Провадження №1-в/127/633/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 29.07.2025 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 1 ст. 111 Кримінального кодексу України (в редакції статті із змінами, внесеними згідно із Законами України № 1183-VII від 08.04.2014, № 1689-VII від 07.10.2014), із застосуванням ст. 69 Кримінального кодексу України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією частини майна, а саме грошових коштів в сумі 67000 російських рублів, 8910 російських рублів,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Клопотання мотивоване тим, що 29 липня 2025 року Вінницький міський суд Вінницької області ухвалив вирок, яким ОСОБА_4 було визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 Кримінального кодексу України (в редакції статті із змінами, внесеними згідно із Законами України № 1183-VII від 08.04.2014, № 1689-VII від 07.10.2014), та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з конфіскацією частини майна. 24 листопада 2025 року ухвалою Вінницького апеляційного суду, апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 29 липня 2025 року залишено без змін. Отже, 24 листопада 2025 року вирок набрав законної сили. Наразі ОСОБА_4 перебуває у ДУ "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)". 08 квітня 2022 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/7319/22 до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Строк тримання під вартою розпочався з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто з 11:50 год 06 квітня 2022. Строк попереднього ув`язнення відповідно до вироку суду зараховується у строк покарання, який становить 4 роки. Відповідно до частини 5 статті 72 Кримінального кодексу України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день. Таким чином, перебування ОСОБА_4 під вартою є відбутим строком покарання у виді позбавлення волі. Пункт 3 частини 3 статті 81 Кримінального кодексу України визначає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин. Три чверті від строку покарання, призначеного судом (чотири роки позбавлення волі), дорівнюють 3 (трьом) рокам позбавлення волі, що є меншим, ніж фактично відбутий ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення. Таким чином, оскільки ОСОБА_4 перебував під вартою понад 3 роки, наявні підстави для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, визначені статтею 81 Кримінального кодексу України. Відповідно до частини 2 статті 81 Кримінального кодексу України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Під час перебування під вартою засуджений дотримувався установленого режиму, не мав стягнень, не допускав порушень установленого порядку, сумлінно ставився до виконання покладених обов`язків, демонстрував прагнення до виправлення та самовдосконалення, критично оцінював свої дії. Його поведінка свідчить про стійке прагнення до виправлення, що відповідає вимогам частини 2 статті 81 Кримінального кодексу України. Крім того, вирок суду першої інстанції містить обставини, які підтверджують, що ОСОБА_4 під час судового розгляду висловив щире каяття та сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Ці та інші, наведені в клопотанні, обставини свідчать про те, що виконана умова частини 2 статті 81 КК України, за якою "умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення". Тобто, є підтверджені судами двох інстанцій обставини того, що засуджений ОСОБА_4 не лише усвідомив те, що вчинив злочин, не просто щиро каявся, а й довів своє виправлення. Мета кримінального покарання визначена у частині 2 статті 50 КК України, вже є досягнутою. Немає обґрунтованої потреби тримати засудженого ще чотири місяці у місцях позбавлення вол (призначений судом строк позбавлення волі спливає 05 квітня 2026 року). На підставі зазначеного, захисник засудженого ОСОБА_4 просить суд умовно-достроково звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі, визначеній частиною 2 та пунктом 3 частини 3 статті 81 КК України.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , клопотання підтримав та пояснив, що засуджений ОСОБА_4 характеризується посередньо, на даний час не працевлаштований, оскільки працевлаштування для осіб, які засудженні за вчинення державної зради, не передбачено, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи не заохочувався. Крім того, у нього є дружина та двоє малолітніх дітей. Вважає, що засуджений довів своє виправлення, а тому просить клопотання задовольнити.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він виправився, у нього є сім`я, малолітні діти, до дисциплінарної відповідальності не притягувався та не заохочувався. Підтримав клопотання адвоката ОСОБА_3 та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання, оскільки ОСОБА_4 не довів своє виправлення, вчинив особливо тяжкий злочин, тому в задоволенні клопотання просив відмовити.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, оглянувши в судовому засіданні матеріали особової справи засудженого, заслухавши думку учасників судового розгляду, дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що засуджений ОСОБА_4 раніше не судимий, на даний час відбуває покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 29.07.2025, згідно якого він засуджений за ч. 1 ст. 111 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією частини майна.

Початок строку покарання рахується з 06.04.2022, кінець строку покарання 06.04.2026.

Станом на день розгляду справи, засуджений відбув більш ніж 3/4 строку покарання, що надає йому формальне юридичне право на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відповідно до ст. 81 Кримінального кодексу України.

Відповідно до статті 81 Кримінального кодексу України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

У відповідності до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Разом з тим, висновки про те, чи довів засуджений своє виправлення можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 Кримінального процесуального кодексу України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, суд враховує дані, які характеризують засудженого, його поведінку за весь період відбування покарання, наявність заохочень та стягнень, відношення до праці.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Враховуючи встановлені обставини, особу засудженого, суд дійшов переконання, що факт виправлення засудженого через сумлінну поведінку та ставлення до праці не відповідає фактичним обставинам справи.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів клопотання та матеріалів особової справи засудженого вбачається, що засуджений з 11.04.2022 прибув до Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)», де за період утримання до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи не заохочувався, працевлаштованим не був.

Як вбачається з характеристики засудженого ОСОБА_4 , за період перебування в установі характеризується посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи не заохочувався. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи. Спальне місце намагається утримувати у чистоті та порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не завжди дбайливо ставитися до майна установи і предметів, якими користується, не здійснює за ними належний догляд. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки. Підтримує соціально-корисні зв`язки з дружиною шляхом отримання передач (посилок). Відповідно до протоколу засідання комісії по постановці та зняттю з профілактичного обліку ув`язненних та засуджених, які утримуються у ДУ "Вінницька УВП (№1)" № 16 від 05.10.2023, засуджений ОСОБА_4 поставлений на профілактичний облік, як особа, що схильна до членоушкодження.

Згідно довідки, виданої в.о. заступника начальника установи соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_6 від 27.11.2025, засуджений ОСОБА_4 залишений у ДУ "Вінницька УВП (№1)" на підставі ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 26.11.2025. У зв`язку з тим, що засуджений тимчасово залишений в установі та фактично не відбуває покарання саме в даній установі, участі у програмах диференційованого виховного впливу він не бере.

Суд зазначає, що виходячи з приписів ст. 81 КК України, головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а саме виправлення засудженого, що доводиться сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь період відбування покарання у виправній установі.

Як вбачається із матеріалів клопотання та матеріалів особової справи, ОСОБА_4 раніше не судимий, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, не заохочувався адміністрацією установи, характеризується посередньо.

Суд зазначає, що відбуття певного строку покарання, а також відсутність стягнень, самі по собі не доводять виправлення засудженого в розумінні положень ч. 2 ст. 81 КК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього періоду відбування покарання довів своє виправлення.

На думку суду, в судовому засіданні не встановлено обставин, достатніх для висновку про те, що засуджений довів своє виправлення.

Враховуючи встановлені обставини, особу засудженого, суд дійшов висновку, що факт виправлення засудженого через сумлінну поведінку та ставлення до праці не відповідає фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 369-372, 376, 392-395, 532, 537, 539 КПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя