Справа № 194/1679/25
Провадження № 1-кп/194/256/25
В И Р ОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 року м. Тернівка Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 , (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 серпня 2025 року за № 0000376, у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Павлоград, Дніпропетровської області, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 25.04.2024 Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ст. 126-1 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 150 годин (знятий з обліку 13.12.2024 у зв`язку із відбуттям призначеного покарання);

- 06.02.2025 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.389 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 1 рік. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_6 , з якою він перебуває у сімейних відносинах, спільно проживають за адресою: АДРЕСА_1 , однією сім?єю, але не перебувають у шлюбі між собою, пов?язані спільним побутом, мають взаємні права та обов?язки, що призвело до психологічних страждань ОСОБА_6 .

Зокрема, ОСОБА_5 09.06.2025 приблизно о 16 годині 00 хвилин перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , у стані алкогольного сп?яніння, висловлювався на адресу співмешканки ОСОБА_6 грубою нецензурною лайкою, та принижував її, чим повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення за аналогічне правопорушення, вчинив домашнє насильство. Відповідно до постанови Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 16.06.2025 ОСОБА_5 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності, за ч.3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (Вчинення домашнього насильства).

Крім того, 11.06.2025 ОСОБА_5 приблизно о 13 годині 00 хвилин знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , висловлювався на адресу співмешканки ОСОБА_6 грубою нецензурною лайкою, ображав та принижував її, чим повторно протягом року після накладання адміністративного стягнення за аналогічне правопорушення, вчинив домашнє насильство. Відповідно до постанови Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15.07.2025 ОСОБА_5 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (Вчинення домашнього насильства).

Також, 12.06.2025 ОСОБА_5 о 07 годині 00 хвилин перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , у стані алкогольного сп?яніння висловлювався нецензурною лайкою на адресу співмешканки ОСОБА_6 , ображав та принижував її, чим повторно протягом року після накладання адміністративного стягнення за аналогічне правопорушення, вчинив домашнє насильство. Відповідно до постанови Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15.07.2025 ОСОБА_5 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (Вчинення домашнього насильства).

Крім того, 17.07.2025 ОСОБА_5 о 15 годині 10 хвилин перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , у стані алкогольного сп?яніння висловлювався нецензурною лайкою на співмешканки ОСОБА_6 , ображав та принижував її. Постановою суду від 12.09.2025 ОСОБА_5 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (Вчинення домашнього насильства).

Не припиняючи свої умисні протиправні дії, направлені на вчинення домашнього насильства, ОСОБА_5 19.08.2025 приблизно о 22 годині 30 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , у стані алкогольного сп?яніння, усвідомлюючи дій, маючи прямий умисел спрямований на вчинення домашнього насильства, вчинив дії психологічного насильства щодо своєї співмешканки ОСОБА_6 , з якою вони спільно проживають однією сім?єю, але не перебувають у шлюбі між собою, а саме висловлювався на її адресу грубою нецензурною лайкою, ображав та принижував її, на зауваження про припинення своїх дій не реагував.

Внаслідок дій ОСОБА_5 у ОСОБА_6 наявні тривалі, інтенсивні й негативні за своїми проявами психологічні (моральні) страждання.

Отже, у період часу з 09.06.2025 по 19.08.2025 ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння умисно, систематично вчиняв психологічне насильство стосовно своєї співмешканки ОСОБА_6 , з якою вони перебувають у сімейних відносинах, спільно проживають за адресою: АДРЕСА_1 однією сім?єю, але не перебувають у шлюбі між собою, пов?язані спільним побутом, мають взаємні права та обов?язки, що призвело до психологічних страждань ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав себе винним, розкаявся у вчиненому та пояснив, що дійсно за своєю адресою мешкає з ОСОБА_6 , яка є переселенкою з Луганської області. З останньою постійно сваряться та інколи випивають спиртні напої. Конфлікти у них словесні без вчинення фізичного насильства.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні показала, що ОСОБА_5 є її співмешканцем, з яким вони разом проживають. Так як вона переселенка та не має власного житла, проживає разом з обвинуваченим та його батьком. ОСОБА_5 зловживає алкогольними напоями та постійно вчиняє щодо неї психологічне насильство, ображає, виражається нецензурною лайкою в її адресу, вона постійно страждає на панічні атаки та не спить вночі. В період часу з червня по серпень 2025 регулярно викликала працівників поліції, які складали на обвинуваченого протоколи про адміністративне правопорушення за вчинення домашнього насильства щодо неї.

Винність обвинуваченого в скоєнні інкримінованого ним діянні знайшла своє підтвердження та підтверджується, окрім показів обвинуваченого та потерпілої, наступними дослідженими у судовому засіданні доказами:

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення потерпілої ОСОБА_6 від 21.08.2025;

копією постанови Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 16.06.2025, відповідно до якої ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн;

копією постанови Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15.07.2025, відповідно до якої ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн;

копією постанови Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15.07.2025, відповідно до якої ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн;

копією постанови Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 12.09.2025, відповідно до якої ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн;

висновком судово-психологічної експертизи № 101/08/25 від 01.09.2025 згідно якої встановлено, що внаслідок дій ОСОБА_5 у ОСОБА_6 наявні тривалі, інтенсивні й негативні за своїми проявами психологічні (моральні) страждання.

Так, безперечним доказом вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, є показання потерпілої ОСОБА_6 , яка прямо вказала на обвинуваченого ОСОБА_5 , як на особу, яка вчинила відносно неї домашнє насильство, що полягало у вчиненні психологічного насильства.

Усі безпосередньо досліджені судом докази, є належними, допустимими та достовірними, та у своїй сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку підтверджують факт вчинення ОСОБА_5 , інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.

Ураховуючи вищевикладене суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні умисних дії, що виразилися в домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань потерпілої особи. Його дії слід кваліфікувати за ст. 126-1 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винної, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст. 1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 , вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, є раніше судимим за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, офіційно не працевлаштований, утриманців не має, перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом F70.0, проте відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №415-к від 03.10.2025, ОСОБА_5 в період інкримінованого йому діяння виявляв та виявляє психічний розлад у формі легкої розумової відсталості та під час інкримінованого йому діяння та нині він міг та може усвідомлювати свої дії і керувати ними. Застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру не потрібно. За місцем проживання характеризується негативно, згідно характеристики, що видана начальником ЖРЕД-6 вих.№212 від 22.08.2025, зі слів сусідів неодноразово з квартири, де мешкає ОСОБА_5 доносяться гучні крики, бійки.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття.

Згідно з вимогами ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення повторно та особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Із врахуванням ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи обвинуваченого ОСОБА_5 , враховуючи наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, думки потерпілої, яка підримала позицію прокурора щодо призначення покарання у виді обмеження волі, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді обмеження волі у межах санкції ст. 126-1 КК України, за якою кваліфіковано його дії.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 69-1 КК України, судом не встановлено.

Судом також встановлено, що обвинувачений засуджений вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2025 року за ч.2 ст.389 КК України до обмеження волі строком 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Вказане кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, обвинувачений вчинив після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, призначеного вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2025 року.

Тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід визначити остаточне покарання за сукупністю вироків за правилами ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2025 року у виді обмеження волі.

Таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Клопотань про обрання запобіжних заходів не заявлено.

Цивільний позов не заявлений.

Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст.ст. 118, 122 КПК України.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2025 року та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді обмеження волі строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту фактичного затримання при виконанні вироку.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави, витрати за проведення судово-психологічної експертизи, оформлену висновком експерта № 101/08/25 від 01.09.2025 року, у розмірі 9600 грн.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1