Справа № 442/6419/25
Провадження № 1-кп/442/387/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000766 від 01.06.2025 відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, має на утриманні матір ОСОБА_3 -інваліда ІІІ групи, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, стрілець 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти НОМЕР_1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 , військове звання - солдат, учасника бойових дій, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

зі сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,

зі сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_2 , його захисника адвоката ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_2 , в порушення вимог ст. ст. 3, 27, 68 Конституції України ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України за призовом під час мобілізації, проходячи військову службу на посаді стрільця 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи мотив, спрямований на протиправне заподіяння шкоди здоров`ю іншій людині, 01 червня 2025 року приблизно о 03 годині 13 хвилин, перебуваючи поблизу нічого магазину «Нічна діброва», що на АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого словесного конфлікту між ним та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ґрунті неприязних відносин, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тримаючи у правій руці складний ніж, наніс один удар у ділянку живота ОСОБА_8 зліва, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани шкіри передньої черевної стінки зліва з пошкодженням тонкої кишки, яке відноситься до тяжкого ступеня тяжкості за ознакою небезпеки для життя у момент виникнення (заподіяння) та різаної рани тильної поверхні 3-го пальця правої кисті, яке відноситься до легкого ступеня тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_2 заподіяв умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України

Обвинувачений ОСОБА_2 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Суду пояснив, що дійсно, при обставинах вказаних в обвинувальному акті, які він не оспорює, на 01 червня 2025 року вночі, випивши трохи пива, близько 3 год ночі вирішив піти в магазин Нічна діброва», що на вул. Михайла Грушевського, 70 у м. Дрогобич. По дорозі зустрів свого знайомого ОСОБА_9 . Біля магазину була черга, коли він намагався розрахуватись, у нього не було готівки, а банківською карткою він не зміг це зробити, а тому підійшов до Яворського спитати, чи в нього немає готівкових коштів. Біля Яворського також перебував потерпілий ОСОБА_10 , який безпричинно наніс йому удар в ніс, від чого він впав. Боячись, щоб потерпілий не наніс йому ще ударів, коли лежав на землі, витягнув зі своєї кишені ніж, який носив при собі для власних потреб, і ножем вдарив потерпілого в живіт. Після цього, він піднявся з-землі і почав втікати. Коли біг між дворами будинків, декілька разів падав. Бо було темно, і загубив ніж. Коли прийшов додому, його сильно болів ніс, а тому викликав швидку. Зазначив, що зі слідчим намагався розшукати ніж, показував дорогу, якою він повертався до себе додому, однак ніж так і не був знайдений. Зазначив, що з приводу нанесених йому тілесних ушкоджень, ОСОБА_11 було засуджено. У вчиненому щиросердечно розкаюється та просить суворо його не карати, оскільки на даний час він повністю примирився з потерпілий і останній не має щодо нього жодних претензій. Крім цього, при призначенні покарання просить врахувати, що він проживає разом з матір`ю, яка є інвалідом ІІІ групи, утримує її. Також просить врахувати і стан його здоров`я, оскільки проходячи військову службу за мобілізацією, декілька разів був поранений, отримав контузію, має статус учасника бойових дій. На даний час має намір продовжити проходити службу і здійснювати захист Батьківщини.

Крім повного визнання своєї винності обвинуваченим ОСОБА_2 , його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними.

При таких обставинах суд вважає, що дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки він заподіяв умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Разом з тим, згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 року, № 8 від 12 червня 2009 року та № 11 від 6 листопада 2009 року), призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Отже, при призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому до обставин, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої шкоди, відсутність претензій у потерпілого.

Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

При обранні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_2 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який визнав себе винним повністю, щиросердечно розкаюється, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, позитивно характеризується.

Враховуючи вищенаведене, особу винного, який є військовослужбовцем, має статус учасника бойових дій, стан його здоров`я (був поранений, отримав контузію), має на утриманні матір-інваліда ІІІ групи, обставини за яких було вчинено злочин, та що такий був спровокований саме потерпілим, ставлення до наслідків своїх дій, а також беручи до уваги дімку потерпілого, який просив призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі, суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_2 можливе при застосуванні покарання у виді позбавлення волі, звільнивши від відбування покарання з випробовуванням на підставі ст. 75, п. 1, п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

У зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_2 від призначеного судом покарання з випробуванням згідно зі ст. 75 КК України та покладенням на нього на підставі ст. 76 КК України відповідних обов`язків, обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідно скасувати та звільнити його з-під варти в залі суду, оскільки відпала необхідність подальшого застосування запобіжного заходу..

З речовими доказами необхідно поступити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільній позов у кримінальному провадженні не заявлено.Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_2 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку 3 /три/ роки.

На підставі п. 1, п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 наступні обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обраний щодо ОСОБА_2 запобіжний захід тримання під вартою скасувати та звільнити його з-під варти в залі суду негайно.

Речові докази:

- вилучені 01.06.2025 під час обшуку затриманої особи ОСОБА_2 речі, а саме: спортивні штани темно-сірого кольору, олімпійку чорного кольору з логотипом „Adidas, балонову куртку темно-синього кольору фірми „Eko з капюшоном зі слідами РБК, кросівки чорного кольору з логотипом „Adidas 43 розміру, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області, - повернути ОСОБА_2 ;

- вилучений 01.06.2025 під час проведення огляду предмету одяг потерпілого ОСОБА_6 , а саме: штани спортивні чорні із маркування на них „Adidas із слідами РБК, светр чорний із маркуванням „The north face із слідами РБК, вітровка сірого кольору без маркування із слідами РБК та кросівки сірого кольору із маркуванням буки „N із слідами РБК, - який зберігаються в камері зберігання речових доказів Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області, - повернути ОСОБА_6 ,

- змиви з обох ОСОБА_12 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області, - знищити;

- DVD-диски із відеозаписом подій, - зберігати при матеріалах кримінального провадження, які залишились у прокурора.

Скасувати заходи по забезпеченню кримінального провадження, а саме арешт на майно, накладений згідно ухвали слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.06.2025.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1