Єдиний унікальний № 371/2189/25
Номер провадження № 1-кп/371/185/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2026 р. м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 в порядку ст. 201 КПК України про заміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000249 від 01.08.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Миронівка Київської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження № 0000249 від 01.08.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України.

Обвинувачена ОСОБА_4 звернулася до суду із зявою (клопотанням) про зміну запобіжного заходу на інший запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою.

Подане клопотання мотивує тим, що обов`язок доказування обрання запобіжного заходу покладений на прокурора. Вважає, що доводи прокурора що вона може порушувати умови застосування запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, без надання доказів є неприпустимим. Оцінка доказів суддею має ґрунтуватися на приписах закону, зокрема ст. 94 КПК України.

Вказує на те, що доводи прокурора ОСОБА_6 є припущеннями, оскільки йому невідомо про те, чи в майбутньому вона може порушити умови запобіжного заходу, чи ні.

Вважає що суд має всі підстави для застосування до неї запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Прокурор відносно задоволення клопотання заперечував. Вказав, що на його думку ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу до обвинуваченого не змінилися, розмір застави є співмірним, а тому просив відмовити в задоволенні клопотання.

Захисник просив застосувати до обвинуваченої запобіжний захід у виді домашнього арешту, вважає його достатнім для забезпечення належної поведінки обвинуваченої зважаючи на ризики встановлені судом.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клпотання, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог частини 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні Миронівського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження № 0000249 від 01.08.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Миронівка Київської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України.

Ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області 20.11.2025 ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування до 24.12.2025.

18.12.202 до Миронівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000249 від 01.08.202 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України.

Кримінальну справу у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 01 серпня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000249, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України, призначено до підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 23.12.202 обвинуваченій ОСОБА_4 продовжений запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 21 лютого 2026 року включно.

Обвинуваченій ОСОБА_4 визначений розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 50 (п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімумів для працездатних осіб, що складає 151 400 (сто п`ятдесят одну тисячу чотириста) гривень, на підставі ч.5 ст.194 КПК України покладні обовязки у разі внесення застави.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ухвала суду від 23 грудня 2025 року, мотивована тим, що суд вважає, що ризик переховування від суду продовжує існувати, з огляду на обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, тож у разі визнання винуватою, їй може загрожувати покарання у виді реального позбавлення волі. При оцінці наявності цього ризику слід враховувати практику ЄСПЛ, згідно з якою суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Отже, міра покарання, яка може бути призначена обвинуваченій, у випадку визнання її винуватою, хоча і не може бути визначальним фактором, але враховується при оцінці такого ризику.

Також, суд вважає, що ризик вчинення інших кримінальних правопорушень зберігається, на що вказує те, що що 28.06.2024 до Миронівського районного суду Київської області скеровано обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Судом встанолено, що ОСОБА_4 являється особою середнього віку та в ході досудового розслідування не здобуто будь-яких даних, які б вказували на наявність в неї хвороби, яка б унеможливлювала застосування відносно неї відповідного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зареєстрована та фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , на утриманні має неповнолітню доньку - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , малолітнього сина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , малолітнього сина - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , постійне місце роботи відсутнє.

У ході розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд дійшов висновку, що ризики, встановлені при вирішенні питання про застосування до обвинуваченої запобіжного заходу та продовження строку його дії, не зменшились, продовжують існувати, та у судовому засіданні прокурором доведено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченої під вартою.

Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченої під вартою та стороною захисту в судовому засіданні такі відомості не надані.

На даний час суд не вбачає надмірної тривалості тримання обвинуваченої під вартою, приймає до уваги тяжкість пред`явленого їй обвинувачення з сукупністю ризиків, які продовжують існувати. Тому, таке обмеження права обвинуваченої на свободу, суд вважає таким, що не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Згідно з п.п. 3, 4 і 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного кримінального правопорушення; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила кримінальне правопорушення; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Також, суд звергає увагу, що обвинуваченій визначений розмір застави, менший, а ніж той, що просив прокурор у своєму клопотанні про продовження строку запобіжного заходу.

З огляду на викладене суд не знаходить підстав для задоволення клопотання обвинуваченої, щодо зміни запобіжного заходу на інший запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196, 201, 372, 375, 309 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000249 від 01.08.2025 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 15.01.2026.

Суддя ОСОБА_10