Харківський районний суд Харківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2025 року

селищє Покотилівка Харківської області

Справа № 635/5025/25

Провадження № 1-в/635/651/2025

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольська, Полтавської області, громадянина України, за національністю Українець, з неповною вищою освітою, не одруженого, не працюючого, до засудження проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 24.07.2009 року Комсомольським міським судом Полтавської області ст. 186 ч. 2, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

2) 20.01.2015 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ст. 185 ч. 1 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільнений 31.08.2015 року умовно-достроково на невідбутий строк 4 місяці 29 днів.

3) 30.09.2016 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ст. ст. 185 ч. 2, 71 КК України до 8 місяців 29 днів позбавлення волі. Звільнений 30.10.2017 року ЗУ «Про амністію» від 22.12.2016 року.

4) 26.03.2020 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ст. 185 ч. 2, 75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

Засудженого: 20.12.2022 року Комсомольським міським судом Полтавської області за ст. ст. 307 ч. 1, 307 ч. 2, 69 ч. 1, 70, ч. 1 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 71 ч. 1 КК України частково приєднано не відбуте покарання за вироком Комсомольського районного суду Полтавської області від 26.03.2020 року, до відбуття 4 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Зараховано строк перебування під вартою з 18.05.2021 року по 19.12.2022 року включно,

УСТАНОВИВ:

27 червня 2025 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія(№100)» ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 червня 2025року вищевказане подання передано в провадження судді ОСОБА_1 .

Згідно частини 1 статті 539 Кримінального процесуального Кодексу України(далі- КПК України), питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням(поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до положень частини 4 статті 539 КПК України при вирішенні судом питань, пов`язаних із виконанням вироку у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час місця розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань, інші особи у разі необхідності.

Згідно частини 5 статті 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання(подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Представник установи виконання покарань та засуджений у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд подання за їх відсутності.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання посилаючись на те, що засуджений не довів своє виправлення.

Встановлені обставини, застосовані норми права та мотиви суду

Вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 20.12.2022 року ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.307 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України до 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного ОСОБА_5 майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_5 покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного ОСОБА_5 майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднати частину невідбутого покарання призначеного вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 26.03.2020 та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного ОСОБА_5 майна.

Початок строку відбування покарання 20 грудня 2022 року.

Кінець строку відбування покарання 18 листопада 2025 року.

Також ОСОБА_5 зараховано строк попереднього ув`язнення з 18.05.2021 року по 19.12.2022 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Начальник Державної установи «Темнівська виправна колонія(№100)» ОСОБА_4 звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 посилаючись на те, що в місцях позбавлення волі перебуває з 18 травня 2023 року.

З 09 травня 2023 року відбуває покарання в ДУ «Темнівська виправна колонія(№100)», де не допускав порушення режиму тримання. За виконання покладених обов?язків та додержання правил поведінки встановлених КВК України, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці рішенням дисциплінарної комісії заохочувався шість разів. Характеризується позитивно. В установі працевлаштований в житловій зоні установи з ремонтно-будівельних робіт.

Підтримує доброзичливі взаємовідносини з засудженими позитивної спрямованості, на критику в свою адресу реагує адекватно. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використовує їх тільки за призначенням.

До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно. Самостійно виконує работи по самообслуговуанню, має достатній рівень необхідних навичок для самостійного їх виконання. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься позитивно, вбачає суспільної необхідність у їх виконанні, проявляє розумну ініціативу. Бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Не допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Відповідно до ст.123 КВК України, приймає участь у програм виховного впливу «Фізкультура і спорт», до реалізації ставиться з зацікавленістю.

Відповідно до ст. 126 Кримінально-виконавчого кодексу підвищення та вдосконалення загальноосвітнього рівня, відвідує бібліотеку установи.

Відповідно до вимог ст. 110, 112, 113 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує соціально-корисні зв?язки з друзями та знайомими шляхом листування, телефонних переговорів та побачень, отримує посилки та передачі, стосунки доброзичливі, позитивно впливають на процес виправлення.

Питання щодо можливого застосування статті 100, 101 КВК України було розглянуто на засіданні комісією установи 07.06.2023 року. Вирішено відмовити у застосуванні даної статті, як засудженому, який не стає на шлях виправлення.

Питання щодо можливого застосування заміни не відбутої частини покарання більш м?яким, згідно статті 82 Кримінального кодексу України було розглянуто комісією установи 13.09.2023 року, вирішено відмовити у застосуванні даної статті, як особі яка не стала на шлях виправлення.

Питання щодо можливого застосування ст. 81 КК України було розглянуто 12.06.2024 року комісією установи, вирішено відмовити в застосуванні даних статей, як особі яка не довела своє виправлення.

Згідно повідомлення органу пробації буде проживати за адресою: АДРЕСА_2 .

У скоєному злочині розкаюється, вину визнав повністю.

