Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2252/22
Номер провадження 1-кс/711/959/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси заяву захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 в об`єднаній кримінальній справі № 711/2252/22 (кримінальні провадження № 0000951, № 0001510, № 0003720) про відвід судді ОСОБА_7 ,

УСТАНОВИВ :

Придніпровським районним судом м. Черкаси здійснювався розгляд об`єднаної судом кримінальної справи № 711/2252/22 (кримінальні провадження № 0000951 від 26.05.2022 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України;№ 0001510 від 25.07.2022 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України;№ 0003720 від 30.10.2020 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 3, 4 ст. 191 КК України, ОСОБА_11 ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 191 КК України,ОСОБА_12 за ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 191 КК України, ОСОБА_13 за ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 191 КК України).

У судовому засіданні 24.04.2025 захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 подав та оголосив заяву про відвід головуючого у справі судді ОСОБА_7 у зв`язку з існуванням передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України інших обставин, що викликають сумнів у безсторонності та неупередженості суду при розгляді справи.

Заява обґрунтована наступними обставинами. Так, захисником ОСОБА_6 в межах підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні в частині обвинувачення ОСОБА_10 подано ряд скарг в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України на постанови прокурора та слідчого і заперечень в порядку ч. 3 ст. 309 КПК України проти ухвал слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси. Також 14.02.2023 захисник подав письмове клопотання про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_10 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, на яке від прокурора 18.07.2023 надійшло письмове заперечення. У межах розгляду клопотання захисник також подавав додаткове клопотання від 23.03.2023, письмове обґрунтування від 27.09.2025 з доданими доказами, доповнення до клопотання від 27.09.2023 з цього приводу, та 08.05.2024 перелік доказів, наявних у сторони обвинувачення. Разом з тим, на думку заявника, суд при вирішенні клопотання про закриття провадження безпідставно та необґрунтовано надав перевагу саме запереченням прокурора, застосувавши положення ч. 8 ст. 615 КПК України в наведеній прокурором редакції, які, на переконання захисту, не мають застосовуватися до цього кримінального провадження через повідомлення у ньому ОСОБА_8 про підозру 31.01.2022, тобто до дати введення воєнного стану.

Крім того, у заяві про відвід захисник зазначив, що наведені стороною захисту доводи про порушення стороною обвинувачення вимог КПК України щодо вчинення окремих процесуальних дій і обрахування строків досудового розслідування суд безпідставно не врахував і оцінки їм не надав. Так, суд при розгляді клопотання про закриття провадження не врахував положення ст. 219 КПК України та внесених протягом 2022-2023 років змін до цієї норми, що призвело до ухвалення 26.11.2024 рішення про відмову у задоволенні клопотання.

Разом з тим, на переконання захисника, ухвала суду від 26.11.2024 не містить відомостей чому суд надав перевагу суперечливим і необґрунтованим доводам прокурора і відкинув письмові вимоги, доводи і докази захисту, не повідомивши причини їх відхилення, а також причин зміни судом предмета доказування.

Вказаним, як стверджував заявник, було порушено право ОСОБА_10 на правову визначеність та легітимні очікування на застосування практики ЄСПЛ, п. 5 ст. 9 КПК України та правових позицій Верховного Суду, що були обраним ефективним способом захисту.

Незважаючи на те, що ухвала від 26.11.2024 не підлягає апеляційному оскарженню, захисник акцентував увагу на застосуванні судом при її винесенні закону, який не підлягає застосуванню, допустив незастосування закону, який підлягав застосуванню, та істотні порушення, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення. На переконання захисту, суд дійшов певних висновків, на підставі яких висловив в ухвалі категоричні судження про відсутність жодних порушень і законність прийнятих у подальшому у вказаному кримінальному провадженні процесуальних рішень. Ухвала суду дублює доводи, висловлені прокурором у запереченнях, та містить посилання не лише на процесуальні рішення і документи з первинного кримінального провадження № 0003720, в якому ОСОБА_10 набула статусу підозрюваної, а й на матеріали похідного кримінального провадження № 0001510, до яких вона стосунку не має. Висновки суду, що викладені в ухвалі, сторона захисту вважала безпідставними, упередженими та недостовірними і такими, що не відповідають фактичним матеріалам трьох об`єднаних кримінальних проваджень.

