Єдиний унікальний номер №333/7298/25
Провадження №1-кп/333/843/25
ВИРОК

Іменем України

03 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретарки судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя матеріали кримінального провадження №0000190 від 01.04.2024, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Запоріжжя, не одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, працює ФОП, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 14.05.2025 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 309 до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації», метою благодійних організацій не може бути одержання і розподіл прибутку серед засновників, членів органів управління, інших пов`язаних з ними осіб, а також серед працівників таких організацій.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан, строк дії якого відповідними указами продовжено до 07.08.2025.

Так, відповідно до акту приймання-передачі гуманітарної (благодійної; допомоги від 20.12.2022, Благодійна організація «Благодійний фонд М.Р.І.Я» (далі по тексту - БО «БФ М.Р.І.Я») отримала від ОСОБА_7 транспортний засіб Mitsubishi L200, 2009 року випуску, номер кузова (шасі, рами) № НОМЕР_1 , задля передачі військовослужбовцям, які виконують службові завдання з відсічі і стримування військової агресії російської федерації проти України, під час несення ними військової служби.

В подальшому, ОСОБА_5 у невстановлений час та місці, але не пізніше 02.02.2024, за допомогою своїх зв`язків з представниками БО «БФ " ОСОБА_8 », отримав в своє розпорядження без права продажу вищевказаний автомобіль марки Mitsubishi L200, 2009 року випуску, номер кузова (шасі, рами) № НОМЕР_1 .

Після чого, у ОСОБА_5 , який достовірно знав про походження вищевказаного автомобіля та його цільове призначення, а також встановлену Законом України «Про гуманітарну допомогу» заборону на продаж гуманітарної допомоги, виник злочинний умисел, направлений на незаконне особисте збагачення шляхом обману, а саме отримання грошових коштів за реалізацію потенційному покупцю вказаного автомобілю, якого він запевнить в законності вказаної угоди.

Так, у січні 2024 року громадянину ОСОБА_9 терміново необхідно було придбати автомобіль для свого рідного брата, який проходить службу в Збройних силах України.

З цією метою ОСОБА_10 за порадою знайомих 31.01.2024 зателефонував громадянину ОСОБА_5 , який може продати необхідний автомобіль, та домовився про зустріч 02.02.2024 для обговорення зазначеного питання.

В подальшому, 02.02.2024 приблизно об 11:30 годині ОСОБА_10 та ОСОБА_5 зустрілись на території СТО за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_5 продемонстрував автомобіль марки Mitsubishi L200, 2009 року випуску, номер кузова (шасі, рами) № НОМЕР_1 , який належав БО «БФ М.Р.І Л», та повинен був бути переданий військовим на безоплатній основі, однак ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, шляхом обману, з метою власного збагачення, впевнив ОСОБА_9 у тому, що вказаний автомобіль коштує 5 500 доларів СІЛА, та продаж буде оформлений у вигляді акту прийому-передачі гуманітарної допомоги від благодійного фонду на ім`я брата ОСОБА_9 , та для оформлення документів необхідно надати задаток грошових коштів у розмірі 1000 доларів США, на що ОСОБА_9 погодився та передав ОСОБА_5 зазначену суму грошових коштів, у свою чергу ОСОБА_5 передав ОСОБА_11 розписку про отримання задатку в розмірі 1000 доларів CША.

В подальшому 14.05.2024 приблизно о 10:15 годині ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чумаченко, буд. 28, передав ОСОБА_9 підписаний від благодійного фонду акт приймання-передачі гуманітарної (благодійної) допомоги від 27.03.2024 на транспортний засіб Mitsubishi L200, 2009 року випуску, номер кузова (шасі, рами) № НОМЕР_1 , згідно якого БО «БФ М.Р.ІЛ» як Благодійник передає, а військовослужбовець ОСОБА_12 як Отримувач приймає в якості гуманітарної допомоги вказаний автомобіль, та повідомив, що для здійснення фактичної передачі автомобіля необхідно підписати акт прийому-передачі з боку ОСОБА_12 та повернути його ОСОБА_5 , надавши при цьому грошові кошти у розмірі 4500 доларів США.

В подальшому ОСОБА_5 перестав виходиш на зв`язок із ОСОБА_9 , при цьому ОСОБА_5 отримані як завдаток грошові кошти у розмірі 1000 доларів США ОСОБА_11 не повернув та обумовлений автомобіль Mitsubishi L200, 2009 року випуску, номер кузова (шасі, рами) № НОМЕР_1 , не передав.

