ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 688/3488/24

Провадження № 11-кп/820/491/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001046 від 29 липня 2024 року, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_9 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2024 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 12 вересня 2024 року між прокурором Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_5 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001046 від 29 липня 2024 року, та за участю захисника ОСОБА_7 обвинуваченою

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянкою України, уродженкою м. Шепетівка Хмельницької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з незакінченою вищою освітою, працює медичною сестрою ПП «Сіліцея», у відпустці по догляду за дитиною, заміжньою, має на утриманні одну малолітню дитину,

яка визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.362 КК України, і призначено їй узгоджене покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з обробкою інформації в автоматичних системах, на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_8 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

За вироком суду, директор ПП «Сіліцея» - особа 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, діючи за попередньою змовою із лікарями ПП «Сіліцея» Особа 2, Особа 3, Особа 4, Особа 5, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, та сестрою медичною ПП «Сіліцея» ОСОБА_8 , об`єднавши зусилля для досягнення спільного, злочинного умислу, спрямованого на вчинення несанкціонованих дій з інформацією, яка оброблюється в автоматизованих системах, вчинених особами, які мають право доступу до неї, володіючи фаховими знаннями щодо надання медичних послуг та їх відображення в електронній системі охорони здоров`я, будучи обізнаною про механізм відшкодування грошових коштів з державного бюджету за надані медичні послуги на підставі укладених договорів із Національною службою здоров`я України як оплату за надані медичні послуги пацієнтам за Програмою медичних гарантій згідно з Законом України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» від 09 жовтня 2017 року, у 2021-2023 роках вносили недостовірні відомості про надані медичні послуги населенню до електронної системи охорони здоров`я без їх фактичного надання та формували фіктивні звіти про надані медичні послуги.

ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб, а саме з Особа 5, Особа 1, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, будучи особою, яка має відповідний доступ до автоматизованої системи, електронної системи охорони здоров`я через програмне забезпечення, спеціально розроблене для автоматизації підключення до електронної системи охорони здоров`я, отримавши вказівки від Особа 5, Особа 1, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, стосовно внесення недостовірних відомостей в автоматизовану інформаційну систему, будучи забезпеченою ними необхідними для виконання вказаних злочинних дій ресурсами та засобами, уповноваженою Особа 5, Особа 1, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, відповідними правами та доступом до автоматизованої інформаційної системи «Medics», діючи за попередньою змовою з останніми вчинила несанкціоновану зміну інформації, яка оброблюється в автоматизованих системах (МІС «Medics»), вчинених особою, яка має право доступу до неї, повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Унаслідок вказаних вище злочинних дій, які тривали упродовж 2022-2023 років, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб, а саме з Особа 1, Особа 2, Особа 3, Особа 4, Особа 5, матеріали щодо яких виділені в окреме провадження, всупереч вимогам договорів про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення», «Порядку реалізації програми державних гарантій медичного обслуговування населення», вчинила несанкціоновану зміну інформації, яка оброблюється в автоматизованих системах (МІС «Medics»), вчинених особою, яка має право доступу до неї, повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Своїми умисними діями, які виразились у вчиненні несанкціонованої зміни інформації, яка оброблюється в автоматизованих системах, вчинених особою, яка має право доступу до неї, вчинені повторно за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.3 ст.362 КК України.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_9 просила вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2024 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.362 КК України.

Захисник уважала, що вирок суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим.

Незважаючи на процесуальні вимоги, Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області 12 вересня 2024 року ухвалено вирок, яким, разом із ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.362 КК України, й іншу особу - ОСОБА_9 . Проте, ОСОБА_9 у межах кримінального провадження № 0001046 від 29 липня 2024 року, в якому засуджено ОСОБА_8 , жодне обвинувачення не пред`являлось та судом не розглядалось.

Звертала увагу, що текст вироку Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2024 складено таким чином, що особу ОСОБА_9 можна ідентифікувати з абсолютною впевненістю, крім того, вирок стосується прав, свобод та інтересів ОСОБА_9 .

Із тексту вироку суду першої інстанції вбачається наявність у ОСОБА_9 умислу на вчинення й іншого злочину, ніж той, за який засуджено ОСОБА_8 , який вона нібито вчинила у співучасті з ОСОБА_9 та іншими особами.

Крім того, текст вироку в частині обвинувачення ОСОБА_8 за ч.3 ст.362 КК України містить суперечливі дані про умисел ОСОБА_8 та кінцевий результат, який бажала досягнути ОСОБА_8 , вчиняючи протиправні дії.

За таких обставин, вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2024 року порушує права, свободи та інтереси ОСОБА_9 , зокрема, презумпцію її невинуватості.

При цьому в обвинувальному акті від 28 лютого 2025 року, складеному у кримінальному провадженні №0000122 від 10 березня 2023 року щодо обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 за ч.3 ст.362, ч.5 ст.191 КК України як співучасника зазначено ОСОБА_8 .

Водночас, відповідно до оскаржуваного вироку, ОСОБА_8 було засуджено виключно за ч.3 ст.362 КК України.

Крім того, обставини злочину, за який ОСОБА_8 було притягнуто до кримінальної відповідальності, суттєво відрізняються від обставин її співучасті, зазначених в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_9 та інших обвинувачених.

Так, ОСОБА_8 у кримінальному провадженні засуджено за вчинення вказаного злочину у співучасті з ОСОБА_9 та іншими обвинуваченими при переслідуванні спільної (некорисливої) мети.

Згідно з вироком місцевого суду, ОСОБА_8 вчиняла вищезазначені дії в особистих інтересах та інтересах ОСОБА_9 згідно з розробленим алгоритмом злочинних дій, переслідуючи спільну мету, а не корисливу мету, як про це зазначено в обвинувальному акті щодо ОСОБА_9 від 28 лютого 2025 року.

У вироку суду першої інстанції не встановлено, що її дії були вчинені з будь-якою конкретною метою, що мала злочинний характер.

Фактично, на думку сторони захисту, такий виклад обвинувачення створює ситуацію, коли ОСОБА_8 інкримінуються дії в межах співвиконавства, проте, без наявності встановленої мети, яка б поєднувала її дії з умислом інших співучасників.

Також у вироку суду першої інстанції, яким засуджено ОСОБА_8 за ч.3 ст.362 КК України, не йдеться про наслідки суспільно небезпечного діяння у вигляді «заподіяння значної шкоди» в розмірі 4 737 098,00 грн, яке, за версією сторони обвинувачення, було вчинено за попередньою змовою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 .

Тобто, один і той самий злочин не може одночасно спричиняти і не спричиняти шкоду.

ОСОБА_8 обвинувачення за ч.5 ст.191 КК України не висувалося і жодної оцінки її можливої участі в цьому епізоді судом першої інстанції не здійснювалося.

Спільність умислу і злагодженість дій для досягнення злочинного результату є основними ознаками співучасті, а тому надання кримінально-правової оцінки лише окремим діям ОСОБА_8 не дозволяло суду належно встановити обставини у кримінальному провадженні.

Додатково сторона захисту звертала увагу на те, що судом першої інстанції не було належним чином з`ясовано добровільність укладання угоди між ОСОБА_8 та прокурором.

У національному законодавстві презумпцію невинуватості як один з основних конституційних принципів судочинства відображено в ч.1 ст.62 Конституції України та ч.1 ст.17 КПК України. Згідно із цими правовими нормами особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Захисник звертала увагу на повторність вчинення ОСОБА_9 дій, які становлять об`єктивну сторону ч.3 ст.362 КК України та були вчинені за попередньою змовою групою осіб у складі певних лікарів ПП «Сіліцея» та медичної сестри ОСОБА_8 , повторно, за обставин, детально наведених в описовій частині вироку.

За таких обставин, вирок Шепетівського міськрайонного суду прямо констатує вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.362 КК України, за попередньою змовою групою осіб, повторно.

Тому вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області є таким, що ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

Окрім того, в провадженні слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Хмельницькій області перебуває кримінальне провадження № 0000122 від 10 березня 2023 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.362, ч.5 ст.191, ч.1 ст.209 КК України.

У рамках цього кримінального провадження, ОСОБА_9 , серед інших повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.362, ч.5 ст.191 та ч.1 ст.209 КК України.

Зокрема, згідно з повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 31 липня 2024 року ОСОБА_9 підозрюють у наступному:

- у вчиненні несанкціонованої зміни інформації, яка оброблюється в автоматизованих системах, вчинених особою, яка має право доступу до неї, вчинені повторно за попередньою змовою групою осіб, що заподіяло значну шкоду тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.362 КК України;

-у заволодінні чужим майном шляхом зловживання особою своїм службовим становищем, що вчинене в умовах воєнного стану, у особливо великих розмірах за передньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст.191 КК України;

-у набутті, володінні, використанні, розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансової операції, вчинені особою, яка знала або повинна була знати, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.209 КК України.

При цьому, текст повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_9 за ч.3 ст.362 КК України є повним відтворенням подій, зазначених у вироку Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2024 року.

За таких обставин, вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області напряму стосується інтересів ОСОБА_9 та порушує її права, свободи та інтереси, зокрема, презумпцію невинуватості та право на захист та справедливий судовий розгляд.

Крім того, у кримінальному провадженні № 0000122 від 10 березня 2023 року допущено подвійну кваліфікацію. Так, обставини, які кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.3 ст.362 КК України та обставини, які кваліфіковані за ч.5 ст.191 КК України, є ідентичними.

Кваліфікований склад ч.3 ст.362 КК України, передбачає кримінальну відповідальність і за заподіяння значної шкоди від несанкціонованої зміни інформації, яка оброблюється в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах комп`ютерних мережах або зберігається на носіях такої інформації, вчинені особою, яка має право доступу до неї, якщо такими діями заподіяно значної шкоди.

Відповідно до примітки ст.361 КК України, значною шкодою у ст.ст.361-363-1 вважається шкода, яка в триста і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто виміряється виключно в грошовій формі.

За змістом підозри ОСОБА_9 , її співучасником у вчиненні кримінально-караних дій, передбачених ч.5 ст.191 КК України, виступала ОСОБА_8 , яка наразі не є фігурантом кримінального провадження № 0000122 від 10 березня 2023 року.

Допущена процесуальна плутанина, у підґрунті якої є вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2024 року, позбавляє ОСОБА_9 належним чином організувати свій захист в рамках кримінального провадження та визначитися із реальним складом співучасників інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з узагальненим викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; заперечення: обвинуваченої ОСОБА_8 , її захисника ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_5 проти апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з приписами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

Умотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону місцевим судом не було дотримано з огляду на таке.

Право особи на захист у кримінальному провадженні передбачено положеннями національного законодавства, зокрема, ч.3 ст.63, п.6 ч.3 ст.129 Конституції України та п.13 ч.1 ст.7, ст.20 КПК України.

Стаття 63 Конституції України закріплює право на захист підозрюваного, обвинуваченого чи підсудного. Забезпечення права на захист відповідно до ст.7 КПК України є однією із засад кримінального провадження, яким повинні відповідати зміст та форма кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції, яким затверджено угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою, містить пряму вказівку на вчинення ОСОБА_8 за попередньою змовою із ОСОБА_9 та ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.362 КК України, за епізодами злочинної діяльності в частині внесення недостовірних відомостей щодо надання медичної послуги з паліативної допомоги пацієнту ОСОБА_14 , чим учинено несанкціоновану зміну інформації, яка оброблюється в автоматизованій системі.

Зокрема, у тексті вироку суду першої інстанції (т.3, а.п.167 зворот; а.с.74 вироку, другий абзац згори) зазначено такі відомості, які прямо вказують на конкретну особу, визнані встановленими такі обставини, які дозволяють з впевненістю ідентифікувати іншу особу, тобто, містяться конкретні вказівки на ОСОБА_9 та її безпосередню участь у вчиненні разом із ОСОБА_8 та іншими особами кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.362 КК України.

На думку колегії суддів, конкретна вказівка у вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 на особу ОСОБА_9 як на співучасницю вчиненого кримінального правопорушення в межах кримінального провадження, в якому ОСОБА_9 не висувалось обвинувачення, порушує принцип презумпції невинуватості.

Окрім того, вказаний вирок порушує права, свободи та інтереси ОСОБА_9 , зокрема, право на захист та справедливий судовий розгляд.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що сумлінне забезпечення здійснення прав, гарантованих ст.6 Конвенції, є обов`язком держави. Адекватний захист обвинуваченого як у суді першої інстанції, так і в суді вищої інстанції має вирішальне значення для справедливості у системі кримінального судочинства.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів уважає, що допущене при ухваленні оскаржуваного вироку порушення вимог кримінального процесуального закону є істотним, тому вирок суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого з дотриманням прав учасників судового розгляду відповідно до чинного законодавства України необхідно прийняти законне та обґрунтоване рішення.

З огляду на те, що вирок суду першої інстанції скасовується з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону, колегія суддів не досліджує інших доводів апеляційної скарги, відповідь на які частково надано в постанові Верховного Суду ( провадження №51-278 км 25).

Відповідно до приписів ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2025 року було задоволено клопотання прокурора та виправлено описку, допущену в оскаржуваному вироку Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.362 КК України, - виключено з 26 рядка на 74 аркуші вироку помилково вказане «діючи за попередньою змовою із ОСОБА_13 та Понятовською І».

Ураховуючи те, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, то ухвала суду про виправлення описки в ньому також підлягає скасуванню. Серед іншого, посилання суду про допущену технічну описку не відповідає положенням ст.379 КПК України.

Відтак, у порядку ч.2 ст.404 КПК України слід скасувати ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2025 року про виправлення описки.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2024 року щодо обвинуваченої ОСОБА_8 за ч.3 ст.362 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

У порядку ч.2 ст.404 КПК України скасувати ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2025 року про виправлення описки.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3