єдиний унікальний номер справи 546/962/25
номер провадження 1-кп/546/91/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі прокурора ОСОБА_2 , представниці потерпілого ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 та секретаря судового засідання ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 вересня 2025 року за № 0000736, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , громадянина України, який зареєстрований по АДРЕСА_1 та фактично проживає за по АДРЕСА_2 , з професійно-технічною освітою, не працює, одружений, неповнолітніх чи інших осіб на утриманні не має, не депутат, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

установив:

На початку січня 2018 року (більш точної дати та часу не встановлено) у ОСОБА_4 виник прямий, корисливий, протиправний умисел, спрямований на заволодіння правом приватної власності на земельну ділянку, що розташована на території Решетилівської територіальної громади Полтавського району Полтавської області.

У невстановлений час, спосіб та місці, з метою незаконного придбання права приватної власності на земельну ділянку, невстановлена особа, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, підробила документ, а саме свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.01.2018, бланк серії НМХ № 920999. Вказане свідоцтво, відповідно до його змісту, видане приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_7 (спадкова справа 115/04, зареєстровано в реєстрі № 22-01/18). У вказаному свідоцтві зазначено, що спадкоємцем на майно ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за відсутності інших спадкоємців попередніх черг, являється її племінник ОСОБА_4 . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності агрофірми «Мир» Піщанської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, розміром 5,1 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій на підставі Сертифікату серія ПЛ № 0179513, виданого на підставі розпорядження Решетилівської районної державної адміністрації від 11.03.1997 та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 17.04.1997 (далі по тексту свідоцтво про право на спадщину за законом НМХ № 920999).

У січні 2018 року ОСОБА_4 отримав вищевказане Свідоцтво про право на спадщину за законом НМХ № 920999 від невстановленої в ході досудового розслідування особи, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження.

02 лютого 2018 року, точний час не установлено, ОСОБА_4 з метою придбання права приватної власності на земельну ділянку, шляхом обману, на підставі завідомо підробленого документа - свідоцтва про право на спадщину за законом НМХ № 920999, діючи з корисливих мотивів, з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, для реєстрації права власності за собою на майно, що залишилося після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 , земельної ділянки з кадастровим номером :00:017:0009, прибув до Решетилівської державної адміністрації (далі по тексту Решетилівська РДА), що розташована за адресою: вул. Покровська, 17, м. Решетилівка Решетилівського (на даний час Полтавського) району Полтавської області, де будучи обізнаним, що він до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_7 не звертався, у встановленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину за законом НМХ № 920999 не отримував, спадкоємцем або родичем ОСОБА_8 не являється, звернувся до голови Решетилівської РДА з письмовою заявою наступного змісту: «Прошу надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить мені на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом НМХ № 920999 від 22.01.2018, площею 5,66 гектарів за межами населених пунктів Піщанської сільської ради Решетилівського району».

Також додав до вказаної заяви наступні документи: копію свого паспорта громадянина України; копію картки платника податків на своє ім`я; копію викопіювання з плану розташування земельних паїв в адміністративних межах Піщанської сільської ради Решетилівського району Полтавської області з кадастровим номером :00:017:0009 площею 5,66 га, яка належить померлій ОСОБА_8 , видане Піщанською сільською радою; копію сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ №179513 від 17.04.1997 та копію підробленого свідоцтва про право на спадщину за законом НМХ № 920999.

Окрім того, ОСОБА_4 02 лютого 2018 року звернувся до голови Решетилівської РДА з письмовою заявою наступного змісту: «Прошу затвердити мені технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровим номером :00:017:0009 площею 5,6559 га за межами населених пунктів Піщанської сільської ради Решетилівського району».

Також ОСОБА_4 додав до вказаної заяви наступні документи: копію свого паспорта громадянина України; копію картки платника податків на своє ім`я; копію витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :00:017:0009.