У підсумку сторона захисту має сумніви, що вказаний склад суд, зазначивши в ухвалі про відсутність жодних порушень, у подальшому по-іншому оцінить і врахує доводи сторони захисту з приводу наведених обставин і допущених стороною обвинувачення на стадії досудового розслідування істотних процесуальних порушень, а також надасть обґрунтовану оцінку рішенням слідчих суддів, заперечення щодо яких подані стороною захисту.

У зв`язку з викладеним, сторона захисту після ознайомлення зі змістом ухвали від 26.11.2024 вбачає в діях суду наявність передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України інших обставин, які викликають сумнів в неупередженості суду, що несумісно з їхніми легітимними очікуваннями.

У заяві про відвід захисник ОСОБА_6 також посилався на рішення Конституційного Суду України від 26.06.2013 у справі № 1-7/2013, ряд рішень ЄСПЛ у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Сорінг проти Об`єднаного Королівства», «Делькур проти Бельгії», «Аксой проти Туреччини», «Лелас проти Хорватії».

На думку заявника, відсутність в ухвалі від 26.11.2024 відомостей про номер справи і судового провадження щодо ухвал слідчих суддів про продовження строків досудового розслідування кримінальних проваджень свідчить про недослідження судом як цих ухвал, так і інших доказів, наданих ОСОБА_10 13.10.2023.

За висновками заяви про відвід дії головуючого судді ОСОБА_7 мають ознаки упередженості та незабезпечення безсторонності і призвели до порушення прав і законних інтересів обвинуваченої ОСОБА_10 , у тому числі права на справедливий суд, легітимні очікування та юридичну (правову) визначеність, що слід вважати доказом неможливості виключення поза розумним сумнівом ризику продовження цих порушень і надалі, в разі розгляду справи цим же складом суду.

Згідно з ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2025, заява про відвід у справі № 711/2252/22 (провадження № 1-кс/711/959/25) передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 .

Суддя ОСОБА_7 , як особа, якій заявлено відвід, в судові засідання не з`явилась, про розгляд заяви про відвід була повідомлена у належний спосіб.

Суддею визнано за можливе здійснювати розгляд заяви про відвід за відсутності особи, якій заявлено відвід судді ОСОБА_7 .

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 , з яким погодилася обвинувачена ОСОБА_5 , підтримав заявлений відвід з наведенням доводів, викладених у його заяві від 14.02.2025. Наголосив, що підставою для відводу слугувало не саме рішення судді ОСОБА_7 від 26.11.2024, а те, як саме воно було ухвалене. Під час розгляду клопотання про закриття кримінального провадження інші учасники підтримали позицію адвоката ОСОБА_6 , суд натомість вказав в ухвалі, що вони покладались на розсуд суду. Наполягав на тому, що суд взяв до уваги лише доводи прокурора, тому прийняте 26.11.2024 рішення про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України перешкодить нинішньому складу суду прийняти у подальшому законне рішення. Вважав, що в ухвалі викладені не мотиви суду про відсутність підстав для закриття за п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, а узагальнені висновки про відсутність порушень взагалі.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про відвід головуючого судді ОСОБА_7 , вказав, що зміст заяви фактично зводиться до незгоди із прийнятим суддею рішенням від 26.11.2024 про відмову у задоволенні клопотання захисника про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, яке апеляційному оскарженню не підлягає. Зазначив також, що заява не містить обґрунтування обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, та належного мотивування. У заяві відсутні доводи на спростування презумпції неупередженості судді та посилання на докази наявності у головуючого певної особистої заінтересованості, прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. На думку прокурора, наведені у заяві припущення про існування відповідних обставин не підтверджені належними, достатніми і допустимими доказами. У зв`язку з викладеним просив відмовити у задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_7 .

За клопотанням захисника ОСОБА_6 суд також дослідив ряд документів з матеріалів об`єднаної судової справи, що пов`язані з доводами клопотання захисту про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Заслухавши пояснення захисника адвоката ОСОБА_6 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які брали участь у розгляді заяви, дослідивши зміст заяви про відвід, вивчивши матеріали справи, в тому числі за клопотанням захисника ОСОБА_6 суд дійшов наступних висновків.

Положеннями статей 75, 76 КПК України, передбачено вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, та обставин, за яких суддя не має права брати участь у кримінальному провадженні.

Обставини, на які посилається захисник ОСОБА_6 у заяві про відвід судді ОСОБА_7 , за своєю суттю є іншими обставинами, які викликають сумнів у неупередженості судді, що передбачено п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Закон України «Про судоустрій та статус суддів» гарантує кожному захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Конституцією України передбачено закріплення однієї з найважливіших гарантій забезпечення та захисту прав та свобод особи - це право на судовий захист.

Європейською Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 року (далі Конвенція) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п. 1 ст. 6).

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував на існування двох елементів безсторонності суду: суб`єктивної, яка полягає у тому, щоб жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість, а також об`єктивної, що передбачає існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього.

У справі «Білуха проти України» (пункт 49 рішення від 09 листопада 2006 року) ЄСПЛ зазначив, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. За об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Зазначену позицію закріплено у рішенні Великої Палати Верховного суду від 04.02.2020 у справі № 908/137/18, де вказано, що для задоволення відводу за об`єктивним критерієм мають бути не щонайменші сумніви одного з учасників справи, а достатні підстави вважати, що суддя не є безстороннім або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи.

Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді, але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази. Особиста думка або незгода з рішеннями судді не є доказом упередженості. У будь-якому випадку, припущення щодо упередженості є правовим питанням, яке має бути винесеним на розгляд суду. За виключенням надзвичайних обставин, заява про справжню або можливу упередженість не є питанням поведінки судді.

Отже, існує презумпція неупередженості судді, а протилежне необхідно доводити належними та допустимими доказами.

З огляду на зазначене вище, ЄСПЛ у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Таким чином, визначаючись щодо наявності підстав для відводу головуючого судді у цьому кримінальному провадженні, суд враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей п. 1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу.

Суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді (суддів) під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді (суддів), які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його (їх) безсторонність.

Разом з тим, надаючи оцінку об`єктивності судді під час вчинення ним процесуальних дій, необхідно виходити з таких критеріїв: чи вільний суддя під час виконання ним своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє його поведінка у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялись суддею дії, які можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.

При об`єктивному підході до встановлення наявності/відсутності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність, зважаючи на безпосередню поведінку судді.

В судовому засіданні встановлено, що підставою для заявлення відводу головуючому судді ОСОБА_7 слугувало її рішення про відмову у задоволенні клопотання захисника про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України в частині обвинувачення ОСОБА_10 .

Однак за підсумками детального аналізу наведених у заяві про відвід підстав, які, на переконання заявника, викликають сумніви в неупередженості судді ОСОБА_7 , суд вважає їх недостатніми для того, щоб піддати сумніву об`єктивність і неупередженість судді, якій заявлено відвід.

Як встановлено з матеріалів справи, 14.02.2023 захисник ОСОБА_6 подав письмове клопотання про закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_10 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В межах розгляду цього клопотання захисником 23.03.2023 також подано: клопотання про дослідження наявних у матеріалах справи процесуальних документів, доповнення до клопотання від 27.09.2023 з наведенням додаткових аргументів, додаткове обґрунтування обвинуваченої ОСОБА_10 від 27.09.2023 з додатками копіями матеріалів кримінального провадження, та перелік доказів від 09.04.2024, які необхідно дослідити в межах розгляду клопотання про закриття кримінального провадження.

У свою чергу прокурор 18.07.2023 надав до суду письмове заперечення з додатками (процесуальними документами з матеріалів кримінального провадження) на клопотання від 14.02.2023 та клопотання від 26.11.2024 про долучення до судового провадження частини матеріалів кримінальних проваджень (письмових доказів).

