Провадження № 1-кс/185/813/25
У Х В А Л А

20 вересня 2025 року слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , старшого слідчого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , у присутності підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування до підозрюваного в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 115, ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Веселе, Межівського району Дніпропетровської області, українцю, громадянину України, з середньою освітою, не одруженому, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не маючому, зареєстрованому в АДРЕСА_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимому, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою -

В С Т А Н О В И В

Клопотанням слідчого, яке надійшло до суду 20 вересня 2025 року, погодженим прокурором Межівського відділу Шахтарської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , порушується питання про застосування до підозрюваного в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Відповідно до матеріалів, якими слідчий обґрунтовує клопотання, ОСОБА_6 на початку серпня 2025 року (точної дати в ході досудового слідства не встановлено), близько 15:00 годин, знаходячись на АДРЕСА_1 , в одній із кімнат покинутого домоволодіння, побачив два предмети, схожі на бойові припаси, після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, ОСОБА_6 , у цей же день та час, реалізовуючи свій протиправний умисел направлений на незаконне придбання, носіння, та в подальшому зберігання бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, підняв вказані предмети, таким чином придбав бойові припаси та в подальшому переніс їх до місця свого проживання, що знаходиться за адресою будинок АДРЕСА_1 , таким чином ОСОБА_6 без передбаченого законом дозволу переніс та зберігав бойові припаси.

Таким чином, ОСОБА_6 , порушуючи вимоги Постанови КМУ №576 «Про затвердження Положення про дозвільну систему» від 12.10.1992 року, порушуючи наказ МВС №622 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» від 21.08.1998 року незаконно придбав, переніс та зберігав бойові припаси без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_6 , що виразились у носінні, зберіганні та придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_6 виник прямий умисел на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 .

Так, 17.09.2025 близько 18:00 годин, ОСОБА_6 , прийшов на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_7 , та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, попередньо маючи при собі бойовий припас у вигляді ручної осколкової гранати, марка та модель якої встановлюється, та реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння смерті особі, яка як йому було достовірно відомо, перебувала на території вказаного домоволодіння, де між ним та ОСОБА_7 , виникла словесна сварка, у ході якої ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_7 , бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, розуміючи вибухові властивості бойового припасу, який призначений для ураження живої сили, привів її в бойову готовність шляхом висмикування запобіжної чеки (металевого кільця), після чого відпустив запобіжну скобу та підійшовши до житлового будинку, кинув її у вікно зальної кімнати, в результаті чого стався вибух всередині будинку.

Тим самим ОСОБА_6 , виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочинного наміру до кінця.

Підозрюваний ОСОБА_6 вважаючи що досяг своєї злочинної мети, залишив місце вчинення злочину, однак наслідки його єдиного злочинного наміру у вигляді умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_7 не настали, з причин, що не залежали від його волі, оскільки останній вчасно вжив заходів щодо збереження свого життя.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

19.09.2025 ОСОБА_6 у порядку ст. ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Вина ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме:

1. Протоколом огляду місця події від 17.09.2025, під час проведення якого у житловому будинку, в зальній кімнаті, було виявлено та вилучено: одне кільце від гранати невстановленого типу поміщений до с/п PSP1165117, спусковий важіль поміщений до с/п PSP 1165119 та магнітний збір поміщений до с/п PSP1165120. При огляді підвального приміщення (погребу) було виявлено та вилучено: спусковий важіль, від гранати невстановленого типу, поміщений до с/п CRI1140046, магнітний збір поміщений до с/п CRI1140047.

8.2. Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 18.09.2025, який пояснив, що 16.09.2025 близько 15.00 год. за місцем його проживання, в стані алкогольного сп`яніння прийшов ОСОБА_6 , який проживає по сусідству, тримаючи в руках предмет схожий на гранату, почав наказувати потерпілому, щоб останній дав йому грошові кошти на власні потреби, на що останній відмовив та боячись за своє життя, сховався в приміщення житлового будинку. Знаходячись в приміщенні житлового будинку, ОСОБА_7 почув вибух, який пролунав на території подвір`я, як виявилось, ОСОБА_6 вкинув гранату до погребу, від чого вона вибухнула.

