Провадження №1-в/127/702/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника КНП «ВОКПЛ ім. акад. О. І. Ющенка ВОР» ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

особи, стосовно якої розглядається заява ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду № 12 заяву заступника директора з медико-соціальної реабілітації та правової допомоги Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О. І. Ющенка Вінницької обласної ради» ОСОБА_7 про припинення ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заступника директора з медико-соціальної реабілітації та правової допомоги Комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О. І. Ющенка Вінницької обласної ради» ОСОБА_7 про припинення ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Подання мотивоване тим, що за результатом огляду ОСОБА_6 комісією лікарів встановлено, що останній за своїм психічним станом у теперішній час не становить особливої суспільної небезпеки, а тому не потребує подальшого застосування примусових заходів медичного характеру.

Представник КНП «ВОКПЛ ім. акад. О. І. Ющенка ВОР» у судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити.

Прокурор вважала, що заява підлягає задоволенню.

ОСОБА_6 та її захисник - адвокат ОСОБА_5 не заперечували щодо задоволення заяви.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали подання, суд дійшов до такого висновку.

Пунктом 7 частини першої статті 537 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) визначено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема, про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення.

Зі змісту пункту 1 частини другої статті 539 КПК випливає, що у разі необхідності вирішення питання про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення відповідне клопотання (подання) подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Згідно з частиною першою статті 514 КПК продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування.

Відповідно до частини першої статті 95 КК продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру може здійснюватися судом також за заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, її захисника або законного представника у разі, якщо така особа за станом свого здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного нею незалежного лікаря-психіатра.

Частиною другою зазначеної статті регламентовано, що особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу.

Частиною третьою статті 95 КК визначено, що у разі припинення застосування примусових заходів медичного характеру через змінення психічного стану особи на краще, суд може передати її на піклування родичам або опікунам з обов`язковим лікарським наглядом.

З матеріалів заяви випливає, що ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 15.07.2025 ОСОБА_6 був змінений вид примусових заходів медичного характеру з примусового лікування у психіатричному закладі зі звичайним наглядом на примусові заходи медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги за місцем проживання.

Згідно з висновком комісії лікарів-психіатрів № 61 від 23.12.2025 ОСОБА_6 за своїм психічним станом у теперішній час не становить суспільної небезпеки, а тому не потребує подальшого продовження примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Аналізуючи вищевикладене, суд з урахуванням висновку комісії лікарів-психіатрів вважає за доцільне заяву задовольнити та припинити ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Керуючись статтями 371, 512, 514 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Припинити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: