У Х В А Л А

Іменем України

13 листопада 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_4 , про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим управлінням ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000653 від 13.10.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4, 5 ст. 190 КК України, в ході здійснення якого, з метою забезпечення конфіскації як виду покарання, виникла необхідність в накладенні арешту на майно власником якого являється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак попередньо суду надано матеріали кримінального провадження та копії документів на обґрунтування клопотання.

Відповідно до частини другої статті 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З огляду на наведене, з метою забезпечення арешту майна, підозрюваний не повідомлявся про розгляд даного клопотання.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії в судове засідання не з`явились, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. (ч. 2 ст. 170 КПК)

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим управлінням ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000653 від 13.10.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4, 5 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у березні 2021 року, більш точну дату та час у ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 15.04.2021, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , переслідуючи корисливий мотив особистого незаконного збагачення шляхом незаконного придбання права на об`єкти нерухомості шляхом обману на території міста Вінниці з їх подальшим відчуженням добросовісним набувачам та одержання коштів від продажу, діючи за попередньою змовою, отримали інформацію від ОСОБА_7 , яка не була обізнана про злочинні наміри останніх, про смерть ОСОБА_8 та перебування у його власності нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому ОСОБА_7 повідомила ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , що протягом двох останніх місяців здійснювала догляд за ОСОБА_8 .

З метою виконання свого єдиного злочинного умислу, направленого на особисте незаконне збагачення від продажу нерухомого майна, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вирішили незаконно заволодіти квартирою ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_7 із покійним ОСОБА_8 , з метою подальшого набуття права спадщини на належне покійному нерухоме майно за підконтрольною їм особою ОСОБА_7 , та продажу цього майна добросовісному набувачу.

У подальшому ОСОБА_7 , не будучи обізнаною про злочинні наміри ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , виконуючи надані останніми вказівки, 15.04.2021 звернулась до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_10 із заявою про вступ у спадщину на майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , однак не маючи встановленого факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_8 , зазначила, що документи, необхідні для отримання свідоцтва про право на спадщину, будуть подані додатково.

З метою доведення злочинного умислу ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , ОСОБА_7 за вказівкою останніх 19.10.2021 звернулась до Вінницького міського суду із заявою про встановлення факту спільного проживання із покійним ОСОБА_8 , однак рішення залишилось без розгляду у зв`язку з неподанням усіх необхідних документів.

Продовжуючи реалізовувати свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 09.02.2022 сприяли реєстрації місця проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , з метою подальшого звернення до Калинівського районного суду із заявою щодо встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_7 із покійним ОСОБА_8 .

Так, 03.03.2022, на виконання вказівок ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , ОСОБА_7 подала заяву до Калинівського районного суду Вінницької області про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_7 із ОСОБА_8 .

У подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , усвідомлюючи неможливість самостійного доведення спільного злочинного умислу до кінця, залучили до своєї протиправної діяльності ОСОБА_11 , який виступав у даній судовій справі представником Вінницької міської ради та повинен був усунути перешкоди й сприяти вчиненню кримінального правопорушення іншими співучасниками, а саме забезпечити ухвалення позитивного рішення суду шляхом невжиття передбачених законом заходів щодо безпосередньої участі в судовому засіданні та неоскарження даного рішення суду в апеляційній інстанції.

Надалі, 16.03.2022 рішенням Калинівського районного суду Вінницької області заяву ОСОБА_7 щодо встановлення факту проживання протягом останніх п`яти років однією сім`єю із ОСОБА_8 задоволено.

Продовжуючи реалізовувати свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надали вказівку ОСОБА_7 прибути 03.10.2022 до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_10 для надання рішення Калинівського районного суду від 16.03.2022, після чого ОСОБА_7 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру ОСОБА_8 .

У подальшому, 14.12.2022, ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_9 надали вказівку ОСОБА_7 прибути до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_12 , де під контролем останніх ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні нотаріальної контори, здійснила продаж квартири за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 841 088 грн, громадянці ОСОБА_13 відповідно до договору купівлі-продажу № 403 від 14.12.2022, за кошти у сумі 851 000 грн, які ОСОБА_5 та ОСОБА_6 привласнили та розподілили між собою.

Окрім того, у березні 2022 року, більш точну дату та час у ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 22.03.2022, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , переслідуючи корисливий мотив, за аналогічною схемою отримали інформацію від ОСОБА_7 про смерть ОСОБА_14 та наявність у її власності житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

У подальшому, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння нерухомим майном ОСОБА_14 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вирішили використати підконтрольну їм особу ОСОБА_7 , яка не була обізнана з їх справжніми намірами та надавала їм допомогу, вважаючи, що діє у межах закону. ОСОБА_5 і ОСОБА_6 надали ОСОБА_7 вказівку звернутися до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_14 , посилаючись на нібито спільне проживання з померлою протягом останніх років.

19.04.2022, виконуючи вказівки ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , ОСОБА_7 звернулася до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу зі заявою про прийняття спадщини на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 . При цьому ОСОБА_7 , не маючи законних підстав для набуття спадщини, зазначила, що документи, необхідні для оформлення спадкових прав, будуть подані додатково.

У подальшому, з метою підтвердження обставин, необхідних для незаконного оформлення спадкових прав, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 надали ОСОБА_7 вказівку звернутися до Вінницького міського суду із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з померлою ОСОБА_14 . Так, 22.03.2022 ОСОБА_7 , виконуючи вказівки співучасників, звернулася до суду із відповідною заявою, у якій просила встановити факт проживання однією сім`єю з померлою для набуття права на спадкування.

З метою забезпечення незаконного й безперешкодного ухвалення судом рішення, необхідного для подальшого протиправного оформлення спадкового майна на ОСОБА_7 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 повторно залучили до своєї злочинної діяльності ОСОБА_11 , який у межах повноважень представника Вінницької міської ради повинен був вчиняти дії, передбачені законодавством, щодо участі у справі та захисту інтересів територіальної громади. Проте, діючи умисно, всупереч своїм обов`язкам, ОСОБА_11 не забезпечив належного представництва інтересів міської ради, не подав заперечень щодо заявлених вимог, не ініціював витребування доказів та не вжив процесуальних заходів з метою встановлення дійсних обставин проживання померлої, чим сприяв реалізації злочинного умислу інших співучасників.

Надалі, 05.05.2022, рішенням Вінницького міського суду заява ОСОБА_7 про встановлення факту проживання однією сім`єю з померлою ОСОБА_14 була задоволена, що дало можливість ОСОБА_5 та ОСОБА_9 продовжити незаконне оформлення спадкових прав на зазначене нерухоме майно.

Після набрання законної сили вказаним рішенням суду, 17.05.2022 ОСОБА_5 і ОСОБА_6 надали ОСОБА_7 вказівку прибути до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 . Виконуючи надані вказівки, ОСОБА_7 подала відповідні документи приватному нотаріусу, після чого незаконно отримала свідоцтво про право на спадщину, створивши передумови для подальшого продажу нерухомості.

У подальшому, у період з травня по липень 2022 року, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , діючи умисно та узгоджено, організували пошук покупця на вказаний житловий будинок. Після підбору добросовісного набувача вони надали ОСОБА_7 вказівку здійснити укладення договору купівлі-продажу. Так, 28.07.2022 ОСОБА_7 , виконуючи вказівки співучасників, прибула до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу, де уклала договір купівлі-продажу житлового будинку за ціною 652 000 грн, отримавши кошти, які одразу передала ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , які в подальшому розпорядились ними на власний розсуд.

У результаті вчинення вказаних протиправних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_11 незаконно набули право на чуже майно шляхом обману, підроблення обставин щодо сімейного проживання та використання службового становища.

На підставі здобутих доказів 04.08.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4, 5 ст. 190 КК України (в редакції станом на 2022 рік), тобто в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб.

Окрім того, 05.08.2025 до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 420 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у подальшому 13.08.2025 Вінницьким апеляційним судом частково задоволено скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03.10.2025 із визначенням застави у розмірі 130 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 393 640 грн., яка була внесена.

Проаналізувавши зміст доданих до клопотання документів слідує висновок, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4, 5 ст. 190 КК України (у редакції станом на 2022 рік), обґрунтована.

Обгрунтовуючи клопотання слідчим зазначається про те, що метою накладення арешту на майно підозрюваного є конфіскація майна, як виду покарання.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Так, санкцією ч. 5 ст. 190 КК України (у редакції станом на 2022 рік) передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №451468143 від 11.11.2025 слідує, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), являється власником квартири загальною площею 42,9 кв. м за адресою: АДРЕСА_4 .

Крім того, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №451468443 від 11.11.2025 слідує, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), являється власником земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0017 площею 0.25 га.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Таким чином, з метою унеможливлення подальшого відчуження майна на час досудового розслідування та забезпечення його схоронності, врахувавши те, що вищевказане майно належить особі, щодо якої судом може бути призначено покарання у виді конфіскації майна, а відтак з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню частково.

В той же час, відповідно до пунктів 5, 6 частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, слідчий суддя вважає, що арешт на майно, а саме:

-квартиру загальною площею 42.9 кв.м за адресою: АДРЕСА_4 ;

-земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0017 площею 0,25 га, яка перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), необхідно накласти шляхом заборони розпорядження вказаним майном, однак без позбавлення власників та користувачів права користування зазначеним нерухомим майном.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, що перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), а саме на:

-квартиру загальною площею 42.9 кв.м за адресою: АДРЕСА_4 ;

-земельну ділянку кадастровий номер :03:001:0017 площею 0,25 га, яка перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), шляхом заборони розпорядження вказаним майном, однак без позбавлення власників та користувачів права користування зазначеним нерухомим майном.

Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покласти на старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 .

Зобов`язати старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_3 повідомити заінтересованих осіб про накладання арешту на вищевказане майно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: