Справа № 131/1572/25
Провадження №11-сс/801/87/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в порядку ч. 4 ст. 107 КПК України в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Іллінецького районного суду Вінницької області від 13.01.2026, якою закрито провадження за скаргою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на процесуальну бездіяльність органу досудового розслідування ВП № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області щодо порушення прав потерпілих у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 серпня 2025 року за № 0000056 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою слідчий суддя Іллінецького районного суду Вінницької області від 13.01.2026 закрив провадження за скаргою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на процесуальну бездіяльність органу досудового розслідування ВП № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області щодо порушення прав потерпілих у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 серпня 2025 року за № 0000056 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Своє рішення мотивує тим, що досудове розслідування на момент розгляду скарги було закінчено та з урахуванням висновків Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду по справі №569/17036/18 від 19.02.2019, суд першої інстанції дійшов до висновку, що провадження за скаргою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підлягає закриттю

Не погодившись із ухвалою слідчого судді заявники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали апеляційну скаргу, у якій просили змінити ухвалу Іллінецького районного суду Вінницької області від 13.01.2026 в частині не вирішення вимог потерпілих пов`язаних з реалізацією їхніх процесуальних прав, а саме: видати потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 копію постанови про закриття кримінального провадження № 0000056 від 23.12.2025; забезпечити ОСОБА_5 доступ до матеріалів кримінального провадження № 0000056 в обсязі, що стосується його прав та законних інтересів як потерпілого, з можливістю ознайомлення з такими матеріалами; забезпечити потерпілому ОСОБА_6 , як маломобільній особі з обмеженими фізичними можливостями, доступ до читабельних матеріалів кримінального провадження, які є дотичними до його прав, законних інтересів та процесуального статусу, у спосіб, що не потребує його особистої фізичної присутності, зокрема шляхом надання читабельних електронних копій відповідних процесуальних документів, додатків, відеофайлів та інших носіїв інформації, незалежно від способу їх передачі.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвалою слідчого судді Іллінецького районного суду Вінницької області від 13.01.2026 є незаконною та необґрунтованою в частині заявлених вимог.

Вказує, що 23.12.2025 слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000056, при цьому потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 копії зазначеної постанови не отримували та, відповідно, не мали об`єктивної можливості її оскаржити. Крім того, потерпілі неодноразово зверталися з клопотаннями про надання їм доступу до матеріалів кримінального провадження, однак відповіді на ці звернення надано не було, що фактично позбавило їх можливості реалізувати гарантоване законом право на судовий захист.

Водночас суд першої інстанції, встановивши вказані обставини, залишив зазначені вимоги поза межами судового контролю, не надавши їм жодної належної процесуальної оцінки, обмежившись загальним висновком про неможливість розгляду скарги по суті, що, у свою чергу, призвело до неповноти судового рішення та істотного порушення прав потерпілих.

При цьому видача потерпілим копії постанови про закриття кримінального провадження та забезпечення доступу до матеріалів провадження не є слідчими (розшуковими) діями, не втручається у завершене досудове розслідування та водночас є необхідною умовою реалізації права на оскарження процесуального рішення, у зв`язку з чим такі вимоги могли та повинні були бути предметом судового розгляду.

Окремо зазначається, що потерпілий ОСОБА_6 є маломобільною особою з обмеженими фізичними можливостями, що об`єктивно унеможливлює його особисте ознайомлення з матеріалами кримінального провадження у приміщенні органу досудового розслідування. Незважаючи на це, неодноразові клопотання про надання доступу до матеріалів кримінального провадження в електронній або цифровій формі, які дозволили б реалізувати його процесуальні права без необхідності фізичної присутності, залишені органом досудового розслідування без задоволення та фактично проігноровані, що поставило потерпілого у дискримінаційне становище та позбавило його реальної можливості підготувати скаргу на постанову про закриття кримінального провадження.

Крім того, формальний підхід до вирішення питання доступу до матеріалів кримінального провадження у даному випадку призвів до фактичного обмеження права потерпілих на захист і доступ до правосуддя, що суперечить принципам змагальності та справедливого судового розгляду.

Заявники скарги також звертають увагу, що викладений підхід узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, зокрема, викладеними у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 01.04.2024 у справі № 178/50/20, відповідно до яких процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотні правові наслідки для учасників провадження, а відсутність належного повідомлення про його ухвалення позбавляє особу можливості реалізувати гарантоване законом право на оскарження.

Із урахуванням викладеного, апелянти вважають, що суд апеляційної інстанції має процесуальні повноваження змінити оскаржувану ухвалу в частині та зобов`язати орган досудового розслідування вчинити дії, спрямовані на реальне, а не декларативне відновлення процесуальних прав потерпілих.

На адресу суду апеляційної інстанції надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без участі заявників, у якій зазначено, що заявники не мають можливості з`явитися у судове засідання з поважних та об`єктивних причин.

Прокурор також надіслала клопотання про розгляд апеляційної скарги без її участі, посилаючись на зайнятість в іншому судовому засіданні, призначеному на той самий час, у якому особа перебуває під вартою, що унеможливлює її прибуття до суду апеляційної інстанції. Водночас у клопотанні прокурор зазначила, що вважає ухвалу слідчого судді Іллінецького районного суду Вінницької області від 13.01.2026 законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_5 відмовити.