На підставі вищевказаних заяв ОСОБА_4 від 02.02.2018 та доданих до них документів, головою Решетилівської РДА 07.02.2018 видано розпорядження № 48, яким ОСОБА_4 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 5,66 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Піщанської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, а також розпорядження № 49, яким ОСОБА_4 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на території Піщанської сільської ради Решетилівського району; виділено в натурі (на місцевості) та передано у власність ОСОБА_4 земельну ділянку, площею 5,6559 га з кадастровим номером :00:017:0009 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Продовжуючи діяти на виконання свого злочинного наміру, спрямованого на придбання права приватної власності на земельну ділянку, шляхом обману, ОСОБА_4 12.02.2018, точний час не встановлено, прибув до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Решетилівської міської ради ОСОБА_9 , який здійснює професійну діяльність за адресою: вул. Покровська, 17, м. Решетилівка Полтавського району Полтавської області, де підписав заяву про державну реєстрацію виникнення права приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:017:0009, додавши до неї розпорядження голови Решетилівської РДА від 07.02.2018 № 49, винесене на підставі підробленого свідоцтва про право на спадщину за законом НМХ № 920999. За результатами розгляду наданих документів, реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію виникнення права приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:017:0009, площею 5,6559 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 242), про що внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

У подальшому, 23 вересня 2021 року ОСОБА_4 , від імені якого по довіреності від 13.02.2018 діяв ОСОБА_10 , який не був обізнаний про злочинні наміри обвинуваченого, у приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу ОСОБА_11 , який здійснює свою професійну діяльність за адресою: АДРЕСА_3 , здійснив продаж земельної ділянки із кадастровим номером :00:017:0009 площею 5,6559 га ОСОБА_12 .

Таким чином ОСОБА_4 ввів в оману працівників Решетилівської РДА та в подальшому державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Решетилівської міської ради ОСОБА_9 щодо наявності у нього спадкових прав на майно після померлої ОСОБА_8 , придбавши у такий спосіб право на нерухоме майно, а саме право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:017:0009.

При цьому право розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :00:017:0009 належить Решетилівській міській раді Полтавської області, код ЄДРПОУ 044065.

З огляду на викладене умисними протиправними діями ОСОБА_4 , що полягали у придбані права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:017:0009, шляхом обману з використанням підробленого документу Решетилівській міській раді Полтавської області завдано збитків в сумі 246030,00 грн, що в 279 (246030,00 грн / 881) разів перевищує неоподаткований мінімумів доходів громадян та є великим розміром.

Своїми умисними діями, які виразилися у придбанні права на чуже майно шляхом обману (шахрайство), вчиненому у великих розмірах, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України (у редакції КК України чинній на момент вчинення кримінального правопорушення).

13 листопада 2025 року між прокурором ОСОБА_13 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості.

Згідно зі змістом наведеної угоди, яка скріплена підписами прокурора, обвинуваченого та захисника, обвинувачений повністю визнав себе винуватим в інкримінованому йому стороною обвинувачення кримінальному правопорушенні. Сторони досягли відповідних домовленостей, погоджуючись на призначення обвинуваченому покарання за ч. 3 ст. 190 КК України у виді позбавленням волі на строк три роки зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні 13 листопада 2025 року прокурор ОСОБА_13 , оголосивши зміст угоди про визнання винуватості, просила визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, та призначити йому узгоджене покарання згідно умов угоди про визнання винуватості, оскільки укладення угоди не суперечить вимогам закону. Крім того, прокурор ОСОБА_13 підтримали пред`явлений цивільний позов.

Представниця потерпілого ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, до суду 13 листопада 2025 року надіслала клопотання про проведення судового засідання за її відсутності. З приводу призначення покарання обвинуваченого на суворому покаранні не наполягала, не заперечувала проти призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 75 КК України. Цивільний позов, заявлений прокурором Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах Решетилівської міської ради до ОСОБА_4 підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Повідомила, що Решетилівською міською радою цивільний позов не заявлявся та заявлятися не буде.

Захисник ОСОБА_14 просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання, вирішити долю речових доказів згідно чинного законодавства. Проти задоволення цивільного позову не заперечував.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Уклавши відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розуміє надані йому законом права, а також роз`яснені судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України, щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 і ст. 424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, права на виклик і на допит у судовому засіданні свідків, права заявляти клопотання, права надання суду своїх доказів, а також, характер пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого обвинувачений визнає себе винними, вид покарання, і інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, у тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. Обвинувачений просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Крім того, обвинувачений підтвердив, що вказана угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності. щодо цивільного позову обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що цивільний позов він визнає у повному обсязі, строк для подачі відзиву на позов йому не потрібен.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження та розглядаючи питання про затвердження угоди, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема, щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України, з огляду на положення ст. 12 КК України, віднесене до тяжких злочинів.

Представницею потерпілого ОСОБА_3 було надано письмову згоду на укладення угоди від 13 листопада 2025 року, яка долучена прокурором до матеріалів кримінального провадження.

Судом установлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 3 ст. 394, ч. 3 ст. 424 та ч. 4 ст. 474 КПК України. Також обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені положеннями статті 476 КПК України.

