Виноградівський районний суд Закарпатської області
__________________________________________________________________________
Справа № 299/1970/25
Номер провадження 1-кс/299/792/25
У Х В А Л А

02.10.2025 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участі заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Подане клопотання мотивовано тим, що ухвалою слідчого судді від 12.05.2025 року (справа № 299/1970/25) було накладено арешт на майно - радіостанції марки «BAOFENG», тепловізійний прилад марки «BUSHNELL», квадрокоптер марки «SJRC», предмет зовні схожий на ніж, 2 надувні матраци синього кольору.

На даний час Бекхем проходить службу в лавах ЗСУ, а ці речі йому необхідні для проходження служби.

З часу накладення арешту на майно слідчі дії щодо вказаних речей були проведені.

ОСОБА_3 неодноразово нагороджений та заохочувався.

У зв`язку з цим просить клопотання задоволити та скасувати арешт на майно.

Заявник ОСОБА_3 просив розгляд справи провести без представника.

Подане клопотання підтримав та зазначив, що наразі проходить службу в лавах ЗСУ. Наразі отримав короткотермінову відпустку. Тепловізор і квадрокоптер йому необхідний для виконання бойових завдань, оскільки такого спорядження не вистачає. Радіостанції та човни просив повернути, і такі він залишить вдома. Радіостанції цивільні і такі використовувати на лінії БЗ заборонено, оскільки вони легко прослуховуються.

Прокурор щодо клопотання заперечив.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши доводи клопотання, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні на підставі доданих до матеріалів клопотання письмових доказів встановлено, що слідчий СВ відділення поліції №1 Берегівського РВП ГНУП в Закарпатській області ОСОБА_6 здійснюючи досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000257 від 09.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, звернувся до слідчого судді з відповідним клопотанням.

Ухвалою слідчого судді від 12.02.2025 року (справа №299/1970/25) накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: 4 радіостанції марки «BAOFENG», тепловізійний прилад марки «BUSHNELL», квадрокоптер марки «SJRC», предмет зовні схожий на ніж, 2 надувні матраци синього кольору, які були вилучені 09.05.2025 року під час проведення обшуку житла, де проживає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 , з метою збереження речових доказів та проведення в подальшому судових експертиз.

Згідно положень абз. 2 ч. 1 ст. 174 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п.1 ч.6 ст.100 КПК України речові докази, які не містять слідів кримінального правопорушення у вигляді предметів, зберігання яких через громіздкість неможливо без зайвих труднощів повертаються власнику, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", п. п. 69 і 73). тобто має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя, суд повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частина друга вказаної норми закону передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Судом приймається до уваги, що на радіостанції марки «BAOFENG», тепловізійний прилад марки «BUSHNELL», квадрокоптер марки «SJRC», предмет зовні схожий на ніж, 2 надувні матраци синього кольору накладено арешт, вказане майно є речовим доказом.

Разом з тим тепловізійний прилад марки «BUSHNELL», квадрокоптер марки «SJRC» можуть бути використані військовослужбовцем ОСОБА_3 для відсічі агресії рф та з врахуванням принципу найменш обтяжливого втручання суд вважає за можливе передати вказані речі заявнику.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що клопотання слід задоволити частково та передати заявнику тепловізійний прилад марки «BUSHNELL», квадрокоптер марки «SJRC» на відповідальне зберігання, із позбавленням права відчужувати, попередивши його про необхідність збереження арештованого майна та, що в разі вчинення незаконних дій щодо майна, він може нести кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.

Керуючись ст.ст. 132, 174, 372 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання задоволити частково.

Тепловізійний прилад BUSHNELL та квадрокоптер марки SJRC передати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 на відповідальне зберігання із позбавленням права на відчуження майна, до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність збереження арештованого майна та роз`яснити, що в разі вчинення незаконних дій, він може нести кримінальну відповідальність за ст.388 КК України.

У задоволенні решти клопотання відмовити.

Ухвала не підлягає оскарженню, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1