Таким чином, ОСОБА_5 незаконно, шляхом обману, заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_9 у розмірі 1 000 доларів США (що відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют, встановленого Національним Банком України станом на 02.02.2024 становить 37 604 гривень 70 копійок), чим спричинив матеріальний збиток ОСОБА_11 на вказану суму.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене обвинувачення ОСОБА_5 та кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

28 лютого 2025 року між потерпілим ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_5 укладена угода про примирення за ініціативою потерпілого. Зі змісту угоди про примирення вбачається, що обставини вчинення кримінального правопорушення повністю відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті, та ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Сторони узгодили міру покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покрань визначити остаточне покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком. Наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди сторонам угоди роз`яснені та зрозумілі.

У підготовче судове засіданні з`явилися прокурор, потерпілий та обвинувачений.

Потерпілий ОСОБА_9 підтримав угоду про примирення. Запевнив, що угоду про примирення уклав за своєю ініціативою, жодного примусу, тиску чи погроз з цього приводу на нього не чинилося. Зазначив, що претензій до обвинуваченого не має, вони з ним примирилися, матеріальну шкоду відшкодовано. Просив суд затвердити угоду про примирення, призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання. Підтвердив, що наслідки укладення та затвердження угоди йому цілком зрозумілі.

Обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що в повному обсязі беззастережно визнає свою провину у вчиненні даного кримінального правопорушення, підтверджує обставини його вчинення в обсязі, визначеному обвинувальним актом та угодою. З потерпілим примирився, завдану шкоду відшкодував в повному обсязі. Вказав, що угода була укладена добровільно за ініціативою потерпілого. Просив затвердити угоду про примирення та призначити узгоджену нею міру покарання. Зазначив, що наслідки укладення угоди та її невиконання йому зрозумілі, перешкоди щодо виконання умов угоди відсутні. Щиро розкаявся, запевнив суд, що в подальшому подібне не повториться.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення. Зазначив, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, узгоджена між сторонами міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України. Підстави для відмови у затвердження даної угоди відсутні. Зазначив, що процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні. Запобіжний захід не обирався та підстави для його обрання відсутні.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши потерпілого та обвинуваченого, а також думку прокурора, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 1, 3, 5 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином. Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 190 КК України.

Судом встановлено, що угода про примирення була укладена за ініціативою потерпілого у кримінальному провадженні щодо кримінального правопорушення, яке кримінальним законом віднесено до нетяжкого злочину.

Обвинувачений ОСОБА_5 добровільно, беззастережно, без примусу та тиску в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому, як обвинувачений, так і потерпілий, погоджуються на призначення покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань визначити остаточне покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком.

Кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_9 завдано матеріальні збитки, які відшкодовано ОСОБА_5 . Під час досудового розслідування та в суді потерпілим цивільний позов не заявлено, жодних претензій матеріального характеру щодо відшкодування матеріальної або моральної шкоди до обвинуваченого не має, а обвинувачений ОСОБА_5 не несе перед потерпілим зобов`язань щодо будь-якого відшкодування шкоди.

Судом з`ясовано, що обвинувачений, потерпілий цілком розуміють права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані у разі затвердження угоди судом. Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, а також можливість притягнення до кримінальної відповідальності за умисне невиконання угоди. Наслідки невиконання угоди, визначені ст. 476 КПК України також роз`яснені потерпілому.

Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосуванням насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України згідно з ч. 7 ст. 474 КПК України, суд, враховує, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_5 раніше судимий, не одружений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працює, не є інвалідом, до лікарів нарколога та психіатра за медичної допомогою не звертався, характеризується позитивно, свою вину у скоєному визнав повністю, щиро розкаявся.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставинами, які обтяжують покарання не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 враховує, що узгоджені сторонами в угоді про примирення вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, та розміру призначеного покарання, яке встановлене Кримінальним Кодексом України.

Згідно з ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про примирення із призначенням обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати та речові докази у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373-376, 393-395, 468, 469, 471, 473-475, 532, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 05.08.2025 між потерпілим ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом часткового складання призначеного покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.05.2025, визначивши покарання, що підлягає відбуванню у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Згідно вимог ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Відповідного до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1