Провадження № 1-кп/727/436/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2025 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження № 0000599 від 16.07.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Підкамінь Бродівського району Львівської області, громадянина України, українця, розлученого, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, військовослужбовця Державної прикордонної служби України, призваного на військову службу під час мобілізації, який станом на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення перебував на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 3 категорії - номера обслуги 1 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) ІНФОРМАЦІЯ_3 , старший солдат, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в порядку ст. 89 КК України:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження та учасників судового провадження:

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_3 ,

за участю захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

УСТАНОВИВ:

16.03.2022 відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», а також Указу Президента України № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року, що затверджений Законом України від 03 березня 2022 року № 2105-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», громадянина України ОСОБА_3 призвано на військову службу під час мобілізації у Державну прикордонну службу України, що є правоохоронним органом спеціального призначення, на який покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.

Надалі, відповідно до наказу начальника 15 мобільного прикордонного загону від 03.05.2023 № 185-ОС «Про особовий склад», військовослужбовця ОСОБА_3 , зарахованого наказом Голови Державної прикордонної служби України від 28.04.2023 № 602-ОС у розпорядження начальника 15 мобільного прикордонного загону, який прибув для подальшого проходження військової служби з НОМЕР_1 прикордонного загону, зараховано до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення, а у подальшому солдата ОСОБА_3 згідно з наказом начальника 15 мобільного прикордонного загону від 03.07.2023 № 389-ОС «Про особовий склад» виключено з 04.07.2023 зі списків особового складу НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону, знято з усіх видів забезпечення та направлено для подальшого проходження військової служби у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ).

ОСОБА_6 від 20.02.2025 № 188-ОС «Про особовий склад», військовослужбовця ОСОБА_3 , призначено на посаду молодшого інспектора прикордонної служби 3 категорії - номера обслуги 1 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У зв`язку із проходженням військової служби військовослужбовець ОСОБА_3 зобов`язаний знати, неухильно додержуватися та керуватися під час виконання службових обов`язків Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Законами України, у тому числі «Про Державну прикордонну службу України, «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», указами, розпорядженнями та іншими актами Президента України, актами Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України, Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та іншими нормативно-правовими актами, якими визначено порядок і врегульовано інші питання, пов`язані з проходження військової служби.

Зокрема, відповідно до вимог ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 65 Конституції України та ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

За змістом ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Вимогами ст. 1, 6 Закону України «Державну прикордонну службу України» передбачено, що Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, на який покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про оборону України», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до вимог ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Приписами ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються -статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

У ст. 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України наведено, що солдат (матрос) (далі - солдат) у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна. Солдат підпорядковується командирові відділення.

Статтею 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що солдат зобов`язаний: підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність, досконало володіти закріпленою за ним зброєю і технікою, тримати їх завжди справними, чистими, готовими до бою; знати тактику дій відділення в різних видах бою та вміло діяти в бою; знати та неухильно дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням; постійно вдосконалювати свої знання за фахом, уміння та навички; знати посади, військові звання і прізвища своїх безпосередніх та прямих начальників (до командира бригади включно); додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни; бути хоробрим та ініціативним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; виконувати правила носіння військового одягу і взуття, своєчасно та акуратно їх лагодити, щоденно чистити і зберігати у визначених місцях; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання; повсякденно загартовувати себе, систематично вдосконалювати свою фізичну підготовку; своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни, випадки втрати чи несправності озброєння, техніки та інших матеріальних засобів; ретельно готуватися особисто, готувати зброю, техніку та інше майно до занять (стрільб, навчань), виконання завдань за призначенням, постійно стежити за їх наявністю і станом, своєчасно чистити зброю і шанцевий інструмент, проводити технічне обслуговування озброєння та техніки; неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї, в роботі з технікою та в інших випадках, додержуватися правил пожежної безпеки; виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників); у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття; під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків. Старший солдат (старший матрос) є помічником командира відділення та зобов`язаний допомагати командирові відділення в навчанні солдатів, замішувати його у разі відсутності.

Положеннями ст. 129 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що внутрішній порядок - це суворе додержання визначених військовими статутами правил розміщення, повсякденної діяльності, побуту військовослужбовців у військовій частині (підрозділі) й несення служби добовим нарядом.

Згідно з вимогами ст. 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, внутрішній порядок досягається: глибоким розумінням, свідомим і неухильним виконанням військовослужбовцями обов`язків, визначених законами України та статутами Збройних Сил України; чіткою організацією бойової підготовки; зразковим бойовим чергуванням та несенням служби добовим нарядом; неухильним виконанням розпорядку дня; додержанням правил експлуатації озброєння, бойової та іншої техніки, матеріальних засобів, створенням у місцях розташування військовослужбовців умов для їх повсякденної діяльності, життя й побуту, що відповідають вимогам статутів Збройних Сил України; цілеспрямованою виховною роботою, поєднанням високої вимогливості командирів (начальників) з постійною турботою про підлеглих у додержанні їх прав, задоволенні потреб і зміцненні здоров`я; додержанням вимог пожежної безпеки, а також проведенням заходів щодо охорони довкілля в районі діяльності військової частини.

У ст. 131 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України наведено, що військовослужбовці, які проходять строкову військову службу та військовослужбовці, призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період, курсанти військових навчальних закладів, крім матросів і старшин, які перебувають на кораблях, розміщуються в казармах, а ті, що проходять військову службу за контрактом, - у службових жилих приміщеннях.

За змістом ст. 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Відповідно до вимог ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Водночас, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , являючись військовослужбовцем Державної прикордонної служби України, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 3 категорії - номера обслуги 1 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) ІНФОРМАЦІЯ_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх негативні наслідки та бажаючи настання таких наслідків, в порушення вимог ст. 17, 19, 65, 68 Конституції України, ст. 1, 6 Закону України «Державну прикордонну службу України», ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 2, 11, 16, 127, 128, 129, 130, 131 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а також й іншого законодавства України, яким визначено порядок і врегульовано інші питання, пов`язані з проходження військової служби, про яке останній достовірно був обізнаний, порушуючи внутрішній порядок та військову дисципліну, маючи намір тимчасово ухилитися від проходження військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, діючи в умовах воєнного стану, всупереч інтересам служби та установленому законом порядку її проходження, без поважних причин та дозволу командування, після завершення відпустки, наданої наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 02.05.2025 № 338-ВВ «Про особовий склад», не з`явився вчасно на службу, тобто не з`явився 21.05.2025 о 09 год. 00 хв. до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , а натомість старший солдат ОСОБА_3 залишився за місцем своєї реєстрації та постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив службовий час на власний розсуд не пов`язаний з проходженням військової служби до 12.08.2025, тобто до часу його затримання.

12.08.2025 старшого солдата ОСОБА_3 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, в приміщенні п`ятого СВ (з дислокацією в м. Чернівцях) ТУ ДБР у м. Хмельницькому, що за адресою: вул. А. Кравса, 1, м. Чернівці, тим самим припинено вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті та пояснив, що він є військовослужбовцем Державної прикордонної служби України, призваного на військову службу під час мобілізації, та станом на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення перебував на посаді молодшого інспектора прикордонної служби 3 категорії - номера обслуги 1 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В) ІНФОРМАЦІЯ_3 , старший солдат. Дійсно йому була надана відпустка на 15 днів, після якої він не з`явився 21.05.2025 о 09 год. 00 хв. до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та залишався вдома.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні свою провину визнав повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає дослідження доказів у судовому засіданні недоцільним. Учасники справи проти даного рішення суду не заперечували.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, який належать до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, має посередню службову характеристику, не обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Ураховуючи викладені вище обставини по справі, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, з урахуванням загальних засад призначення покарання, зокрема законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання, пов`язане з позбавленням волі.

Підстав для застосування положень ст. 69, 69-1 КК України судом не встановлено.

На переконання суду, таке покарання відповідатиме меті його призначення, буде достатньою мірою відповідальності з метою його виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13.08.2025 до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09.10.2025 строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 до 07 грудня 2025 року включно.

Оскільки судом прийнято рішення про визнання ОСОБА_3 винуватим та призначення йому покарання у виді позбавлення волі, суд уважає за необхідне, без відповідного клопотання учасників судового провадження, запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити у виді тримання під вартою.

Таке рішення, на думку суду, відповідатиме пункту «а» параграфу 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом, адже тримання під вартою на підставі вироку суду фактично здійснюється для забезпечення його виконання, а тому немає потреби аналізувати питання, необхідні для тримання під вартою до ухвалення вироку.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання, тобто з 12 серпня 2025 року.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1