ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1623/25 Справа № 233/5173/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2025 року відносно ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2025 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Шортанди Акмолинської області Республіки Казахстан, громадянина України, не працюючого, із середньо-спеціальною освітою, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 15.11.2021 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 246 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік, судимість погашена,

визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до 8 (восьми) років позбавлення волі. Вирішено долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, 29.06.2024 приблизно о 20:00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, ОСОБА_9 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, разом зі своєю знайомою - ОСОБА_10 прийшли до покинутої будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , де вживали спиртні напої та вирішили залишитись на ніч.

Того ж дня, приблизно о 23:00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування встановлено не було, між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт на ґрунті ревнощів, в ході якого у ОСОБА_9 виник злочинний умисел, направлений на умисне противоправне заподіяння смерті ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне противоправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у спальній кімнаті будинку АДРЕСА_2 , стоячи біля ліжка навпроти ОСОБА_10 , наніс останній один удар долонею лівої руки в область правого вуха, від дії якого ОСОБА_10 сіла на ліжко. Після чого ОСОБА_9 наніс ще один удар лівою рукою в область обличчя справа, від удару ОСОБА_10 впала на ліжко на спину. Потім ОСОБА_9 схопив лівою рукою за шию ОСОБА_10 та почав з силою її стискати, а кулаком правої руки наніс не менше п`яти ударів в обличчя останній. Після чого продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , яка лежала на ліжку та намагалась закрити обличчя обома руками, наніс взутими у туфлі ногами не менше 10 ударів по голові, шиї, тулубу та руках.

Своїми умисними діями, направленими на протиправне заподіяння смерті іншій людині, ОСОБА_9 спричинив ОСОБА_10 : закриту черепно-мозкову травму у виді забійних ран в правій тім`яно - скроневій області, правій частині голови, центрі лобно-тім`яної області, правій брівній області, закритий багатоуламковий перелам кісток носу, осколковий перелам лівої виличної кістки з повним її відривом; двобічний перелам нижньої щелепи, крововиливи під мозкові оболонки лівої півкулі головного мозку; тупу травму шиї у виді багатоуламкового двобічного переламу хрящів гортані (щитоподібного та перстенеподібного зі зміщенням уламків з переду назад до шийного відділу хребта, розгинальний переломо-вивих правого великого рога на рівні його зчленуванням з тілом кістки та косо-поперечний перелам лівого великого рога в середній його частині, діфузних двобічних крововиливів в м`які тканини шиї навколо переломів, синці на задніх поверхнях обох передплічь, з переходом на зап`ястки та тил кистей, закриті осколкові переломи проксимальних відділів основних фаланг 3-го і 5-го пальців правої кисті та дистальних відділів основних фаланг 2,3,5 пальців лівої кисті. Від поєднаної закритої черепно-мозкової травми та тупої травми шиї в їх комплексі, які перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті, ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на місці.

Вищезазначені умисні дії ОСОБА_9 , які виразилися в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 115 КК України.

По справі надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_9 , в якій він просить вирок скасувати. Вказує, що не заперечує факт побиття потерпілої, але умислу на вбивство не було. Просить перекваліфікувати його дії та призначити йому покарання нижче нижчого.

Заслухавши доповідача, сторони по справі, дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів приходить до наступного.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, при викладених у вироку обставинах, підтверджені сукупністю належних та допустимих доказів, перевірених судом та докладно наведених у вироку.

Так, обвинувачений ОСОБА_9 в суді першої інстанції пояснив, що 29 червня 2024 року він зустрівся з ОСОБА_10 та вони разом зайшли до будинку АДРЕСА_2 . Вони з собою мали алкогольні напої. Під час перебування в зазначеному домі між ними стався конфлікт на ґрунті ревнощів, він наносив удари по обличчю та тілу потерпілій куди міг попасти, скільки разів не пам`ятає. Після цього вони лягли спати, зранку він прокинувся та ОСОБА_11 була уже мертва.

Наполягає, що умислу на вбивство потерпілій ОСОБА_10 він не мав.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 08.07.2024 з фототаблицями, відповідно до якого, в будинку АДРЕСА_2 виявлено та оглянуто труп. Під час огляду виявлено та вилучено: зріз тканини з РБК.

