УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001321 від 17.11.2024, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно.

В обґрунтування клопотання вказано, що Відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001321 від 17.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідування установлено, що 17 листопада 2024 року приблизно о 14 годині 25 хвилин в місті Києві на перехресті проспекту Повітряних Сил із площею Солом`янською, автомобілем «Volkswagen-Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався по проспекту Повітряних Сил зі сторони вулиці Генерала Воробйова в напрямку вулиці Авіаконструктора Антонова, в першій (крайній правій) смузі, було здійснено наїзд на неповнолітнього ОСОБА_5 , який рухався на електросамокаті через проїзну частину в межах пішохідного переходу, справа-наліво відносно руху автомобіля, з подальшим наїздом на нього автомобіля «Chevrolet-Captiva», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який рухався по проспекту Повітряних Сил зі сторони вулиці Генерала Воробйова в напрямку вулиці Авіаконструктора Антонова, в другій (середній) смузі, позаду автомобіля «Volkswagen-Passat», д.н.з. НОМЕР_1 .

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди неповнолітній ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди.

Автомобіль «Chevrolet-Captiva», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 після ДТП зник з місця пригоди та в подальшому був встановлений за місцем проживання даного водія адресоюАДРЕСА_2.

Автомобіль «Volkswagen-Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , належить гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 .

17.11.2024 після проведення огляду автомобіль «Volkswagen-Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , було вилучено та поміщено на зберігання на територію спеціального майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП у місті Києві, розташованого за адресою: місто Київ, вулиця Гната Хоткевича, 20-Б.

17.11.2024 автомобіль «Volkswagen-Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Прокурор зазначив, що автомобіль «Volkswagen-Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки, відповідно до ст. 98 КПК України, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення у вигляді механічних пошкоджень, що є підставою для його арешту - тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування.

Відповідно до висновку експерта № 031-196-2024//КСЕ-19/111-24/73476-ІТ автомобіль Volksvagen Passat (р.н. НОМЕР_1 ) має такі основні пошкодження аварійного характеру зосереджені в передній правій та на правій бічній частині автомобіля.

Також прокурор вказав, що оскільки у вказаному кримінальному провадженні потерпілим є неповнолітній ОСОБА_5 , який загинув на місці пригоди, та відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, а тому під час майбутнього судового розгляду може виникнути необхідність у дослідженні вказаного речового доказу під час судового розгляду, а перебування вказаного вище речового доказу поза межами території спеціального майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП у місті Києві створює ризики та передумови його втрати, зміни, а також знищення, переховування з метою перешкоджання судового розгляду та притягнення винних осіб до встановленої законом відповідальності.

Окрім цього, на переконання сторони обвинувачення, вказане може призвести до встановлення обмежень конституційних прав сторін кримінального провадження й перешкоджання здійсненню ефективного досудового розслідування та кримінального провадження в цілому.

На підставі викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів, проведення необхідних експертиз транспортного засобу, прийняття законних рішень у кримінальному провадженні, прокурор просив накласти арешт на майно - автомобіль «Volkswagen-Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для забезпечення його зберігання на спеціальному майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП у місті Києві, розташованого за адресою: місто Київ, вулиця Гната Хоткевича, 20-Б., як речового доказу у кримінальному провадженні № 0001321 від 17.11.2024, з позбавленням права користування вказаним майном.

Також прокурором подано до суду доповнення до клопотання, в яких вказав, що у кримінальному провадженні № 0001321 від 17.11.2024 власнику автомобіля «Volkswagen-Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , арешт на який він просить накласти, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18.12.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відтак накладення арешту на автомобіль є необхідним не тільки задля забезпечення збереження речового доказу, а також й з метою забезпечення відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Від представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_7 до суду надійшли письмові заперечення, в яких він просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, обґрунтовуючи це тим, що 05.12.2025слідсим суддею Шевченківського районного суду м. Києва постановлено ухвалу про часткове скасування арешту на автомобіль «Volkswagen-Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , а саме скасовано заборону ним користуватися, тоді як правові підстави для повторного накладення арешту відсутні.

Оскільки прокурор та власник майна у судове засідання не з`явилися, що відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя ухвалив здійснювати розгляд справи без їх участі.

За правилами ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, в силу ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, арешт майна з огляду на положення, передбачені п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Встановлено, що Відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП у місті Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001321 від 17.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

17.11.2024 автомобіль «Volkswagen-Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

18.12.2025 власнику автомобіля «Volkswagen-Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Так, слідчий суддя приходить до висновку, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає вимогам ч. 1 ст. 98 КПК України і у встановленому закону порядку, визнано речовим доказом згідно постанови слідчого від 17.11.2024, а накладення арешту на нього є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому, слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

Як постанова про визнання вказаного майна речовим доказом так і клопотання про його арешт, з посиланням на встановлені у кримінальному провадженні фактичні обставини кримінального правопорушення, містять відповідні мотиви та підстави на обґрунтування висновку про відповідність такого майна ознакам речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України, зокрема посилання на те, що вказане у клопотанні майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий суддя також враховує, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

На підставі наведеного, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна, збереження їх як речових доказів, слідчий суддя вважає вірним застосувати арешт майна, з метою забезпечення можливості органу досудового розслідування провести необхідний комплекс розшукових, слідчих та процесуальних дій з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на майно - автомобіль «Volkswagen-Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для забезпечення його зберігання на спеціальному майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП у місті Києві, розташованого за адресою: місто Київ, вулиця Гната Хоткевича, 20-Б., як речового доказу у кримінальному провадженні № 0001321 від 17.11.2024, з позбавленням права користування вказаним майном.

Ухвала про накладення арешту виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1