Справа № 524/6978/24
Провадження № 1-кп/524/227/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

представника потерпілого - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7

законного представника неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження №0000500 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербки Семенівського району Полтавської області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, працюючого: ТОВ «Партнер», водій, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

27.05.2024 близько 19 години 10 хвилин ОСОБА_5 рухався вздовж спортивного майданчику, що розташований по вулиці Тараса Бульби, 25, м. Кременчук, де побачив, як під час гри підлітків у футбол м`яч відлетів та потрапив у припаркований неподалік майданчику автомобіль (належний третій особі). М`яч підійшов забрати неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У цей час між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, у ході якого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому. Реалізуючи свій протиправний умисел, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 наздогнав ОСОБА_7 , який тікав від нього, схопив однією рукою потерпілого за передпліччя лівої руки та з силою почав стискати та викручувати, доки його протиправні дії не припинили присутні на майданчику свідки. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 , відповідно до висновку експерта №632 від 30.05.2024 у потерпілого ОСОБА_7 утворилися тілесні ушкодження у вигляді: садна по внутрішній поверхні лівого передпліччя, яке за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Свою вину у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення ОСОБА_5 не визнав і пояснив, що 27.05.2024 він з товаришем йшов додому. У дворі будинку АДРЕСА_2 діти грали в футбол. М`яч, яким грали діти потрапив у машину. Підбіг потерпілий та хотів забрати м`яч. Зробили зауваження хлопцю, на що останній висловився нецензурною лайкою в їх бік. Він сказав хлопцю, що зараз його спіймає та надере вуха. Хлопець побіг. Він побіг за ним. Наздогнав хлопця коли той зупинився. Коли підбіг до потерпілого, той замахнувся на нього рукою. Він схопив цю руку та тримав її 2-3 секунди. Заперечує, що стискав чи викручував руку потерпілого, а також те, що саме внаслідок його дій потерпілий отримав тілесні ушкодження.

Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повній мірі доведена наступними зібраними та дослідженими судом доказами, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив суду, що 27.05.2024 року ввечері разом із хлопцями грали в футбол у дворі будинку 25 по вулиці Тараса Бульби. Хлопець на ім`я ОСОБА_9 ударив по м`ячу і той вилетів за межі майданчика та вдарився в автомобіль, що стояв поруч. Він побіг за м`ячем. Коли хотів забрати м`яч до нього підійшов обвинувачений та ще один чоловік. Обвинувачений хотів схопити його, але він відійшов. Потім обвинувачений погнався за ним, при цьому погрожував, кричав нецензурною лайкою та кидав у нього пакет. Коли наздогнав сильно схопив за руку. Він намагався вирватися. Втрутилися дорослі які були поруч;

- показаннями законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , яка пояснила суду, що потерпілий ОСОБА_7 її син. 27.05.2024 була вдома. Ввечері їй зателефонувала подруга та повідомила, що сина побив чоловік. Вона пішла на місце де відбулась подія, а саме: в двір будинку АДРЕСА_2 . Там побачила сина, який показав на обвинуваченого, як на особу, яка спричинила йому тілесні ушкодження. Вона підійшла до обвинуваченого та почала з ним розмовляти. Потім викликали поліцію. У сина були тілесні ушкодження на руці, за яку його схопив обвинувачений. Також повідомила, що їй передали відео подій, які відбувалися на спортивному майданчику, яке вона в подальшому передала працівникам поліції;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , яка пояснила суду, що 27.05.2024 року ввечері гуляла в дворі будинку 25 по вулиці Тараса Бульби. Хлопці грали в футбол. Хтось ударив по м`ячу та той потрапив у автомобіль. Потерпілий побіг за м`ячем. Потім між потерпілим і обвинуваченим виник конфлікт. Після цього бачила як обвинувачений біг за потерпілим і щось у нього кидав. Також бачила як обвинувачений схопив потерпілого чи то за руку, чи то за плече. Разом із іншими батьками, які перебували в дворі розбороняла обвинуваченого та потерпілого. Також повідомила, що потерпілий скаржився на біль у руці. Зателефонувала матері потерпілого та повідомила про те що сталося;

- рапортом інспектора чергового КРУП ГУНП в Полтавській області, відповідно до якого 27.05.2024 отримано заяву та зареєстровано ЄО за №10148 як інші тілесні ушкодження, а саме: в АДРЕСА_3 год невідомий чоловік наніс тілесні ушкодження ОСОБА_7 ;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27.05.2024, відповідно до якого ОСОБА_8 повідомила, що 27.05.2024 по вул. Т. Бульби в м. Кременчуці невідомий чоловік наніс тілесні ушкодження її неповнолітньому сину ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду місця події від 27.05.2024 та фототаблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто ділянку території біля буд. АДРЕСА_2 ;

- висновком експерта №632 від 30.05.2024, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_7 утворилися тілесні ушкодження у вигляді: садна по внутрішній поверхні лівого передпліччя, яке за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень;

- протоколом огляду відеозапису від 17.06.2024, скріншотами до відеозапису та диском з відеозаписом, відповідно до якого було оглянуто відеозапис, зроблений з мобільного телефону 27.05.2025;

- протоколом проведеного слідчого експерименту та фототаблицею до нього, відповідно до якого потерплий ОСОБА_7 показав яким чином йому були нанесені тілесні ушкодження;

- висновком експерта № 698 від 18.06.2025, відповідно до якого покази потерпілого ОСОБА_7 , дані ним під час проведення слідчого експерименту від 13.06.2024 по механізму, локалізації, кількості нанесених йому тілесних ушкоджень можуть відповідати даним судово-медичної експертизи на його ім`я;

- протоколом проведеного слідчого експерименту та фототаблицею до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 показала яким чином йому були нанесені тілесні ОСОБА_7 ;

- висновком експерта № 699 від 18.06.2025, відповідно до якого покази свідка ОСОБА_11 , дані нею під час проведення слідчого експерименту від 13.06.2024 по механізму, локалізації, кількості нанесених йому тілесних ушкоджень можуть відповідати даним судово-медичної експертизи на його ОСОБА_7 ;

- речовими доказами.

Зазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, є такими, що доповнюють одне одного, є належними допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд також враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 54 рішення у справі «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визначеним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (ст.5,8 Конвенції) тощо.

При формуванні такої позиції суд, окрім вище наведеного, враховує те, що постановою від 15 лютого 2018 року в справі № 357/14462/14-к Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду указав, що не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону ситуація, при якій підставою для визнання доказів недопустимими виступає якість змісту документів, а також те, що у постанові від 8 жовтня 2019 року у справі № 639/8329/14-к Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду вирішуючи питання про застосування правил статті 87 КПК до наданих сторонами доказів, зазначив, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті суд, вирішуючи питання щодо допустимості доказу з точки зору статті 87 КПК, має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим.

Вказані обставини у даному кримінальному провадженні не встановлені, що вказує на відсутність підстав для визнання доказів недопустимими.

Статтею 93 КПК України передбачено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Порушень положень Глави 4 КПК України в ході судового розгляду сторонами не доведено та судом не встановлено.

Тож суд, враховуючи вищевикладені докази, які були надані суду у ході розгляду кримінального провадження, які визнанні належними і допустимими, вважає висловлені стороною захисту доводи про однобічність та упередженість досудового розслідування сумнівними, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

Показання обвинуваченого про те, що тілесні ушкодження ОСОБА_7 він спричиняв, а також те, що діяв з метою самозахисту, оскільки потерпілий намагався нанести йому удар, суд оцінює критично, розцінюючи дану обставину як спосіб захисту, оскільки вони спростовуються переліченими вище та дослідженими судом доказами.

Натомість показання потерпілого про обставини нанесення йому тілесних ушкоджень узгоджуються з показаннями свідків та об`єктивно підтверджуються даними судово-медичних експертиз про характер, локалізацію і ступінь тяжкості нанесених йому тілесних ушкоджень.

Підстав для критичної оцінки показань потерпілого та свідків судом не встановлено, оскільки мотивів можливої нечесності та наявність серйозних приводів для обмовляння як підстав давати неправдиві свідчення суду не доведено, репутація осіб не дискредитована, довіра до їх показань не підірвана.

Надані стороною захисту докази, а саме показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які підтвердили що дійсно в дворі будинку 25 по вулиці Тараса Бульби 27.05.2024 року між потерпілим і обвинуваченим був конфлікт, бачили як обвинувачений біг за потерпілим, однак не бачили як і коли зупинився обвинувачений та потерпілий, на думку суду не є такими, що підтверджують не причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та його невинуватість.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані та досліджені судом докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності, та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку суд вважає, що ОСОБА_5 своїми діями, які виразились у спричиненні потерпілому ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України та його винуватість доведена згідно з критерієм «поза розумним сумнівом».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» був запозичений із правової системи загального права (Великобританія, США) та активно використовується Європейським судом з прав людини. Зокрема, у справі «Ушаков проти України» (рішення від 18.06.2015 року, заява №10705/12) Європейський суд з прав людини відзначив, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення. Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумніву, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому, розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим, а саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.

Як зазначено в ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно працює, його сімейний стан, стан здоров`я та вік.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого суд не встановив.

Зазначені обставини, які підлягають обов`язковому врахуванню, та дані про особу обвинуваченого у своїй сукупності, дають достатні підстави для висновку про те, що ОСОБА_5 має бути призначене покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, у виді штрафу в максимальному розмірі, що передбачений санкцією статті, яка передбачає відповідальність за вчинене.

Призначене покарання буде відповідати як ступеню тяжкості вчиненого злочину, так і загальним засадам призначення покарань, вимогам законності та справедливості, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Речові докази: DVD-R диск із відеозаписом за 27.05.2024 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_14