Відповідно до судово-медичної експертизи Бюро судово -медичної експертизи Донецької облдержадміністрації №64 від 08.07.2024, смерть громадянки ОСОБА_10 настала в результаті поєднаної травми голови та шиї, комплекс якої склали: множинні переломи лицьового черепу (повний відрив лівої вилочної кістки, кісток носу та двобічний перелом нижньої щелепи), крововилив під тверду мозкову оболонку, переломи під`язикової кістки та множинні переломи хрящів гортані.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 08.07.2024, за участю ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 та двох понятих, ОСОБА_9 продемонстрував механізм завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та розповів про обставини вчиненого кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку експерта №13 від 13.09.2024, відомості ОСОБА_9 відповідають встановленим судово-медичним даним у частині характеру тілесних ушкоджень та їх локалізації.

Таким чином, наведені вище докази у сукупності з іншими, що містяться в матеріалах кримінального провадження свідчать про доведеність вини ОСОБА_9 у інкримінованому кримінальному правопорушенні поза розумним сумнівом.

Обговорюючи спрямованість умислу та кваліфікацію дій ОСОБА_9 , колегія суддів звертає увагу, що наносячи потерпілій множинні удари кулаком та ногами, в життєво важливі органи із значною силою (про що свідчить тяжкість наявних тілесних ушкоджень).

Також, наносячи множинні удари потерпілій ОСОБА_10 в лице (повний відрив лівої вилочної кістки, кісток носу та двобічний перелом нижньої щелепи), крововилив під тверду мозкову оболонку, переломи під`язикової кістки та множинні переломи хрящів гортані, тобто в життєво важливі органи, ОСОБА_9 ,, безумовно усвідомлював, що заподіє смерть потерпілій та бажав цього

Саме внаслідок його протиправних, умисних дій і наступила смерть потерпілої ОСОБА_10 , що підтверджує спрямованість умислу ОСОБА_9 на заподіяння смерті іншій людині.

Так, колегія суддів враховує положення ст.3 Конституції України, відповідно до якої, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Отже, кожна людина має невід`ємне право на життя та ніхто не може свавільно позбавити її життя. Серед злочинів проти особи, вбивства становлять особливу небезпеку. Це найтяжчий злочин проти життя людини. При цьому, Закон рівною мірою охороняє життя будь-якої людини, незалежно від її життєздатності, моральних якостей, віку, службового становища, тощо. Згідно з положеннями статті 2 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя.

Таким чином, з урахуванням усіх встановлених вище обставин, колегією суддів не приймаються до уваги твердження обвинуваченого про відсутність наміру на вбивство потерпілої, оскільки докази, які підтверджують його вину, зібрані органом досудового слідства з дотриманням процедур визначених КПК України, не викликають сумнівів та є достатніми для висновку про те, що обвинувачений умисно протиправно заподіяв смерть потерпілій особі, а тому суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 115 КК України.

За таких обставин, підстав для перекваліфікації дій, на більш м`яку статтю КК України, обвинуваченого ОСОБА_9 не вбачається.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції виніс законне, обґрунтоване рішення згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього ж Кодексу.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджено доказами, зібраними у відповідності із вимогами закону та дослідженими у судовому засіданні. Всі висновки суду у вироку мотивовані з належною повнотою, та є достатніми для його ухвалення.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_9 покарання в повному обсязі відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Так, ОСОБА_9 в силу ст. 89 КК України не судимий, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, а саме умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення. Обставиною, що пом`якшують покарання суд першої інстанції визнав щире каяття. Обставинами, що обтяжують покарання суд визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Таким чином, суд першої інстанції дослідивши всі обставини справи, за своїм внутрішнім переконанням, призначив обвинуваченому покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу ОСОБА_9 , пом`якшуючи та обтяжуючи обставини.

Обговорюючи доводи обвинуваченого про застосування до нього вимог ст. 69 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.

Однак судом першої інстанції визнана лише одна обставина, що пом`якшує покарання щире каяття, тобто відсутня обов`язкова умова застосування даної норми кримінального закону. Крім того, суд першої інстанції призначив майже мінімальне покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 115 КК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що визначене судом покарання є справедливим та співмірним вчиненому злочину, підстав для застосування більш м`якого покарання не вбачається.

Переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги обвинуваченого, у відповідності до вимог ст. 404 КПК України, підстав для скасування або зміни вироку, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404-407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2025 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набуває чинності негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді