у відношенні ОСОБА_22 та ОСОБА_23 відмовлено у зв`язку з їх смертю;

-протоколі тимчасового доступу до речей і документів від 13.03.2024, відповідно до якого на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 08.02.2024 у справі № 757/9302/24-к в Запорізькому апеляційному суді вилучено матеріали кримінальної справи № 1-8/2005 по обвинуваченню ОСОБА_25 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 17, п. «и», «і» ст. 93, ч. 2 ст. 145 КК України (в редакції 1960 року); ч. 2 ст. 15, п. п. 6, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115; ч. 1 ст. 255, ст. 257, ч. 1 ст. 263 КК України; ОСОБА_31 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, п. п. 6, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ст. 257 КК України; ОСОБА_32 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України; ОСОБА_33 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України; ОСОБА_34 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 396 КК України, а саме за фактами скоєння ними у складі банди ОСОБА_22 тяжких та особливо тяжких злочинів, зокрема, замаху на умисне вбивство ОСОБА_11 ;

-явці з повинною ОСОБА_25 від 14.10.2003, у якій останній виклав обставини замовлення та скоєння замахів на вбивства ОСОБА_35 та ОСОБА_11 ;

-показаннях свідка ОСОБА_25 від 24.10.2003 про те, що замах на вбивство ОСОБА_11 скоєно ним в складі банди ОСОБА_22 за проханням ОСОБА_23 , який діяв не у власних інтересах, а в комерційних інтересах іншої особи;

-Протоколі судового засідання Апеляційного суду Запорізької області від 14.12.2004, згідно з яким підсудний ОСОБА_25 надав суду показання про обставини скоєння замаху на вбивство ОСОБА_11 та ОСОБА_35 , інформацію про яких їм надав ОСОБА_23

-протоколі огляду місця події від 26.08.2003, згідно з яким оглянуто прилеглу територію до продовольчого магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де 16.08.2003 скоєно замах на умисне вбивство ОСОБА_11 ;

-висновку експерта № 775 від 29.08.2003 за результатом проведення судової медичної експертизи потерпілого ОСОБА_11 , відповідно до якого у ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження;

-показаннях свідка ОСОБА_36 від 04.10.2003 про те, що в 20-х числах серпня 2003 року при зустрічі із ОСОБА_23 , останній повідомив, що у нього виникли великі неприємності;

-показаннях свідка ОСОБА_36 від 18.04.2005 про те, що ОСОБА_23 йому повідомляв, що після зникнення ОСОБА_37 , він неодноразово їздив в офіс «Сентоза» до ОСОБА_8 . Також повідомив, що ОСОБА_23 працював в охоронній фірмі та здійснював особисту охорону ОСОБА_8 ;

-показаннях свідка ОСОБА_38 від 06.10.2003 про те, що ОСОБА_23 працював в охоронній фірмі «Б.О.Г.» та здійснював особисту охорону ОСОБА_8 ;

-показаннях свідка ОСОБА_39 від 06.10.2003 про те, що ОСОБА_23 працював в охоронній фірмі ТОВ «Б.О.Г.» та був прийнятий у вказану охоронну фірму за вказівкою ОСОБА_8 , а саме в його особисту охорону. Також пояснив, що банк «ПриватБанк» був одним із співзасновників ТОВ «Б.О.Г.»;

-показаннях свідка ОСОБА_40 від 05.10.2003 про те, що на початку 20-х чисел серпня 2003 року при зустрічі з ОСОБА_23 останній йому повідомив, що у його знайомих у м. Феодосія виникли проблеми із кримінальним законом, так як вони заподіяли комусь ножові поранення та були затримані працівниками міліції. При цьому останні дають показання, що він також причетний до цього злочину. Крім цього, ОСОБА_23 повідомив йому, що деякий час він буде переховуватися. 26.08.2003 до нього зателефонував ОСОБА_23 , який повідомив, що в нього великі проблеми;

-копії наказу від 06.03.2002 по ТОВ «Б.О.Г.», відповідно до якого ОСОБА_23 прийнято на посаду особистої охорони (Об`єкт «К-1»);

