Справа № 167/771/21 Провадження №11-кп/802/308/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисників обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 05 лютого 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рожище, Волинської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні немає, працює в ПП «Рожищенський м`ясокомбінат «Вепр» на посаді водія автотранспортних засобів, проживає у АДРЕСА_1 , раніше судимого вироками:

- Луцького міськрайонного суду від 23 лютого 1994 року за ч. 3 ст. 117, ч. 2 ст. 206, ст. 208 КК України (1961 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років;

- Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 квітня 2006 року за ч. 3 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців з конфіскацією майна;

- Рожищенського районного суду Волинської області від 27 липня 2007 року за ч. 2 ст. 307 КК України до остаточного покарання відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна,

засуджено за ч.3 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

Строк відбування призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання ухвалено рахувати з моменту його затримання з метою направлення для відбування покарання.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 1 634 (однієї тисячі шестисот тридцяти чотирьох) гривень 50 (п`ятдесяти) копійок.

За даним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він 13.09.2020 року близько 05 год. 20 хв., діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, подолавши перешкоди, незаконно проник до вантажного відділення автомобіля марки «Volkswagen T4», д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований на території домогосподарства, розташованого на АДРЕСА_2 , що належить потерпілому ОСОБА_10 , звідки таємно викрав сонцезахисні окуляри «Reis» вартістю 163,33 грн., зарядний пристрій для мобільного телефона марки «Nokia 3310» вартістю 33,33 грн., грошові кошти в сумі 1000 грн., та в цей час був виявлений свідком ОСОБА_11 . При цьому, ОСОБА_7 намагався таємно викрасти і інше майно потерпілого ОСОБА_10 , яке знаходилося в автомобілі, заховавши його неподалік місця вчинення злочину піну для гоління марки «Сіеn» об`ємом 300 мл. в кількості 5 (п`ять) штук вартістю 245,00 грн., лак для волосся марки «Cien» об`ємом 400 мл., кожна вартістю 466,65 грн., музичні колонки марки «Panasonic» потужністю 8 Вт вартістю 243,33 грн., тостери марки «Tefal» в кількості 2 штуки вартістю 466,66 грн., чоловічі кросівки марки «Adidas» 43 розміру вартістю 216,67 грн., на загальну суму 1 019,99 грн., однак не зміг завершити свої дії, спрямовані на заволодіння даним майном з причин, що не залежали від його волі, оскільки був викритий свідком ОСОБА_11 .

В подальшому ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що його дії, розпочаті як таємне викрадення чужого майна, були викриті іншою особою ОСОБА_11 , на вимогу останнього припинити незаконні дії не відреагував та, утримуючи при собі викрадене (окуляри «Reis», зарядний пристрій для мобільного телефона марки «Nokia 3310», грошові кошти в сумі 1000 грн.), через створу воріт, які відчинив рукою, покинув територію домогосподарства, чим вчинив відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, завдавши потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 1 196, 66 гривень.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 відкрито викрав чуже майно (вчинив грабіж), у поєднанні з проникненням у сховище, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 186 КК України.

Не погоджуючись з таким вироком суду першої інстанції, захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_8 оскаржили його в апеляційному порядку через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Вказують, що показання потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 є суперечливими та такими, що не узгоджуються у сукупності між собою із показаннями інших свідків та письмовими доказами. Більше того, вважають, що відмова місцевим судом в задоволенні клопотання сторони захисту про додатковий допит потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що вплинуло на законність та обґрунтованість прийнятого рішення. Разом з тим, звертають увагу, що протокол огляду місця події від 13.09.2020 року, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 13.09.2020 року, протокол проведення слідчого експерименту від 26.11.2020 року, протокол проведення слідчого експерименту від 26.11.2021 року, висновок експерта №826 від 25.11.2020 року є очевидно не допустимими доказами.

З огляду на вищевикладене просять оскаржуваний вирок скасувати, а кримінальне провадження, щодо ОСОБА_7 за ч.3 ст. 186 КК України закрити, з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст. 284 КПК України.

Разом з тим 10.04.2025 року на адресу Волинського апеляційного суду від прокурора надійшли заперечення на апеляційну скаргу сторони захисту в яких останній вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та мотивованим, а тому просить апеляційну скаргу сторони захисту залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції що ОСОБА_7 без змін.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності потерпілого ОСОБА_10 , з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги те, що потерпілий ОСОБА_10 був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою (Т.5 а.к.п.68) й будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день та відомості про поважність причин його неявки від нього не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу в повному обсязі, прокурора, яка вважає скаргу безпідставною, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить до наступного висновку.