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.11.2024 відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України. На підставі наведеного в ухвалі аналізу доводів сторін суд дійшов висновку про те, що загальний строк досудового розслідування не порушений.

У подальшому судові засідання в об`єднаній кримінальній справі № 711/2252/22 неодноразово відкладалися за клопотаннями окремих обвинувачених та їхніх захисників.

24.04.2025 захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 заявив відвід головуючому у справі судді ОСОБА_7 у зв`язку з наявністю обставин, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

Як вбачається з ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.11.2024, суд виклав доводи сторін і власні мотиви та аргументи, на підставі яких дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання через відсутність порушень загального строку досудового розслідування.

Відомостей про ухвалення суддею ОСОБА_7 рішення від 26.11.2024 з порушеннями вимог статей 314-315, 372-376 КПК України ні матеріали справи, ні заява про відвід не містять.

Статтею 22 КПК України закріплено принцип змагальності кримінального процесу, відповідно до якого сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав , тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Частиною другою статті 392 КПК України не передбачена можливість окремого оскарження в апеляційному порядку ухвал, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Тому обставини, викладені у заяві про відвід, стосовно неправильного застосування судом при винесенні ухвали від 26.11.2024 кримінального закону, а також допущення судом першої інстанції істотних порушень вимог кримінального процесуального закону можуть бути перевірені судом апеляційної інстанції відповідно до статей 407-412 КПК України під час апеляційного перегляду судового рішення, ухваленого за результатами розгляду кримінального провадження у разі незгоди скаржника з ним.

Натомість незгода учасників справи із прийнятими суддею рішеннями не є підставою для відводу. Сам по собі факт незгоди учасників справи із прийнятими судом (суддею) рішеннями, не є обставинами, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, враховуючи норми ст. 75-76 КПК України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 10 Постанови №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення в порядку, визначеному процесуальним законом.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

На переконання суду, заявник адвокат ОСОБА_6 у заяві про відвід не навів жодних аргументованих та вмотивованих доказів, які б могли свідчити про упередженість головуючого судді при розгляді об`єднаної кримінальної справи № 711/2252/22, а обставини, на які посилається захисник, фактично зводяться до незгоди з прийнятим судом рішенням та викладеними в ньому висновками, і є недостатніми для того, щоб піддати сумніву об`єктивність і неупередженість судді, якій заявлено відвід. Доказів надання судом явної переваги чи прихильності одній із сторін справи заявником не надано, посилання на такі у заяві про відвід відсутні.

Доводи заявника про використання судом в ухвалі формулювань, вжитих раніше прокурором у письмових запереченнях, не свідчать про особисту упередженість судді щодо сторони захисту чи її необ`єктивність, а зводяться фактично до незгоди з ухваленим головуючим суддею рішенням. При цьому внутрішні емоційно-вольові відчуття заявника з того чи іншого питання без певних доказів чи інформації на їхнє підтвердження не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, та не вказують на неможливість винесення конкретним суддею законного рішення за результатами розгляду кримінального провадження.

Суд також наголошує, що КПК України чітко визначає порядок та межі перегляду судових рішень, ухвалених судом першої інстанції, зокрема, правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин. З огляду на це, суд, розглядаючи заяву про відвід, не уповноважений надавати оцінку рішенню іншого судді з точки зору його законності, обґрунтованості та мотивованості, оскільки це є повноваженнями судів апеляційної та касаційної інстанції і не є предметом розгляду питання наявності передбачених законом підстав для відводу.

Таким чином, під час судового розгляду не встановлено обставин та будь-яких доказів упередженості головуючого судді ОСОБА_7 під час судового провадження, тому суд не вбачає обставин, які б свідчили про наявність підстав для її відводу від розгляду справи № 711/2252/22.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 100, 132, 174, 372-376, 392, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_7 в об`єднаній кримінальній справі № 711/2252/22 (кримінальні провадження № 0000951, № 0001510, № 0003720) за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 191, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1