-показаннях свідка ОСОБА_41 від 20.06.2024, відповідно до яких останній в 2022 році перебував в статусі підозрюваного в кримінальному провадженні № 0000154 від 22.05.2018 (виділені матеріали за фактом скоєння в складі банди ОСОБА_22 тяжких та особливо тяжких злочинів, в тому числі замаху на умисне вбивство ОСОБА_11 ). Під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, в одному із документів складених за участю ОСОБА_42 було зазначено, що замовником злочину замаху на умисне вбивство ОСОБА_11 був ОСОБА_8 ;

-протоколі проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_11 від 26.06.2024, відповідно до якого останній на місцевості послідовно відтворив обставини проведення 04.07.2003 зустрічі з ОСОБА_8 офісі «Сентоза», та погроз з його боку щодо проведення компанією «Фарго» 03.07.2003 зборів акціонерів ВАТ «Дніпроспецсталь».

-показаннях свідка ОСОБА_43 від 12.06.2024, відповідно яких у 2005 році він перебував на посаді старшого прокурора відділу нагляду за розслідуванням кримінальних справ слідчими Генеральної прокуратури України та здійснював нагляд у кримінальній справі №49-1248 за фактом умисного вбивства ОСОБА_23 та замаху на умисне вбивство ОСОБА_11 , досудове слідство в якій проводив слідчий в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_44 . 30.06.2005 ОСОБА_45 винесено постанову про притягнення ОСОБА_8 як обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. ст. 27 ч. 4, 15, 115 ч. 2, п. п. 6, 11, 12 КК України (за фактом замаху на умисне вбивство ОСОБА_11 ), та оголошено в розшук. 04.07.2005 слідчим ОСОБА_46 підготовлено подання про обрання обвинуваченому у кримінальній справі № 49-1248 ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (заочно), яке 04.07.2005 зранку було погоджено свідком у заступника Генерального прокурора України ОСОБА_47 . Цього ж дня, приблизно 10 години вказане подання ОСОБА_48 особисто подав до Печерського районного суду міста Києва. В канцелярії суду його було зареєстровано за вхідною кореспонденцією. Розгляд даного подання здійснював суддя Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_49 ОСОБА_48 надав йому матеріали кримінальної справи № 49-1248, в яких містились процесуальні документи, що підтверджували вчиненням ОСОБА_8 інкримінованого йому діяння щодо ОСОБА_11 , а також документи, які свідчили про те, що обвинувачений ОСОБА_8 переховується від органів досудового слідства.

Разом із наданими судді ОСОБА_50 документами у матеріалах кримінальної справи містилася явка з повинною ОСОБА_25 , написана ним власноручно, в якій він зазначив, що вказівку на скоєння вбивства ОСОБА_11 йому надав ОСОБА_51 , а той отримав замовлення на скоєння цього злочину від ОСОБА_52 .

Суддя ОСОБА_49 , ознайомившись в присутності ОСОБА_53 з матеріалами кримінальної справи, для прийняття відповідного рішення пішов до нарадчої кімнати.

Приблизно через хвилин 30 потому суддя ОСОБА_49 проголосив резолютивну частину своєї постанови, відповідно до якої за результатом розгляду подання слідчого ОСОБА_54 обвинуваченому ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після цього суддя ОСОБА_49 повернув ОСОБА_55 матеріали кримінальної справи № 49-1248 та повідомив, що після обіду о 15 годині буде виготовлено повний текст указаної постанови, яку можна буде отримати.

Цього ж дня слідчий ОСОБА_46 прибув до робочого місця ОСОБА_43 та повідомив, що після того, як він передав йому подання про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, його особисто викликав ОСОБА_56 (колишній Генеральний прокурор), який був дуже роздратований, висловив своє невдоволення тим, що з ним не було узгоджено подачу до суду вказаного подання щодо ОСОБА_8 , після чого в усній формі наказав йому відкликати з Печерського районного суду міста Києва вищевказане подання.

Також під час допиту свідок ОСОБА_48 повідомив, що 14.09.2005 слідчим ОСОБА_46 було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 27 ч. 4, 15, 115 ч. 2 п.п. 6, 11, 12 КК України, на підставі ч. 2 ст. 6 КПК України, яка була ним скасована 22.12.2005.