За змістом положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, перевіривши оскаржуваний вирок в межах апеляційної скарги сторони захисту, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України та відповідно до ст. 337 КПК України в межах пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до висновку щодо обсягу та доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, виклавши їх у вироку.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, зазначив підстави, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а саме показаннями потерпілого ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_11 та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Так, у суді першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України не визнав повністю і показав, що з 12 на 13 вересня 2020 року приблизно о 01 год. він прийшов до знайомого ОСОБА_12 додому, де вони вживали спиртне. Через деякий час він вирішив піти додому і по дорозі зайшов з ОСОБА_12 до знайомої на ім`я ОСОБА_13 , де також всі разом вживали спиртне. Приблизно о 05 год. ранку вирішили розійтися і він пішов додому. Через декілька днів його викликали в поліцію, де відбирали пояснення. Кримінальне провадження проти себе вважає сфабрикованим, оскільки він не причетний до викрадення речей ОСОБА_10 , який вимагав від нього значної суми грошей за закриття кримінального провадження.

Разом з тим, суд першої інстанції, дослідивши безпосередньо всі надані докази, прийшов до правильного висновку про неспроможність такої версії обвинуваченого ОСОБА_7 та доведення в повному обсязі його вини саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у сховище, оскільки сукупність досліджених доказів дає підстави зробити лише такі висновки.

Так, потерпілий ОСОБА_10 у суді першої інстанції показав, що він в 2020 році займався продажем товарів на ярмарках і в цьому йому допомагав ОСОБА_11 . На початку вересня 2020 року він мав їхати на ярмарок. Прокинувшись приблизно о 5 год. ранку він пішов у ванну кімнату і через кілька хвилин у двері постукав ОСОБА_11 та повідомив, що його, тобто ОСОБА_10 , грабують. Вийшовши за межі подвір`я разом з ОСОБА_14 на дорогу, він побачив людину з пакетом в руці, яка віддалялася від них. Проходячи повз увімкнений ліхтар вуличного освітлення на відстані приблизно 20-30 метрів ця людина обернулася і потерпілий побачив, що це ОСОБА_7 . Потерпілий ОСОБА_10 ствердно вказав, що бачив саме обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки знав його раніше як мешканця м. Рожища. Зі слів ОСОБА_11 потерпілому стало відомо, що ОСОБА_7 викрадав з автомобіля його речі і складав в пакет. Грошові кошти в загальній сумі 1000 грн. різними купюрами та документи страховка на автомобіль знаходилися на панелі автомобіля і в коробці для запобіжників, окуляри і зарядний пристрій в «бардачку», а решта речей були складені в багажному відділенні. Підтвердив факт та перелік викраденого майна, що зазначений в обвинувальному акті, а також страхових документів. Також на дорозі недалеко від свого будинковолодіння знайшов пакет, з викраденими з автомобіля речами. За минанням значного проміжку часу, інших обставин та повний перелік викраденого майна не може пригадати. Належний йому на праві власності автомобіль, в якому зберігалися належні йому на праві власності матеріальні цінності, був зачинений і був припаркований на території належного йому на праві власності домоволодіння, яке огороджене парканом. Двері автомобіля, в тому числі вантажного відділення, були зачиненні. Після цих подій він та ОСОБА_11 поїхали на ярмарок, а повернувшись додому приблизно о 13 год., викликав поліцію. Заподіяну матеріальну шкоду обвинувачений йому не відшкодував. Щодо призначення покарання обвинуваченому, то покладається на розсуд суду. Участі в судових дебатах потерпілий не приймав.

Допитаний у суді першої інстанції свідок ОСОБА_11 надав покази, що він разом із ОСОБА_10 у вересні місяці 2020 року (точної дати не пам`ятає) вранці планували їхати на ярмарок, тому приблизно о 05 год., коли він прийшов до потерпілого, то побачив, що на подвір`ї хтось світить ліхтариком, а коли підійшов до хвіртки, то ця особа вже була біля водійського сидіння автомобіля. Після цього він відразу підійшов до передніх дверей пасажирського сидіння автомобіля, відкрив їх і побачив ОСОБА_7 , який зі сторони водійського сидіння автомобіля складав речі в пакет. Свідок запитав в обвинуваченого: «Що ти тут робиш?», на що останній, побачивши ОСОБА_11 , нічого не відповів і відразу почав втікати разом з пакетом. Далі ОСОБА_11 постукав у будинок ОСОБА_10 та повідомив йому, що викрадено речі з автомобіля, і вони разом вибігли на дорогу, якою від них віддалявся обвинувачений. Коли обвинувачений проходив повз увімкнений ліхтар вуличного освітлення, то обертався. Свідок ствердно вказував, що особа, яка викрадала речі з автомобіля, це ОСОБА_7 , оскільки він його, хоча і не особисто, але знає як ОСОБА_7 , і неодноразово бачив у м. Рожищі. Також в судовому засіданні підтвердив, що саме цю особу, тобто ОСОБА_7 , бачив при вказаних вище обставинах. Також недалеко від будинковолодіння ОСОБА_10 вони знайшли пакет з викраденими речами потерпілого. Після цих подій свідок разом із потерпілим поїхали на ярмарок, а коли повернулися, то викликали поліцейських.

Свідок ОСОБА_12 , у суді першої інстанції показав, що він знайомий з обвинуваченим і останній інколи приходить до нього в гості, в теплу пору року, ймовірніше влітку (рік не пам`ятає), приблизно о 12 год. ночі до нього прийшов ОСОБА_7 і вони тривалий час розпивали спиртне та говорили. Потім вирішили розійтися і ОСОБА_12 вирішив трохи провести ОСОБА_7 додому, але по дорозі зайшли до ОСОБА_15 , де також на вулиці на лавці розпивали спиртне і близько 4-5 год. ранку розійшлися по своїх домівках. ОСОБА_12 думає, що ОСОБА_7 пішов до себе додому, адже ОСОБА_7 пішов в ту сторону, але він точно не знає, чи той пішов саме до себе додому. Обвинувачений був одягнутий в шорти, футболку і білі кросівки. При цьому ОСОБА_12 не пам`ятає у чому був одягнений сам. Більше по суті справи не надав показань.

Допитана у суді першої інстанції свідок ОСОБА_15 показала, що вона знайома з обвинуваченим і останній інколи приходить в гості до свідка ОСОБА_12 . Зазначила, що вона про будь-які обставини кримінального провадження не знає. Водночас підтвердила, що в теплу пору року (рік не пам`ятає) до неї пізно вночі прийшли знайомі їй ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , вони разом розпивали спиртні напої, а потім розійшлися. Хто і куди пішов, то вона не знає, а вона пішла до себе додому. Більше по суті справи не надала показань.

Свідок ОСОБА_16 , у суді першої інстанції показала, що влітку, рік не пам`ятає, її син ОСОБА_7 ввечері десь пішов і вона майже цілу ніч його чекала і сильно за нього хвилювалася. Пізно вночі вона почула якиїсь шум і, коли зайшла в кімнату сина, то побачила, що її син ОСОБА_7 спить, одягнений у верхній одяг: футболку, шорти, на ліжку. Від нього йшов запах спиртного. Більше по суті справи не надала показань.

Підстав не довіряти показанням вищезазначеного потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 , які були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведені до присяги, у суду не було, а в апеляційній скарзі сторони захисту не вказані ймовірні причини обмови обвинуваченого ОСОБА_7 з боку потерпілого та свідка.

Показання вищезазначених потерпілого та свідка у суді першої інстанції є логічними та послідовними, оскільки вони переконливо повідомили про відомі їм обставини вчиненого кримінального правопорушення, їх пояснення повністю узгоджуються між собою та дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами.

Разом з тим, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку, що показання надані свідками ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 прямо не стосуються обставин кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим, оскільки стосуються лише тієї обставини, що влітку пізно ввечері і вночі невідомо якого року ОСОБА_7 вживав разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_15 спиртні напої і пізно вночі прийшов додому спати. Таким чином, вищевказані показання свідків як не підтверджують так і не спростовують вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

В основу вироку як на підставу винуватості ОСОБА_7 суд першої інстанції вірно поклав і досліджені письмові докази, а саме:

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 13.09.2020, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_10 повідомив про викрадення з автомобіля марки «Фольксваген» окулярів, трьох зарядних пристроїв та грошових коштів в сумі 1000 гривень. Потерпілий також вказував, що у вчиненні кримінального правопорушення підозрює ОСОБА_7 (т 1, а.к.п. 178);

- протокол огляду місця події від 13.09.2020 року із фототаблицями до нього, з яких вбачається, що на подвір`ї домогосподарства на АДРЕСА_2 поруч із гаражем розташований автомобіль марки «Фольксваген» (д.н.з. НОМЕР_1 ) жовтого кольору, пасажирські дверцята та багажне відділення відчинені. Всередині автомобіля наявні мішки, сумки з речами, дитячий велосипед. При дорозі поблизу паркану виявлено паперовий ящик в якому знаходяться дві колонки, 2 миски, 2 лаки для волосся, дві тостерниці, електричний обігрівач, кросівки чоловічі, лоток для зберігання продуктів (т 1, а.к.п. 180-186);

- висновок судово-товарознавчого експерта №826 від 25.11.2020 року, з якого вбачається, що станом на 13 вересня 2020 року ринкова вартість складає: нових сонцезахисних окулярів марки «Reis» - 163,33 грн; бувшого в користуванні зарядного пристрою для мобільного телефона «Nokia 3310» - 33,33 грн; піни для гоління марки «Cien» об`ємом 300 мл в кількості 5 шт - 245,00 грн; лаку для волосся марки «Cien» об`ємом 400 мл в кількості 5 шт 466,65 грн; парфумованої води «La pantera» об`ємом 75 лм - не визначалась; бувших у користуванні музичних колонок марки «Panasonic» - 243,33 грн; бувших у користуванні тостерів марки «Tefal» в кількості 2 шт. 446,66 грн; бувшого у користуванні обігрівача вентиляторного типу марки «First» - не визначалась; бувших у користуванні чоловічих кросівок марки «Adidas» 43 розміру - 216,67 гривень (т 1, а.к.п. 191-199);

- протокол проведення слідчого експерименту від 26.11.2021 року (так зазначено в протоколі) та фототаблиці до нього, потерпілий ОСОБА_10 розказував та показував своє та ОСОБА_11 розташування поблизу воріт господарства на АДРЕСА_2 , а також місцезнаходження особи, що вчинила кримінальне правопорушення, яка пересувалася від них по дорозі в напрямку вул. Мостової. На відстані приблизно 15 метрів від воріт ця особа повернула голову і було видно риси обличчя, оскільки ділянка вулиці освітлюється (Т 1, а.к.п. 207-212);

- протокол проведення слідчого експерименту від 26.11.2020 року та фототаблиць до нього, з яких вбачається, що свідок ОСОБА_11 показував, як з відчинених водійських дверей автомобіля марки «Фольксваген» особа викрадала майно, а ОСОБА_11 , підійшовши до автомобіля з іншої сторони та відчинивши пасажирські двері, побачив її. За даних умов видно характерні риси обличчя особи, яка викрадала майно, оскільки вона перебувала з увімкненим ліхтариком (Т 1, а.к.п. 213-218).

Разом з тим, місцевим судом були досліджені письмові документи, надані стороною захисту на спростування вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України та характеризуючі його особу обставини (Т 3): повідомлення про початок досудового розслідування від 14.09.2020 року (а.к.п. 168), супровідна від 24.09.2020 року (а.к.п. 169), постанова про призначення дактилоскопічної експертизи від 24.09.2020 року (а.к.п. 170-171), супровідна від 11.11.2020 року (а.к.п. 172);

висновок експерта № 463 від 12.11.2020 року з додатками (ас 173- 185), згідно якого вісім слідів пальців рук, виявлені та відкопійовані на відрізки липкої стрічки, вилучені 13.09.2020 року під час проведення огляду автомобіля марки «Фольксваген Т4», д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Рожище, вул. Лесі Українки, 24, не придатні для ідентифікації за ними особи (осіб).

Встановити чи залишені вісім слідів пальців рук, виявлені та відкопійовані на відрізки липкої стрічки, вилучені 13.09.2020 року під час проведення огляду автомобіля марки «Фольксваген Т4», д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Рожище, вул. Лесі Українки, 24, пальцями рук особи, дактилоскопічна карта особи якої заповнена на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чи іншою особою (особами), не можливо у зв`язку з непридатністю їх для ідентифікації особи (осіб) (а.к.п. 173-186); довідка про склад сім`ї (а.к.п. 187), повідомлення Рожищенської міської ради Волинської області від 14.03.2024 року (а.к.п. 189), повідомлення КП «ДБ Рожищенської міської ради» м. Рожище від 14.03.2024 року (а.к.п. 190), витяг з ЄДРЮО (а.к.п. 192), повідомлення Волинського обласного центру з гідрометеорології від 23.02.2024 року (а.к.п. 194), повідомлення Рожищенської міської ради від 15.02.2024 року (а.к.п. 197-198), повідомлення Волинської обласної прокуратури від 28.02.2024 року (а.к.п. 200), повідомлення сімейного лікаря (а.к.п. 202), повідомлення ГУ ДПС у Волинській області від 14.02.2024 року (а.к.п. 204-205), повідомлення МОЗ України від 16.02.2024 року (а.к.п. 207), медична документація ОСОБА_7 (а.к.п. 209-222), довідка ПП «Рожищенський м`ясокомбінат «ВЕПР» від 29.01.2025 року (Т4, а.к.п. 208), характеристика на ОСОБА_7 за місцем роботи від 29.01.2025 року (Т 4, ак.п.209).

Вищевказаним письмовим документам місцевий суд надав належну оцінку, який проаналізувавши їх прийшов до обґрунтованого висновку про їх неспроможність з викладенням відповідних мотивів, з чим колегія суддів повністю погоджується.

Крім того, під час судового розгляду місцевим судом були досліджені такі документи, як (Т.1): витяг з ЄРДР від 14.09.2020 року (а.к.п. 173), постанова про призначення дізнавача у кримінальному провадженні від 14.09.2020 року (а.к.п. 176), постанова про призначення групи прокурорів від 14.09.2020 року (а.к.п. 177), постанова про призначення товарознавчої експертизи від 20.11.2020 року (а.к.п. 189), постанова про перекваліфікацію кримінального правопорушення від 25.11.2020 року (а.к.п. 201), постанова про доручення здійснення досудового розслідування органу досудового слідства від 25.11.2020 року (а.к.п. 202-203), постанова про визначення групи прокурорів від 25.11.2020 року (а.к.п. 204), постанова про призначення слідчого у кримінальному провадженні від 25.11.2020 року (а.к.п. 205), заява ОСОБА_10 від 26.11.2020 року (а.к.п. 206), постанова про закриття кримінального провадження від 29.12.2020 року (а.к.п. 218), постанова про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 06.01.2021 року (а.к.п. 220-221), постанова про визначення підслідності у кримінальному провадження від 12.01.2021 року (а.к.п. 222), постанова про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 13.01.2021 року (а.к.п. 223), постанова про призначення групи слідчих від 19.01.2021 року (а.к.п. 224), постанова про призначення групи прокурорів від 16.03.2021 року (а.к.п. 225), постанова про призначення групи слідчих від 17.09.2021 року (а.к.п. 226), клопотання про продовження строків досудового розслідування від 17.09.2021 року (а.к.п. 227-229), ухвала слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 21.09.2021 року у справі № 158/2567/21 (а.к.п. 230), постанова про перекваліфікацію кримінального правопорушення від 28.09.2021 року (а.к.п. 231), протокол роз`яснення права на захист від 28.09.2021 року (а.к.п. 232), повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 28.09.2021 року (а.к.п. 233-235), протокол про надання підозрюваному доступу до матеріалів досудового розслідування від 30.09.2021 року (а.к.п. 248-249); документи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 (а.к.п. 236-249).

Відомості, встановлені у зазначених документах, не є доказами винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.186 КК України. Водночас, ці дані свідчать про дотримання норм чинного кримінального процесуального законодавства під час здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

Суд першої інстанції, вивчивши і дослідивши кожний доказ окремо з точки зору належності та допустимості, і в сукупності, з точки зору всебічності, достатності та взаємозв`язку, на переконання апеляційного суду, прийшов до правильного висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 відкрито викрав чуже майно (вчинив грабіж), у поєднанні з проникненням у сховище, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 186 КК України.

Погоджуючись з висновками суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що вищенаведеними дослідженими судом доказами та обставинами, що ними підтверджуються, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, за фактичних обставин, встановлених судом у вироку, є об`єктивно доведеною поза розумним сумнівом.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги сторони захисту з приводу того, що визнаючи ОСОБА_7 винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд першої інстанції не врахував відсутність належних доказів на підтвердження його вини і не взяв до уваги докази його невинуватості.

