Справа № 946/4931/25
Провадження № 1-кп/946/428/25
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України

06 листопада 2025 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у місті Ізмаїлі Одеської області в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001422 від 12.08.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новий Гребеник Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, неодруженого, військовослужбовця військової служби, призваного за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді оператора відділення управління командного пункту військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

18.08.2025 Тростянецьким районним судом Вінницької області за ч. 4 ст. 408 Кримінального кодексу України (далі КК України) до 5 (п`яти) років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України (далі КК України),

В С Т А Н О В И В:

I. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, призваним за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді оператора відділення управління командного пункту військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», у порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 9, 11, 12, 14, 16, 40, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, та ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, 26.11.2023 вчинив самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та ухилявся від проходження служби до 19.10.2024, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

II. Стаття (частина статті) КК України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

«Стаття 407. Самовільне залишення військової частини або місця служби

…

5. Самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану, -

караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.»

III. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду ОСОБА_4 детально розповів про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті. Так, обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він дійсно у кінці 2023 року залишив військову частину НОМЕР_1 у зв`язку з непорозумінням з керівництвом військової частини, та поїхав додому за місцем свого мешкання, де і перебував приблизно протягом одного року.

Враховуючи, що всі учасники судового провадження не піддали сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що у суду немає сумнівів у добровільності їх позицій, суд, на підставі ч. 3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), за згодою учасників кримінального провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, і погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого за ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

IV. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить повне визнання вини та щире каяття.

Стороною обвинувачення не зазначено в обвинувальному акті про наявність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , та які відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України підлягають доказуванню саме прокурором. У силу положень ст. 337 КПК України суд позбавлений можливості додатково встановлювати та враховувати обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , та які в обвинувальному акті не зазначені, а також які прокурором не доказувалися під час судового розгляду, оскільки це погіршить становище обвинуваченого.

V. Мотиви призначення покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, керуючись ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби.

Згідно з медичними довідками, ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що ОСОБА_4 не належить до осіб з інвалідністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого. Так, з досудової доповіді, складеної відносно ОСОБА_4 вбачається, що ризики вчинення ним повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як середні.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги обставини, причини та наслідки вчинення кримінального правопорушення, а також відомості, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , дані досудової доповіді, суд, виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в нижніх межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України.

Підстав для застосування ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Суд переконаний у тому, що визначена міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, і таке покарання призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять в нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Суд також враховує те, що кримінальне правопорушення за цим вироком ОСОБА_4 вчинив до постановлення відносно нього вироку Тростянецького районного суду Вінницької області від 18.08.2025, який набрав законної сили 18.09.2025, і яким він був засуджений за ч. 4 ст. 408 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

В силу положень ч. 4 ст. 70 КК України, ОСОБА_4 слід призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань, із зарахуванням частково відбутого ним покарання за попереднім вироком у покарання, призначене за цим вироком.

VI. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався. На даний час ОСОБА_4 тримається під вартою у зв`язку з відбуванням покарання за вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 18.08.2025.

Арешт на майно в рамках цього кримінального провадження не накладався, речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 369-371, 373-375, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

1. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

2. Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за цим вироком та за попереднім вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 18.08.2025 шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

3. Строк покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді позбавлення волі обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.

4. Зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк покарання, призначеного за цим вироком, частково відбуте ним покарання за вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 18.08.2025.

5. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 , який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

6. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

7. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

8. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя Ізмаїльського міськрайонного суду

Одеської області ОСОБА_1