Представник «Темнівська виправна колонія №100» вважає, що засуджений ОСОБА_5 своїм сумлінним ставленням до праці та поведінкою довів своє виправлення.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Відповідно до частини 2 статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув встановлений частиною 3 статті 81 КК України термін покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання (частина 3 статті 81 КК України).

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі статті 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом статті 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і довела це своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

У відповідності до положень пункту 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо долучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Так, з матеріалів справи стосовно умовно-дострокового звільнення та особової справи на засудженого вбачається, що ОСОБА_5 перебуває у місцях позбавлення волі з 21 травня 2021 року. З 09 травня 2023 року відбуває покарання в ДУ «Темнівська виправна колонія(№100)», не допускав порушення режиму тримання, рішенням дисциплінарної комісії заохочувався шість разів, а також мав три стягнення:

1) Рішення дисциплінарної комісії установи ДУ «Установа виконання покарань №23» від 02.06.2021 року карцер 5 діб. За невічливе ставлення до персоналу установи, перешкоджання проведення догляду, вживання нецензурних слів.

2) Рішення дисциплінарної комісії установи ДУ «Установа виконання покарань №23» від 19.01.2023 року карцер 6 діб. За відмову слідувати до іншої камери, згідно списку переміщення ув`язнених, чим відмовився виконувати законні вимоги адміністрації установи, вживав нецензурні слова.

3) Рішення дисциплінарної комісії установи ДУ «Установа виконання покарань №23» від 05.05.2023 року догана. За самовільне пересування територією установи.

Крім того, ризик вчинення повторного правопорушення оцінюється як середній. Засуджений вживав наркотичні засоби. Даний фактор впливає на ризик вчинення повторного кримінального правопорушення. Проте засуджений вмотивований до змін і самовдосконалення.

Як вбачається зі змісту довідки про працевлаштування засудженого ОСОБА_5 в державній установі «Темнівська виправна колонія(№100)» заступника начальника планово-економічного відділу ОСОБА_6 та довідки про заробітну плату, засуджений не працював тривалий час, а саме з травня 2023 року по грудень 2023 року та в квітня 2024 року.

Відповідно до довідки, наданої бухгалтером ДУ «Темнівська виправна колонія(№100)» ОСОБА_7 , за вироком суду у засудженого ОСОБА_5 маються процесуальні витрати на користь держави у суму 5 502,40 грн та станом на 21.05.2025 на виконання до бухгалтерії виконавчий лист про стягнення процесуальних витрат не надходив, з особового рахунку утримань не було.

Питання щодо можливого застосування статті 100, 101 КВК України, за відбуттям було розглянуто комісією установи 07 червня 2023 року, рішенням комісії відмовлено в застосуванні заохочувальної норми як особі, яка не стає на шлях виправлення.

Питання про застосування статті 82 КК України було розглянуто 13 вересня 2023 року. Засудженому відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми, як особі, що не стала на шлях виправлення.

Питання щодо можливого застосування ст. 81 КК України було розглянуто 12.06.2024 року комісією установи, вирішено відмовити в застосуванні даних статей, як особі яка не довела своє виправлення.

Таким чином суд констатує, що станом на 07 червня 2023 року, 13 вересня 2023 року та 12 червня 2024 року засудженому ОСОБА_5 відмовлено в застосуванні заохочувальної норми, як особі, що не стала на шлях виправлення.

При вирішенні питання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, окрім вищевказаних обставин, суд враховує дані про особу засудженого. Так, останній має п`ять судимостей за злочини, зокрема проти власності та за злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.

Зазначені факти свідчать про стійку тенденцію засудженого ОСОБА_5 до систематичного вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення.

З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення.

Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

У відповідності до частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, однією з головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто готовність до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Водночас, передумовою дострокового звільнення є саме бездоганна поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання, а не лише позитивна характеристика засудженого.

Проте, такої поведінки засудженого ОСОБА_5 протягом строку відбування покарання судом не встановлено, оскільки факт, того, що засуджений виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, а в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

На підставі зібраних даних, суд проаналізував діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків не довів, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Такий висновок суду про не виправлення засудженого ОСОБА_5 базується на всебічному врахуванні даних про його поведінку за весь період відбування покарання, тобто з 21 травня 2021 року, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення.

Суд також не встановив на даному етапі відбування покарання доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки до моменту звільнення мета покарання ще не досягнута, засуджений ОСОБА_5 не виправився і не довів це своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

За таких обставин суд враховує наявність п`яти судимостей, наявність середнього ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, зловживання засудженим наркотичними засобами, ставлення до праці, поведінку за весь час відбуття покарання, трьох відмов від застосування заохочувальної норми, як особи, яка не стала на шлях виправлення, наявність не погашених процесуальних витрат, суд констатує відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін, томудійшов висновку про неможливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, як таке, що є передчасним.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтею 81 КК України, статтями 537, 539 КПК України, статтею 154 КВК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_8