Так, потерпілий ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_11 надали суду повністю логічні та змістовні пояснення з приводу обставин вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, їх показання повністю узгоджуються між собою та з іншими дослідженими доказами.

Крім того, з мотивувальної частини вироку вбачається, що суд першої інстанції вірно та об`єктивно оцінивши всі фактичні обставини, в тому числі і повідомлені стороною захисту, прийшов до висновку про неспроможність позиції захисту та зазначив підстави, з яких він приймає до уваги докази сторони обвинувачення та відкидає докази захисту.

На переконання колегії суддів, жодних об`єктивних підстав для обмови потерпілим ОСОБА_10 та свідком ОСОБА_11 обвинуваченого ОСОБА_7 стороною захисту не наведено.

Між тим, щодо істотних обставин кримінального провадження показання потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 повністю узгоджуються, і докладність змісту їх показань, їх узгодженість в частині, що стосується істотних обставин події, а також відсутність у потерпілого та свідка підтверджених мотивів для обмови ОСОБА_7 повністю спростовує твердження сторони захисту про те, що їх показання не доводять вину обвинуваченого.

Несуттєві розбіжності у показаннях потерпілого та свідка щодо тривалості часу, коли ОСОБА_10 вийшов з свого будинковолодіння, не впливає на встановлені обставини справи та не спростовують докази сторони обвинувачення щодо вини ОСОБА_7 .

Що стосується доводів сторони захисту з приводу того, що судом першої інстанції було безпідставно відмовлено в клопотанні сторони захисту про додатковий допит потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 , то колегія суддів вважає їх непереконливими, оскільки місцевим судом в ході судового розгляду потерпілий та свідок допитувалися в тому числі за участі захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 зокрема 10.09.2024 року (потерпілий ОСОБА_10 ) та 24.12.2024 року (свідок ОСОБА_11 ), потерпілий та свідок надали свої покази з приводу тих питань, які хоче з`ясувати сторона захисту. Питання задавалися чіткі на що потерпілий ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_11 надали ствердні відповіді. Разом з тим, колегія суддів погоджується з мотивами викладеними в ухвалах суду першої інстанції від 13.01.2025 року (Т4 а.к.п.191-194), якими у задоволенні клопотань адвокатів ОСОБА_9 і ОСОБА_8 про додатковий допит потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 відмовлено, з посиланням зокрема на те, що в своїх клопотаннях сторона захисту не зазначила і в судовому засіданні не пояснила, щодо яких обставин справи потерпілий ОСОБА_10 не був допитаний і не надав показання, та щодо яких обставин справи свідок ОСОБА_11 не був допитаний.

Твердження сторони захисту з приводу того, що протокол огляду місця події від 13.09.2020 року, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 13.09.2020 року, протокол проведення слідчого експерименту від 26.11.2020 року, протокол проведення слідчого експерименту від 26.11.2021 року, висновок експерта №826 від 25.11.2020 року

є очевидно не допустимими доказами є аналогічними тим, які були перевірені судом першої інстанції, який проаналізувавши їх, прийшов до обґрунтованого висновку про їх неспроможність з викладенням мотивів, з чим колегія суддів повністю погоджується.

Інші доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо наявності сумнівів з приводу доведеності вини ОСОБА_7 є безпідставними та спростовуються наведеними вище доказами.

Доводи апеляційної скарги про неповноту судового слідства, колегія суддів також вважає такими, що суперечать зібраним доказам, оскільки з матеріалів кримінального провадження та звукозапису судових засідань вбачається, що впродовж судового розгляду були допитані потерпілий, свідок, ретельно досліджені докази по справі, які підтверджують обставини справи та якими в повному обсязі доведено вину обвинуваченого.

Беручи до уваги вищевикладене колегія суддів вважає, що вищенаведені та усі інші доводи сторони захисту, викладені в поданій апеляційній скарзі, а також наведені в ході апеляційного розгляду провадження, не спростовують висновків місцевого суду та не дають жодних підстав для скасування оскаржуваного вироку та закриття кримінального провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, - у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати, як на це вказує захисник, оскільки повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів, які при цьому, були предметом дослідження судом першої інстанції, і їм була надана відповідна юридична оцінка.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу захисників обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 , без змін

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисників обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 05 лютого 2025 року щодо ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Головуючий

Судді