Провадження № 1-кс/344/8622/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділу Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001746 від 21.10.2025, відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И ЛА :

Старший слідчий ОСОБА_4 за погодженням з прокурором Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_7 із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001746 від 21.10.2025, щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 22.01.2026, без визначення розміру застави.

Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 на протязі тривалого періоду часу проживає спільно із своєю дружиною ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 . Під час спільного проживання, ОСОБА_5 неодноразово вчиняв із своєю дружиною ОСОБА_8 словесні конфлікти, на побутовому ґрунті.

Так, 21.10.2025 року, приблизно о 18 год ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вчинив словесний конфлікт із своєю дружиною ОСОБА_8 .

У ході конфлікту, у ОСОБА_5 виник неправомірний умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень своїй дружині ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій неправомірний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 , діючи умисно, передбачаючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків і свідомо бажаючи настання таких негативних наслідків щодо здоров`я потерпілої ОСОБА_8 , маючи фізичну перевагу над останньою, наніс один цілеспрямований удар кухонним ножем у ділянку живота, після цього, продовжуючи реалізацію свого неправомірного умислу, наніс декілька хаотичних порізів в області правого стегна та верхніх кінцівок потерпілої.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_8 , відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 1 Івано-Франківської міської ради» заподіяно тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення органів черевної порожнин, різаної рани правого стегна, різаних рани обох кистей рук, які згідно Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець зареєстрований та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, тимчасово не працює, одружений, на утриманні перебуває одна малолітня дитина, згідно ст. 89 КК України раніше не судимий.

21 жовтня 2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та 22.10.2025 йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме відомостями які містяться в протоколах огляду місць події, протоколах допитів потерпілого, свідків, а також іншими доказами в їх сукупності, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

22 грудня 2025 року закінчується двомісячний строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, однак завершити досудове розслідування у зазначений строк не представляється можливим, оскільки необхідно ще провести процесуальні і слідчі дії, проведення та завершення яких потребує додаткового часу, а саме провести судово-медичну експертизу потерпілому ОСОБА_8 , провести медико-криміналістичну експертизу одягу потерпілого ОСОБА_8 , висновки яких необхідно долучити до матеріалів кримінального провадження,оголосити кінцеву підозру ОСОБА_5 з врахуванням отриманих експертиз та додаткових доказів, виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

У зв`язку із вище наведеним постановою керівника Окружної прокуратури міста Івано-Франківська продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження № 0001746 до 22.01.2026 року.

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин передбачений ч. 1 ст. 121 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відноситься до тяжкого злочину, за вчинення якого, відповідно до ч. 1 ст. 121 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Можливість підозрюваного ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування чи суду зумовлюється тим, що у підозрюваного ОСОБА_5 , відсутні міцні соціальні зв`язки, та усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинений злочин, може намагатись уникнути покарання.

Можливість підозрюваного ОСОБА_5 незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрюваному відомі їх анкетні дані та місця їхніх проживань.

Можливість підозрюваного ОСОБА_5 вчинити інше кримінальне правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний раніше притягався до кримінальної відповідальності, він непрацевлаштований, джерело його доходу невідоме, а тому він може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, а також вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, відсутність у підозрюваного офіційного працевлаштування, джерел доходу, ризиків продовження протиправної поведінки, та те, що ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду,незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, орган досудового розслідування приходить до висновку про необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки уникнути вищевказаних ризиків шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо, так як вони не зможуть запобігти вищевказаним ризикам.

З урахуванням п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вчинений із застосування насильства визначати розмір застави недоцільно.

Враховуючи викладене, з метою запобігання зазначеним ризикам, а також для забезпечення виконання необхідних слідчих, процесуальних дій, які мають важливе значення для з`ясування всіх обставин кримінальних правопорушень та можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні під час судового розгляду, необхідно продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 .

Прокурор просив клопотання задоволити з викладених мотивів в клопотанні.

Слідчий підтримав думку прокурора.

Захисник у судовому засіданні заперечив щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою оскільки ризики не актуальні, підозрюваний має на утриманні малолітню дитину та дружину (потерпілу), та його заробітна плата є єдиним джерелом доходу їхньої сім`ї. Просив відмовити у задоволенні клопотання, застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з носінням електронного засобу контролю.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника. Також додав, що працював неофіційно, на будівництві муляром.

Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшла наступного висновку.

Слідчим відділом Івано-Франківського РУП ГУНП в області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001746 від 21.10.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 КК України.