Судом установлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також установлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, зокрема вимогам ст. 471 КПК України, підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не установлено.

Суд зазначає, що узгоджена міра покарання за вчинення кримінального правопорушення (тяжкого злочину), передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, у виді позбавлення волі строком на три роки зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України відповідає вимогам закону, а отже ОСОБА_4 слід призначити визначене сторонами угоди покарання. Таке покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особистості обвинуваченого з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідає загальним засадам призначення покарання, а також вимогам ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань судом не установлено.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Ураховуючи ту обставину, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно обвинуваченого.

По даному кримінальному провадженню є процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 7131,20 грн.

Вказані витрати на залучення експерта відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, оскільки обвинувачений визнається винним.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Вирішення питання щодо цивільного позову, заявленого в рамках даного кримінального провадження

Разом із обвинувальним актом до суду надійшов цивільний позов прокурора Карлівського відділу Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_13 , поданого в інтересах держави в особі Решетилівської міської ради, до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_4 використав підроблене свідоцтво про право на спадщину за законом НМХ № 0920999, у результаті чого придбав право шляхом обману на чуже нерухоме майно, а саме земельну ділянку з кадастровим номером :00:017:0009. У подальшому, 23 вересня 2021 року ОСОБА_4 здійснив продаж вказаної земельної ділянки ОСОБА_12 , хоча право розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :00:017:0009 належить Решетилівській міській раді. Зазначеними протиправними та умисними діями ОСОБА_4 завдав збитків Решетилівській міській раді в сумі 246030,00 грн.

Посилаючись на вищезазначені обставини, прокурор просила стягнути з ОСОБА_4 на користь Решетилівської міської ради шкоду в сумі 246030,00 грн, завдану кримінальним правопорушенням.

Крім цього, прокурор з посиланням на норми ЦПК України, Закону України «Про прокуратуру» та інші нормативні акти, навела обґрунтування порушення інтересів держави та підстав для їх представництва прокурором в суді (а. п. 27-36).

Як було зазначено, у підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 визнав у повному обсязі пред`явлений прокурором цивільний позов.

Суд, заслухавши думку цивільного позивача та цивільного відповідача, доходить наступних висновків.

Згідно з положеннями частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Надаючи оцінку викладеним у позові прокурора обставинам щодо обґрунтування підстав для захисту прокурором інтересів держави в суді, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог частини 3 статті 128 КПК України цивільний позов інтересах держави може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом. Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді, передбачених Законом України «Про прокуратуру».

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (частина третя статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Вказаним приписам кореспондують відповідні приписи ЦПК України, зокрема у частині четвертій статті 56 цього Кодексу визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність такого органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює (доповнює) в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19).

Виходячи зі змісту наведених норм права, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, вжиття прокурором всіх передбачених чинним законодавством заходів, які передують зверненню прокурора до суду для здійснення представництва інтересів держави, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

Таким чином, у кожному такому випадку прокурор повинен навести, а суд - перевірити причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду (постанова Верховного Суду від 28 квітня 2022 року у справі № 209/2265/21).

Звертаючись до суду з позовом в інтересах держави в особі Решетилівської міської ради, прокурор посилалася на те, що Решетилівська міська рада є органом, уповноваженим на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах. Підставою представництва прокурором інтересів держави в суді відповідно до с. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» є нездійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

На підтвердження зазначених обставин прокурор, серед іншого, надала листи Решетилівської міської ради, у яких зазначено, що з урахуванням великої кількості судових справ, стороною в яких є Решетилівська міська рада та її виконавчий комітет, що призводить до значної завантаженості уповноваженого працівника, Решетилівська міська рада не має можливості самостійно звернутися до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. У зв`язку з цим Решетилівська міська рада не заперечує проти звернення прокурора з таким позовом до суду.

Оскільки прокурор у позовній заяві навела підставу для представництва інтересів міської ради, обґрунтувала у чому полягає порушення цих інтересів, суд вважає, що вказані доводи є обґрунтованими та слушними.

На підтвердження своїх позовних вимог прокурором було подано висновок судового експерта за результатами проведення судової оціночно земельної експертизи №112/06-25 (по кримінальному провадженню №0000119 від 25.03.2020), відповідно до якого ринкова вартість об`єкту дослідження, земельної ділянки площею 5,6569, (кадастровий номер :00:017:0009) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Піщанської сільської ради Решетилівського району Полтавської області (на даний час Решетилівської територіальної громади Полтавського району Полтавської області) станом на 12.02.2018 склала 246030 гривень.

Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до вимог частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування лише у разі, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Таким чином, частиною 2 статті 1166 ЦК України встановлено презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин).

Будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі.

Отже, для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 ЦК України необхідно довести наступні факти: неправомірність поведінки особи, тобто будь-якої поведінки, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди: втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Наявність всіх вищезазначених умов є підставою для відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до положень статті 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Згідно з роз`ясненнями, що викладені в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

У даному випадку судом установлена вина ОСОБА_4 , який визнається судом винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (у редакції чинній на момент вчинення злочину), у результаті чого була завдана шкода Решетилівській міській раді в сумі 246030,00 грн. У зв`язку із зазначеним суд вважає, що між завданою шкодою та неправомірними діями ОСОБА_4 є безпосередній причинний зв`язок.

Зважаючи на викладене, заподіяна Решетилівській міській раді шкода в сумі 246030,00 грн, внаслідок вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, підлягає до стягненню з відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 124, 128, 174, 314, 373, 374, 376, 377, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 13 листопада 2025 року, укладену між прокурором Карлівського відділу Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_13 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню № 0000736 відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та призначити йому узгоджене покарання за ч. 3 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Звільнити ОСОБА_4 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 1, пунктів 2, 4 частини 3 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до частини 1 статті 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, понесені на залучення експерта в сумі 7131 гривня 20 копійок.

Цивільний позов прокурора Карлівського відділу Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_13 , поданого в інтересах держави в особі Решетилівської міської ради, до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Решетилівської міської ради (; вул. Покровська, 16, м. Решетилівка Полтавського району Полтавської області, 38400; на р/р UA0016606, одержувач ГУК у Полт.обл/тг м. Решетилівка/24062200 Казначейство України (ЕАП) Код одержувача 37959255 Код класифікації - 24062200) шкоду, завдану кримінальним правопорушенням в сумі 246030 (двісті сорок шість тисяч тридцять) гривень 00 копійок.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

вилучені в ході тимчасового доступу у комісії з припинення Решетилівської районної державної адміністрації: оригінал заяви ОСОБА_4 від 02.02.2018 на 1 аркуші; копія паспорту ОСОБА_4 НОМЕР_2 на 1 аркуші; копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_4 на 1 аркуші; копія сертифікату на право на земельну частку (пай) ПЛ № 0179513 від 17.04.1997 на 1 аркуші; копія свідоцтва про право на спадщину за законом видане ОСОБА_4 № 22-01/18 від 22.01.2018 на 1 аркуші; копія викопіювання земельної ділянки з плану розташування земельних часток на 1 аркуші; резолюція голови Решетилівської РДА від 02.02.2018 до Розпорядження № 49 на 1 аркуші; оригінал заяви ОСОБА_4 від 02.02.2018 на 1 аркуші; копія паспорту ОСОБА_4 НОМЕР_2 на 1 аркуші; копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_4 на 1 аркуші; вилучену в ході тимчасового доступу в приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_15 належним чином завірену копію спадкової справи №36/2017 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_16 (індекс справи 02-14) в прошитому стані на 31 арк., зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0000736 до закінчення строку їх зберігання;

вилучену в ході тимчасового доступу в Полтавської районної військової адміністрації реєстраційну справу в паперовому вигляді з реєстрації 20.03.2018 виникнення права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:017:0009 на 12 арк. повернути володільцю документів Полтавській районній військовій адміністрації;

вилучені в ході тимчасового доступу у приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_11 : договір купівлі продажу від 23.09.2021 №1885, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_12 на 1 арк.; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №113784749 від 13.02.2018 на 1 арк.; витяг з ДЗК НВ№021 від 18.08.2021 арк.; довіреність ОСОБА_4 від 13.02.2018 №198 на 1 арк.; копія довіреності ОСОБА_12 від 05.08.2021 №1213 на 1 арк.; копії сторінок паспорта та ІПН на гр. ОСОБА_17 на 2 арк.; копії сторінок паспорта та ІПН на гр. ОСОБА_10 на 2 арк. та заповіт ОСОБА_4 від 13.02.2018 №197 на 1 арк. повернути володільцю документів приватному нотаріусу Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_11 .

Земельну ділянку з кадастровим номером :00:017:0009 залишити законному володільцю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений лише з підстав передбачених частиною 4 статті 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Відповідно до частини 15 статті 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку.

Суддя ОСОБА_1