Номер провадження: 11-кп/813/1659/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 03.03.2025 у кримінальному провадженні №0001211 від 17.08.2024 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, громадянина України, не одруженого, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 06.11.2023 Суворовським райсудом м. Одеси за ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 185, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 19.11.2024 Київський райсудом м. Одеси за ч. 4 ст. 186, ст. 71 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі;

- 09.12.2024 Малиновським райсудом м. Одеси за ч. 4 ст. 185 ст. 71 КК України до 5 років 2 місяців позбавлення волі;

- 20.12.2024 Київським райсудом м. Одеси за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі;

- 21.01.2025 Суворовським райсудом м. Одеси за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України 7 років 1 місяць позбавлення;

- 20.02.2025 Біляївським райсудом Одеської області за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 7 років 2 місяців позбавлення волі;

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та йому призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за даним вироком та за вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 09.12.2024, Київського районного суду м. Одеси від 20.12.2024 та Суворовського районного суду м. Одеси від 21.01.2025, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 1 місяць.

У строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховане ОСОБА_7 покарання, відбуте частково за вироком Київського районного суду м. Одеси від 19.11.2024, Малиновського районного суду від 09.12.2024, Київського районного суду від 20.12.2024 та Суворовського районного суду м. Одеси від 21.01.2025.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні не обирався.

Строк відбування покарання визначено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції, ОСОБА_7 , достовірно знаючи про те, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено воєнний стан на всій території України, дію якого, згідно із Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 23.07.2024 № 3892-IX продовжено з 08.08.2024 строком на 90 діб, а також достовірно знаючи про те, що до КК України внесені зміни згідно із Законом України «Про внесення змін до КК України щодо посилення відповідальності за мародерство» № 2117-ІХ від 03.03.2022, 17.08.2024 близько 13 год. він, помітивши неподалік від буд. 44 по вул. Успенській в м. Одесі велосипед марки «Camanche» сіро-блакитного кольору, який до сходів будинку прикріплений запобіжним тросом та замком та реалізуючи раптово виниклий корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, їх наслідки та бажаючи їх настання, пересвідчившись, що його дії непомітні для оточуючих, таємно викрав вищевказаний велосипед «Camanche», сівши за кермо якого, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 23623 грн.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_7 вважає, що вирок постановлений з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання з огляду на те, що поза увагою суду залишилася та обставина, що однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей. Водночас, вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 09.12.2024 ОСОБА_7 був засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці, далі вироком Київського районного суду м. Одеси від 20.12.2024 за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 7 років 1 місяць та вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 21.01.2025 за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 7 років 1 місяць. При цьому, суд застосовуючи положення ч. 4 ст. 70 КК України допустив поглинання однакових за видом та розміром покарань.

За таких обставин прокурор ОСОБА_9 просить вирок суду від 03.03.2025 скасувати, в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 вважати засудженим за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироками Малиновського районного суду м. Одеси від 09.12.2024, Київського районного суду м. Одеси від 20.12.2024 та Суворовського районного суду м. Одеси від 21.01.2025 остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 2 місяці.

В іншій частині вирок суду 1-ої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора ОСОБА_11 та просив її задовольнити, натомість захисник ОСОБА_8 заперечував проти її задоволення, при цьому обвинувачений ОСОБА_7 не заперечував проти вимог прокурора ОСОБА_12 .

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вироку суду 1-ої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення не в повній мірі відповідає приписам наведеної норми з огляду на наступне.

Мотивуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, суд 1-ої інстанції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши, що всі учасники провадження правильно розуміють обставини справи, впевнившись у добровільності їх позицій, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, проти чого не заперечували учасники провадження, та обмежився лише допитом обвинуваченого, який провину у вчиненому визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

Отже, враховуючи те, що сторони кримінального провадження не оспорюють фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю доведена та його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного часу.

Водночас, що стосується тверджень прокурора ОСОБА_9 на допущення судом 1-ої інстанції неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Приписами ст. 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд 1-ої інстанції вірно застосував ч. 4 ст. 70 КК України, водночас обираючи принцип призначення покарання, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність з таких підстав.

Так, суд 1-ої інстанції при призначення покарання поглинув однакові за видом і розміром покарання, а саме покарання у виді позбавленні волі строком на 7 років 1 місяць, призначені вироками Київського районного суду м. Одеси від 20.12.2024 та Суворовського районного суду м. Одеси від 21.01.2025.

В той же час, призначення остаточного покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим може здійснюватися щодо покарань як одного, так і різних їх і припускає, що суд, призначивши за окремі злочини різні за ступенем суворості покарання, одним з них - більш суворим - поглинає інше (інші) - менш суворі.

Зазначені обставини є підставою для скасування оскаржуваного вироку в частині призначеного ОСОБА_7 покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 апеляційний суд керуючись приписами ст.ст. 50, 65 КПК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставину, яка пом`якшує покарання, а саме щире каяття, обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого рецидив злочинів, відомості про особу обвинуваченого, який має місце реєстрації та проживання, офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово засуджений за вчинення тяжких корисливих злочинів.

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Пунктом 4) ч. 1 ст. ст. 409 КПК України, передбачено, що підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути неправильне застосування закону України по кримінальну відповідальність.

За приписами п. 2) ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, згідно є застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_9 підлягає задоволенню, а оскаржуваний вирок стосовно ОСОБА_7 скасуванню, в частині призначеного покарання, з ухваленням в цій частині нового вироку та призначити йому більш суворе покарання.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 413, 420, 424, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 03.03.2025, яким ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України скасувати в частині призначення покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким:

ОСОБА_7 вважати засудженим за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироками Малиновського районного суду м. Одеси від 09.12.2024, Київського районного суду м. Одеси від 20.12.2024 та Суворовського районного суду м. Одеси від 21.01.2025 остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 2 (два) місяці.

В іншій частині вирок суду 1-ої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою у той самий строк з дня отримання копії вироку.

Копію вироку вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її в суді.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3