22 жовтня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння щодо своєї дружини.

23 жовтня 2025 року ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави до 18.12.2025 включно, в межах строку досудового розслідування.

Постановою керівника Окружної прокуратури міста Івано-Франківська від 11.12.2025 продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 22.01.2026.

Положеннями ч.3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У судовому засіданні, на думку слідчого судді, підтвердилась встановлена при застосуванні запобіжного заходу наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК України, також були перевірені слідчим суддею при продовженні вказаного запобіжного заходу.

Питання доведеності чи недоведеності вини, а також роль підозрюваного у вчиненні злочину є прерогативою суду, який розглядатиме справу по висунутому обвинуваченню та буде встановлювати вказані обставини при розгляді справи по суті.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Відповідно, ставити під сумнів як кваліфікацію дій підозрюваного, так і обґрунтованість самої підозри на даному етапі розслідування за даних умов, підстав не має.

Докази зібрані під час досудового розслідування, які вивчені слідчим суддею надають можливість пересвідчитись у достовірності на вказаній стадії кримінального процесу:

Разом з тим, слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , його вік, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину ( зі слів), згідно ст. 89 КК України не судимому.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі Ілійков проти Болгарії (заява №33977/96 від 26 липня 2001 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

У рішенні по справі W. проти Швейцарії (заява №14379/88 від 26.01.1993) Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Слідчий суддя зазначає, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Наведені обставини разом із суворістю можливого покарання можуть схилити підозрюваного також і до втечі.

Згідно практики Європейського суду з прав людини серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (п.40 рішення у справі «Клоот проти Бельгії» від 12 грудня 1991 року, заява №12718/87). Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин (п.34 рішення у справі «Сельчук проти Туреччини» від 10 січня 2006 року, заява № 21768/02; п.9 рішення від 10 листопада 1969 року у справі «Мацнеттер проти Австрії»).

Крім цього, продовжує існувати ризик можливості підозрюваного ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування чи суду зумовлюється тим, що у підозрюваного ОСОБА_5 , відсутні міцні соціальні зв`язки, та усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинений злочин, може намагатись уникнути покарання.

Підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що підозрюваному відомі їх анкетні дані та місця їхніх проживань.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Однак, слідчий суддя враховує те, що для завершення досудового розслідування необхідно виконати ряд процесуальних дій, зокрема, необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, зокрема: провести судово-медичну експертизу потерпілому ОСОБА_8 , провести медико-криміналістичну експертизу одягу потерпілого ОСОБА_8 , висновки яких необхідно долучити до матеріалів кримінального провадження,оголосити кінцеву підозру ОСОБА_5 з врахуванням отриманих експертиз та додаткових доказів, виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Слідчим суддею береться до уваги ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , фактичні обставини, які викладені у підозрі.

Поряд з цим, не ставлячи під сумнів довіру, на яку заслуговує особа, слід зазначити, що з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики та обставини, слідчий суддя в цілому вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного запобіжного заходу, не може забезпечити належну процесуальну поведінку вказаної особи. Також не може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зокрема, окрім наведеного і з тих підстав, що місцем проживання підозрюваного є й місце проживання потерпілої.

Крім того, характер інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, свідчить про наявність достатніх підстав для критичної оцінки моральних якостей підозрюваного, що підтверджує ймовірність його свідомої не процесуальної поведінки. Відтак, вимагає контролю за поведінкою підозрюваного.

Беручи до уваги відсутність підстав для зміни чи скасування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та те, що строк тримання останнього під вартою закінчується 18.12.2025, відсутні обставини на достатню зміну ризиків у бік їх зменшення, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задоволити, продовжити строк тримання його під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 21.01.2026, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження з урахуванням вказаних вище умов.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

При вирішенні питання про можливість визначення застави, слідчий суддя враховує кваліфікацію інкримінованого кримінального правопорушення, його виключні обставини що відноситься за своєю суттю проти життя та здоров`я особи, із застосуванням насильства, зміст підозри повідомленої ОСОБА_5 , а також підстави і обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України, наявність яких, на переконання слідчого судді доведена, відтак у цьому випадку відсутні достатні підстави для визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу щодо підозрюваного.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання задоволити.

Продовжити дію запобіжного заходу - тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 21 січня 2026 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати в Державній установі «Івано-Франківській установі виконання покарань (№ 12)».

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого слідчого відділу Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали - 16 грудня 2025 року.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1