З огляду на волевиявлення сторін щодо розгляду справи без їх участі, а також з метою забезпечення розумних строків судового провадження, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд за відсутності учасників процесу.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Указаним вимогам ухвала слідчого судді Іллінецького районного суду Вінницької області від 13.01.2026 відповідає.

Як убачається з матеріалів судової справи, 23.12.2025 слідчим СВ ВП № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000056 на підставі п. 2 ч.1 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування є стадією кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, зокрема, закриттям кримінального провадження.

Отже, винесення постанови про закриття кримінального провадження є процесуальним актом, який завершує стадію досудового розслідування, що має істотне правове значення для визначення меж судового контролю.

Нормами глави 26 КПК України встановлено спеціальний механізм судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю слідчого, дізнавача або прокурора саме під час досудового розслідування. Зміст ст. 303 КПК України, яка визначає вичерпний перелік таких рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про те, що їх оскарження можливе виключно на стадії досудового розслідування, тобто до моменту його закінчення.

З аналізу положень статей 3, 24, 26, 303, 306 КПК України у системному взаємозв`язку вбачається, що слідчий суддя реалізує функцію судового контролю лише в межах тієї стадії кримінального провадження, яка прямо передбачена законом, і не наділений дискреційними повноваженнями поширювати цей контроль на інші стадії.

Таким чином, після закінчення досудового розслідування та винесення постанови про закриття кримінального провадження слідчий суддя втрачає процесуальну компетенцію щодо розгляду скарг у порядку ст. 303 КПК України, незалежно від того, чи було провадження за такою скаргою відкрито раніше.

Вказаний правовий висновок узгоджується з позицією Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.02.2019 у справі № 569/17036/18, відповідно до якої закінчення стадії досудового розслідування унеможливлює здійснення слідчим суддею судового контролю за скаргами, поданими в порядку ст. 303 КПК України.

Крім того, у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.04.2024 у справі № 178/50/20 наголошено, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має самостійні правові наслідки та підлягає оскарженню у спеціальному порядку, передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, а не шляхом розгляду скарг на бездіяльність органу досудового розслідування.

Таким чином, законодавець чітко розмежував: механізм оскарження процесуальної бездіяльності на стадії досудового розслідування; механізм оскарження постанови про закриття кримінального провадження як завершального процесуального рішення.

Разом із тим, навіть самі заявники у своїй апеляційній скарзі зазначають про те, що не заперечують зазначені у мотивувальній частині ухвали слідчого судді Іллінецького районного суду Вінницької області від 13.01.2026 обставини справи.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення процесуальних прав потерпілих у зв`язку з неврученням копії постанови про закриття кримінального провадження, ненаданням матеріалів кримінального провадження та обмеженням доступу до відеозаписів камер спостереження, безумовно, стосуються реалізації процесуальних гарантій потерпілих, однак не змінюють процесуальної природи стадійності кримінального провадження та меж судового контролю.

Отже, підсумовуючи усе вищезазначене колегія суддів зазначає, що навіть за умови встановлення порушень процесуальних прав потерпілих, слідчий суддя не вправі виходити за межі наданих йому законом повноважень, оскільки таке втручання суперечило б принципам правової визначеності, законності та процесуальної економії.

Надання судом першої інстанції правової оцінки вимогам скаржників після завершення досудового розслідування фактично призвело б до порушення встановленої законом процесуальної моделі кримінального провадження, створення конкуренції процесуальних механізмів захисту та потенційного дублювання судових рішень, що є неприпустимим у демократичному правопорядку.

Окремо колегія суддів зазначає, що формальне посилання апелянтів на практику Європейського суду з прав людини щодо реальності процесуальних гарантій не може бути підставою для ігнорування чітко визначених законом меж судової компетенції, оскільки сама Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод не заперечує можливість встановлення державою процесуальних форм реалізації права на суд, за умови збереження ефективних засобів юридичного захисту, які в даному випадку наявні.

Особливу увагу колегія суддів звертає на те, що постанова про закриття кримінального провадження була винесена 23.12.2025 та вже наступного дня, а саме 24.12.2025, направлена на адресу потерпілого ОСОБА_5 , що підтверджується матеріалами судової справи.

Крім того, подана прокурором заява ОСОБА_5 від 23.12.2025 свідчить про те, що в день винесення постанови про закриття кримінального провадження останній фактично ознайомився з матеріалами кримінального провадження у повному обсязі та здійснив їх копіювання на власний мобільний телефон, про що власноручно зазначив у відповідній заяві, підтвердивши це особистим підписом.

Зазначене об`єктивно спростовує доводи апеляційної скарги про ненадання потерпілому доступу до матеріалів кримінального провадження, створення перешкод у реалізації його процесуальних прав та неможливість ознайомлення з відповідними матеріалами.

Таким чином, на час звернення до слідчого судді із відповідною скаргою органом досудового розслідування вже було реалізовано обов`язок щодо надання потерпілому доступу до матеріалів кримінального провадження, а також вжито заходів щодо направлення копії постанови про його закриття, що свідчить про відсутність триваючої процесуальної бездіяльності.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги в частині зобов`язання органу досудового розслідування вчинити певні дії є необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Іллінецького районного суду Вінницької області від 13.01.2026, якою закрито провадження за скаргою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на процесуальну бездіяльність органу досудового розслідування ВП № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області щодо порушення прав потерпілих у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 серпня 2025 року за № 0000056 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4