ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника третьої особи, щодо майна якої

вирішується питання про арешт, - адвоката ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 18 грудня 2025 року про арешт майна у кримінальному проваджені № 0000191,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 18 грудня 2025 року було задоволено клопотання слідчого частково та накладено арешт, зокрема, на грошові кошти в сумі 3 475 140 грн, які знаходяться на рахунку, відкритому в АТ ОТП БАНК та належать ТОВ ЕЛЕКТРИЧКА - ЦЕНТР. Зобов`язати службових осіб АТ ОТП БАНК надати слідчим, прокурорам відомості щодо залишку грошових коштів на рахунку на момент отримання ухвали суду про зупинення видаткових операцій по рахунку.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя вважає доведеним, що в разі ненакладення арешту існує ризик його зникнення чи передачі іншим особам, так як власник майна є особою, заінтересованою у кримінальному провадженні та з метою забезпечення спеціальної конфіскації майна наклав арешт на грошові кошти у сумі 3 475 140 грн.

В апеляційній скарзі представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000191.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, адвокат ОСОБА_7 вказує, що:

- ТОВ ЕЛЕКТРИЧКА - ЦЕНТР, її посадові особи чи інші пов`язані особи не мають статусу підозрюваного, обвинуваченого чи юридичної особи,щодо якої здійснюється кримінальне провадження;

- зазначає, що грошові кошти були сплачені ФОП ОСОБА_8 , між ТОВ ЕЛЕКТРИЧКА - ЦЕНТР та ФОП ОСОБА_8 виникли господарські відносини, які не містять складу кримінального правопорушення та господарські операції здійснювались у м. Києві, а не в м. Дніпрі;

- наголошує, що суд першої інстанції позбавив ТОВ ЕЛЕКТРИЧКА - ЦЕНТР доступу до правосуддя, оскільки повідомлення про розгляд справи надійшло у день розгляду справи;

- зазначає, що арештовані грошові кошти у сумі 3 475 140 грн не відповідають критеріям ст. 98 КПК України;

- ухвалою слідчого судді паралізована діяльність ТОВ ЕЛЕКТРИЧКА - ЦЕНТР, як суб`єкта підприємництва, підвищились ризики псування репутації на зовнішньоекономічному ринку продажу електричних автомобілів;

- наголошує про порушення територіальної юрисдикції.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, - ОСОБА_7 , прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна.

Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Зазначені вимоги норм кримінального процесуального закону слідчим суддею при постановлені ухвали, яка оскаржується, враховано не було, що істотно вплинуло на правильність прийнятого судового рішення, оскільки дослідженням наявних матеріалів встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст.ст. 170, 171 КПК України, а тому підлягає поверненню з метою усунення недоліків.

Колегією суддів встановлено, що ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000191 від 09.12.2025 року за ч. 5 ст. 361 КК України, за фактом того, що в період з 01 по 02.12.2025 невстановлена особа, здійснила несанкціоноване втручання у роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж, яким є інтернет-банкінг, зокрема система банку ОТП, а саме здійснила вхід до особистого електронного кабінету клієнта банку в системі ОТПonline ОСОБА_8 , після чого здійснила перерахування коштів з бізнес-рахунку НОМЕР_1 , відкритому в ОТП банку в сумі 8 110 789,23 грн на бізнес-рахунок НОМЕР_2 , який відкритий в АТ УКРСИББАНК на ім`я ОСОБА_8 .

Відповідно до показань потерпілого ОСОБА_8 , бізнес-рахунок НОМЕР_2 , відкритий в АТ УКРСИББАНК він особисто не відкривав, а це скоїли невстановлені особи з метою здійснення несанкціонованого перерахунку 8 110 789,23 грн.

Надалі, невстановлені особи, 02.12.2025 несанкціоновано, тобто без відома власника рахунку ОСОБА_8 , використовуючи особистий кабінет ОСОБА_8 у системі інтернет-банкінгу АТ УКРСИББАНК здійснили перерахування коштів в розмірі 1 375 140 грн та 2 100 000 грн, загальною сумою 3 475 140 грн з рахунку НОМЕР_2 , який відкритий в АТ УКРСИББАНК на ім`я ОСОБА_8 на рахунок НОМЕР_3 , відкритий ТОВ ЕЛЕКТРИЧКА - ЦЕНТР.

16.12.2025 року прокурор Лівобережної окружної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти в сумі 3 475 140 грн, відкритому в ОТП банк, який належить ТОВ ЕЛЕКТРИЧКА - ЦЕНТР, оскільки вказані кошти можуть бути використані для забезпечення спеціальної конфіскації.

При цьому прокурор в клопотанні посилається на те, що вказані грошові кошти одержані невстановленими особами внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а бізнес-рахунок UA00035153, відкритий в ОТП банк, який належить ТОВ ЕЛЕКТРИЧКА - ЦЕНТР, був виготовлений (створений) та використаний як засіб вчинення кримінального правопорушення.

З висновком суду першої інстанції про задоволення клопотання слідчого з зазначених в ухвалі мотивів колегія суддів погодитися не може, оскільки у слідчого судді були наявні підстави для повернення клопотання слідчому для усунення його недоліків, виходячи з наступного.

Всупереч п. 3-1 ч. 2 ст. 173 КПК України матеріали провадження не містять відомостей, якими обґрунтовується можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що несанкціоноване втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), систем і комп`ютерних мереж може іноді виступати як спосіб вчинення інших злочинів. У подібних випадках вчинене підлягає кваліфікації за сукупністю: за ст. 361 КК і статтею, що передбачає відповідальність за конкретний злочин, способом вчинення якого було несанкціоноване втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), систем, комп`ютерних мереж і мереж електрозв`язку, зокрема, шахрайство, вчинене шляхом незаконних операцій з використанням ЕОМ, кваліфікується за ч. 4 ст. 190 КК.

Посилання прокурора на те, що у цьому кримінальному провадженні до ЄРДР також були внесені відомості за ч. 5 ст. 191 КК України колегія суддів вважає безпідставним, оскільки зазначене не підтверджується матеріалами клопотання, так як у вказаному клопотанні та в доданих до нього матеріалах відсутній відповідний витяг з ЄРДР.

Відсутність належного мотивування у клопотанні прокурора обставин, підстав, мети, мотиву накладення арешту на майно та наявності відповідних ризиків перешкоджає суду апеляційної інстанції перевірити доводи та вимоги клопотання та зробити висновок про наявність чи відсутність підстав для арешту майна третьої особи з метою спеціальної конфіскації, як було заявлено у клопотанні, оскільки слідчий суддя, суд здійснює судовий розгляд в межах клопотання, не наділений процесуальними повноваженнями самостійно встановлювати, визначати обставини, які підлягають з`ясуванню відповідно до ч. 2, 4 ст. 170 КПК, а має здійснювати перевірку викладених у клопотанні доводів, до змісту якого визначені конкретні вимоги, передбачені ст. 171 КПК та робити висновки щодо доведеності особою, яка подала клопотання, необхідність такого арешту та наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи до клопотання про арешт майна не долучено процесуальних документів щодо ТОВ ЕЛЕКТРИЧКА - ЦЕНТР, які підтверджують обставини, передбачені ч. 4 ст. 170 КПК України, відповідно до яких арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Таким чином, у зв`язку із вищезазначеним, клопотання про арешт майна не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам щодо його змісту, на що слідчий суддя не звернув уваги та в порушення вимог ч.3 ст.172 КПК України дійшов висновку про його задоволення.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Зазначені вимоги норм кримінального процесуального закону слідчим суддею при постановленні ухвали, яка оскаржується, враховано не було, що істотно вплинуло на правильність прийнятого судового рішення, а тому ухвала слідчого судді, на підставі вимог ч.1 ст.412 КПК України, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали суду апеляційної інстанції у відповідності до п.2 ч.3 ст.407 КПК України, про повернення клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє права прокурора, після усунення недоліків в строки, передбачені ст.172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 310, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, адвокат ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпра від 18 грудня 2025 року - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпра від 18 грудня 2025 року про арешт майна у кримінальному проваджені № 0000191 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000191, повернути прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин з моменту отримання повного тексту ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ ________________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4