Стосовно постанови судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_57 від 09.11.2005, відповідно до якої скаргу адвоката ОСОБА_58 в інтересах ОСОБА_8 задоволено частково, при цьому постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_54 від 14.09.2005 про відмову в порушенні кримінальної справи № 49-1248 щодо ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 27 ч. 4, 15, 115 ч. 2 п.п. 6, 11, 12 КК України, змінено в частині мотивів та підстав відмови, а саме із п. 2 ст. 6 КПК України на п. 1 ст. 6 КПК України, тобто у зв`язку із відсутністю події злочину, свідок ОСОБА_48 вказав, що вона була винесена з порушенням діючого на той час законодавства. Указана справа підлягала розгляду Печерським районним судом міста Києва, оскільки слідчий орган - Генеральна прокуратура України знаходилась за юридичною адресою (вул. Різницька, 13/15, м. Київ) на території та під юрисдикцією Печерського району міста Києва. Прокурор Бабушкінського району міста Дніпропетровська ОСОБА_59 , який приймав участь в суді щодо зазначених обставин, ніяких повноважень на прийняття участі у вказаній справі не мав, оскільки нагляд за додержанням законів у кримінальній справі № 49-1248 на той час здійснювався виключно ОСОБА_60

-показаннях свідка ОСОБА_43 від 16.07.2024, відповідно яких він підтвердив, що у 2005 році перебував на посаді старшого прокурора відділу нагляду за розслідуванням кримінальних справ слідчими Генеральної прокуратури України та здійснював нагляд у кримінальній справі № 49-1248 за фактом умисного вбивства ОСОБА_23 та замаху на умисне вбивство ОСОБА_11 . У вказаній кримінальній справі знаходилась явка з повинною ОСОБА_25 , в якій він зазначив, що вказівку на скоєння вбивства ОСОБА_11 йому надав ОСОБА_51 , а той отримав замовлення на скоєння цього злочину від ОСОБА_52 . Копія вказаної явки з повинною ОСОБА_25 , як один із доказів причетності ОСОБА_8 до цього злочину, була ним долучена до матеріалів наглядового провадження в цій кримінальній справі. Після того, як 04.07.2003 слідчий ОСОБА_46 замість рішення судді ОСОБА_61 про застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке ОСОБА_48 просив у нього забрати в Печерському районному суду міста Києва, приніс йому протокол оперативної наради від 04.07.2005 при Генеральному прокурору України ОСОБА_62 , про який ОСОБА_48 надав показання 12.06.2024, він, маючи в себе кримінальну справу № 49-1248, та розуміючи, що діюче на той час керівництво Генеральної прокуратури України вчиняє дії направлені на прийняття рішень, які призведуть до незаконного закриття справи (що надалі і зроблено слідчим Шолодьком), вирішив зробити копію явки з повинною ОСОБА_25 для особистого архіву, який почав вести з 1993 року. Також у ході допиту свідок ОСОБА_48 повідомив, що копія вказаної явки зберігається у нього по цей час та він може добровільно надати її для огляду та вилучення;

-протоколі огляду від 17.07.2024, проведеного за участю свідка ОСОБА_43 , згідно з яким останнім було надано для огляду та вилучення копію явки з повинною ОСОБА_25 , оригінал якої відповідно до його показань від 16.07.2024, містився в кримінальній справі №49-1248 за фактом умисного вбивства ОСОБА_23 та замаху на умисне вбивство ОСОБА_11 . У вказаному документі містяться відомості, які вказують на причетність ОСОБА_8 до події нападу 16.08.2003 у м. Феодосія АР Крим членами банди ОСОБА_22 на адвоката ОСОБА_11 ;

-показаннях свідка ОСОБА_63 від 31.07.2024, відповідно до яких у серпні 2003 року він перебував на посаді заступника Міністра внутрішніх справ України - начальника ГУМВС України в Автономній республіці Крим та особисто керував слідчо-оперативною групою у кримінальній справі за фактом вчинення нападу та заподіяння тілесних пошкоджень у вигляді ножових поранень ОСОБА_64 у місті Феодосія. У серпні того ж року в АР Крим було затримано ряд осіб, які обґрунтовано підозрювалися у вчиненні указаного злочину. Серед ним був ОСОБА_65 , якого було поміщено до ізолятора тимчасового тримання та надалі щодо нього було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У жовтні 2003 року ОСОБА_66 повідомили його підлеглі, що ОСОБА_25 хоче особисто зустрітися з ним. Надалі, коли ОСОБА_67 прибув до ОСОБА_25 в ізолятор тимчасового тримання, останній виявив бажання щиро покаятися у скоєному ним злочині стосовно потерпілого ОСОБА_11 та написати явку з повинною. Після цього, впродовж жовтня 2003 року ОСОБА_25 написав ряд явок з повинною, у яких описав обставини вчинення ним у складі банди ОСОБА_22 ряду злочинів. Зокрема, у явці з повинною, яку приймав у нього особисто ОСОБА_67 щодо обставин вчинення злочину стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_25 описав відомості підготовки до нього, та вказав на причетність до його скоєння ОСОБА_23 , а також засновника «Приватбанку» та власник фірми «Сентоза» « ОСОБА_68 », ким був на той час ОСОБА_8 , та від якого ОСОБА_23 отримав замовлення на вчинення вказаного злочину;

Окрім цього, під час допиту свідкові ОСОБА_66 надано для огляду копія явки ОСОБА_25 , яку 17.07.2024 вилучено у свідка ОСОБА_53 . Оглянувши наданий документ ОСОБА_67 повідомив, що вказана копія явки з повинною ОСОБА_25 тотожна оригіналу явки з повинною ОСОБА_25 , яку він у нього отримав у жовтні 2003 року та у якій останній вказав про причетність до злочину щодо ОСОБА_11 - ОСОБА_23 та ОСОБА_8

-показаннях свідка ОСОБА_21 від 16.07.2024, відповідно до яких у серпні 2003 року у місті Дніпропетровську він мав зустріч із ОСОБА_23 , під час якої останній повідомив, що група ОСОБА_22 не справилась з проханням ОСОБА_8 , яке полягало у вчиненні нападу на адвоката ОСОБА_15 , оскільки виконавці вказаної групи помилились в особі потерпілого. Також ОСОБА_23 повідомив ОСОБА_21 , що в найближчий час він спільно із ОСОБА_22 та його групою планує їхати у м. Феодосію, щоб контролювати виконання нападу та особисто вказати на потерпілого, для того, щоб більше не виникало помилок;

-висновку експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз від 16.09.2024 № 465/1 за результатами проведення судової лінгвістичної експертизи, відповідно до якого виконавцем наданих на дослідження текстів (копія явки з повинною за підписом ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (без дати), оригінал явки з повинною від 14.10.2003 за підписом ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) є одна і та сама особа;

-висновку експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз від 28.11.2024 № 591/1 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, відповідно до якого рукописний текст, що міститься на першій сторінці явки з повинною ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку надано на дослідження, виконано ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Цією ж експертизою встановлено, що підпис від імені ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якій міститься у правому нижньому куті першої сторінки явки з повинною ОСОБА_25 від 14.10.2003, виконано ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-заяві ОСОБА_69 від 13.12.2024 (Вх. № Ш-3588 від 05.02.2025).

-іншими матеріалами вказаного кримінального провадження, які у своїй сукупності та взаємозв`язку підтверджують вчинення ОСОБА_8 інкримінованого кримінального діяння.

У відповідності до положень ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний із ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

Так, у відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть у сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно враховує, що вказане було встановлено судом при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу.

Ухвалюючи рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри є наявними та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні прокурора та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є ймовірною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, зокрема, характер та тяжкість інкримінованого діяння.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Даних про наявність підстав для скасування ОСОБА_8 запобіжного заходу або його зміни на менш м`який, ніж тримання під вартою, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено.

Слідчим суддею під час розгляду клопотання встановлено наявність ряду ризиків, а саме, що обвинувачений можливо буде незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, так як обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, та може вчинити дії, спрямовані на відмову чи зміну потерпілим та свідками показань під час судового розгляду, тобто ризик впливу обвинуваченим ОСОБА_8 на потерпілого ОСОБА_11 та свідків існує не лише на етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого, свідків, експертів, спеціалістів та дослідження їх безпосередньо судом.