9.17.09.2025 близько 17.00 год. за місцем проживання потерпілого знову прийшов ОСОБА_6 в стані алкогольного сп`яніння, тримаючи в руці предмет схожий на гранату, повторно почав вимагати в ОСОБА_7 грошові кошти, на що останній відмовив та сховався у житловому будинку. Спостерігаючи з вікна зальної кімнати житлового будинку, ОСОБА_7 почув, як ОСОБА_6 викрикує погрози підірвати потерпілого, у випадку якщо тай не дасть йому грошові кошти на власні потреби. Усвідомлюючи, що ОСОБА_7 не погоджується на прохання ОСОБА_6 , останній кинув у вікно житлового будинку предмет схожий на гранату, внаслідок чого, в зальній кімнаті житлового будинку пролунав вибух.

3. Протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_8 від 19.09.2025, який пояснив, що проживає разом зі своїм старшим братом ОСОБА_7 16.09.2025 близько 15.00 год., знаходячись за місцем проживання свого брата, за адресою: АДРЕСА_1 , побачив, що до вказаного домоволодіння прийшов ОСОБА_9 , який тримав в руках предмет схожий на гранату. ОСОБА_9 почав вимагати в ОСОБА_7 грошові кошти, після чого останній зайшов до житлового будинку. Коли ОСОБА_8 лишився наодинці з ОСОБА_10 , останній запропонував йому продемонструвати фокус, після чого кинув до погребу гранату, яку приніс з собою, внаслідок чого остання вибухнула.

Наступного дня, тобто 17.09.2025 року близько 17.00 год., за вищевказаною адресою повторно прийшов ОСОБА_9 , який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, тримаючи в руці предмет схожий на гранату, почав вимагати у ОСОБА_7 грошові кошти, погрожуючи розправою, шляхом підриву гранати. Злякавшись за своє життя, ОСОБА_7 сховався у житловому будинку, а неповнолітній ОСОБА_8 забіг за будівлю домоволодіння, де почув гучний вибух, як виявилось згодом, ОСОБА_9 кинув гранату у вікно житлового будинку, де вона вибухнула.

4. Речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

З огляду на викладене, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стало те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний ОСОБА_6 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- незаконного впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий та прокурор у судовому засіданні підтримали клопотання, просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_6 підозру не визнав, прохає застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник адвокат ОСОБА_5 , просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання слідчого, зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, проаналізувавши та зіставивши результати розгляду клопотання слідчого між собою, та в сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням приходжу до наступного висновку.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.

Слідчим доведено, що відносно підозрюваного ОСОБА_6 , проводиться досудове розслідування, оскільки дані факти за № 0000315 від 19.09.2025 року зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

Встановлено, що ОСОБА_6 , було затримано 18 вересня 2025 року о 16:51 год. працівниками поліції, тому згідно ст. 209 КПК України момент затримання вважається о 16:51 год. 18 вересня 2025 року.

19 вересня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 , ч.1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

19 вересня 2025 року підозрюваним було отримано копію клопотання з доданими матеріалами про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування; незаконно впливати на свідків, потерпілих по даному кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Так статтею 178 КПК України зазначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

На виконання вказаних вимог Закону, відповідно до матеріалів клопотання відносно ОСОБА_6 останній є особою, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від семи до п`ятнадцяти років. Зі слів підозрюваного він не одружений, не має на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей, раніше не судимий.

Суд вважає цілком доведеним існування як ризику переховування від слідства, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні і можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.

Крім того, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Враховуючи те, що обґрунтованість підозри підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю вагомих доказів, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений слідчим суддею, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 , кримінальних правопорушеннь, що йому інкримінуються.

Відтак, приходжу до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим не може бути застосованим відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, не застосовує можливість внесення застави, оскільки ОСОБА_6 , підозрюється, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 184, 186, 193, 196, 197, 309, 372, 395 КПК України

П О С Т А Н О В И В

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Веселе, Межівського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не маючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту затримання, а саме з 16:51 год. 18 вересня 2025 року до 16 год. 51 хв. 16 листопада 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Cлідчий суддя: ОСОБА_1