Також може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки 30.05.2005 під час здійснення досудового слідства в кримінальній справі № 49-1248 за фактами замахів на вбивства громадян, скоєних на замовлення та в комерційних інтересах ОСОБА_8 , слідчим Генеральної прокуратури України ОСОБА_45 винесено постанову про притягнення останнього як обвинуваченого у скоєнні замаху на вбивство ОСОБА_11 та його оголошено в розшук.

04.07.2005 до Печерського районного суду міста Києва Генеральною прокуратурою України скеровано подання про обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте того ж дня його Генеральною прокуратурою України відкликано із суду та в подальшому постанови про притягнення ОСОБА_8 як обвинуваченого та порушення щодо нього кримінальної справи скасовано.

Відповідно до результатів незалежного журналістського розслідування факту замаху на життя ОСОБА_11 , яке проведено ОСОБА_29 , уникнення ОСОБА_8 кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину стало можливим через його незаконний вплив на окремих працівників Генеральної прокуратури (за вказаним фактом 16.12.2014 розслідувалось кримінальне провадження № 001704).

Вказаний ризик на сьогодні залишається реальним та обґрунтованим, оскільки ОСОБА_8 , маючи певний влив на окрему групу осіб та достатній матеріальний стан може фінансово або ж іншим чином впливати на учасників кримінального провадження, зокрема, зі сторони обвинувачення.

Підтвердженням цього може свідчити факт перебування колишнього слідчого Генеральної прокуратури України ОСОБА_54 , яким у 2005 році ОСОБА_8 притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння замаху на життя ОСОБА_11 , у підпорядкуванні осіб з близького оточення ОСОБА_8 , а саме перебування ОСОБА_54 на посаді помічника консультанта на громадських засадах колишнього народного депутата ОСОБА_70 , який є тісним зв`язком ОСОБА_8 та в 2005 році здійснював його захист як захисник у кримінальній справі № 49-1248 або ж вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вказані ризики підтверджуються тим, що злочин, у вчиненні якого обґрунтовано обвинувачується ОСОБА_8 , вчинено у складі групи осіб. Не самостійною, але не менш важливою обставиною, яка підтверджує наявність ризиків є те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, покаранням за який може бути призначене у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, наявність в процесі досудового розслідування іншого кримінального провадження щодо нього ж.

Враховуючи обставини справи у сукупності, слідчий суддя вважає, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може вчиняти дії, спрямовані на перешкоджання досягненню мети кримінального провадження.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Вивченням особи обвинуваченого на даний час встановлено, що доказів обставин, які б перешкоджали утриманню під вартою підозрюваного ОСОБА_8 слідчому судді не надано, а тому слід вважати, що таких перешкод немає.

Так, слідчий суддя у відповідність до положень ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованих кримінальних діянь, характер та обставини вчинення злочинів, так як вони сформульовані у повідомлені про підозру, та приходить висновку про доведеність ризиків.

За таких обставин, клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 підлягає задоволенню.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину та правильності кваліфікації його дій слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні розгляду справи по суті.

Щодо клопотання обвинуваченого про звільнення його з під варти у зв?язку зі закінченням граничного строку, який передбачений для такого запобіжного заходу слід зауважити наступне.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.197 КПК України сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 3 КПК України досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується направленням до суду обвинувального акта.

23.04.2025 обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 в межах цього ж кримінального провадження направлено до Печерського районного суду м. Києва для розгляду та на момент розгляду мною клопотання про продовження тримання під вартою обвинуваченого підготовче засідання не проведено.

Отже стадія досудового розслідування, в межах якої визначені граничні строки перебування особи під вартою закінчилась в момент складання та надходження обвинувального акту до суду.

Такого ж тлумачення моменту закінчення досудового розслідування дотримується й Верховний суд.

Так, наприклад об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи № 369/16172/20 зазначила, що кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 283 КПК України законодавець пов`язує в часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду, тобто направленням його до суду засобами поштового зв`язку або передачею відповідальній особі канцелярії суду.

Таким чином, слідчий суддя вважає відсутніми підстави для задоволення клопотання обвинуваченого про звільнення його з під варти.

Керуючись ст. 194, п.6 ст. 199, 205, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_8 про звільнення з-під варти у зв`язку з перебуванням під вартою, що перевищує граничний дванадцяти місячний строк перебування під вартою, - відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_8 про відмову у задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою - відмовити.

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 06.02.2026 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1