провадження № 11-сс/991/842/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

25 грудня 2025 року м. Київ

Суддя Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 11 грудня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 11 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід слідчого в ОВС Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 .

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, за вимогами якої просила скасувати ухвалу слідчого судді від 11 грудня 2025 року та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд її заяви про відвід у Вищому антикорупційному суді.

Вирішуючи питання щодо прийнятності апеляційної скарги, суддя-доповідач окрім іншого має з`ясувати чи може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні заяви про відвід слідчого від участі у кримінальному провадженні.

Законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції може бути забезпечена можливістю їх оскарження в апеляційному порядку. Передбачене положеннями КПК право на оскарження судових рішень є важливою гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників кримінального провадження і процесуальним інструментом виправлення судової помилки.

Водночас право на доступ до суду не є абсолютним і підлягає дозволеним обмеженням, зокрема, щодо кола судових рішень, які можуть бути переглянуті в апеляційному порядку. Такі обмеження не шкодять самій суті права доступу до суду, переслідують легітимну мету - ефективний розгляд судом лише справ відповідного рівня значущості, а також обґрунтовані пропорційністю між застосованими засобами і поставленою метою.

Порядок та перелік судових рішень, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, чітко визначено та регламентовано нормами Глави 31 КПК.

Відповідно до ч.3 ст.392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

КПК передбачає вичерпний перелік ухвал, постановлених щодо скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора на стадії досудового розслідування, які можуть бути оскарженні в апеляційному порядку, а саме - це ухвали щодо неприйнятності скарги та ряд ухвал за результатами розгляду скарги по суті (ч.3 ст.307 та ч.2 ст.309 КПК).

Так, приписами ст.309 КПК визначений виключний перелік ухвал слідчого судді, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, проте за ч.3 цієї статті інші ухвали слідчого судді, ніж зазначені в цій статті, оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді. Тобто у випадку незгоди сторін з іншими ухвалами слідчого судді законність останніх підлягає перевірці судом першої інстанції під час підготовчого провадження.

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, особою оскаржується ухвала слідчого судді про відмову у задоволенні заяви про відвід слідчого.

Однак апеляційне оскарження такої ухвали слідчого судді кримінальним процесуальним законом не передбачено, вона не входить до переліку рішень, визначених у ст.309 КПК чи інших статтях цього Кодексу, які містять пряму вказівку на можливість апеляційного оскарження такої ухвали слідчого судді.

В той же час, оскільки постановлена слідчим суддею ухвала передбачена положеннями чинного КПК як рішення слідчого судді за результатами розгляду заяви в порядку ст.81 КПК, положення щодо можливості апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, в тому числі викладені в постанові ВП ВС від 23 травня 2018 року по справі №243/6674/17-к, у даному випадку не застосовуються.

Таким чином, норми діючого законодавства не передбачають можливості апеляційного перегляду рішення слідчого судді про відмову у задоволенні заяви про відвід, про що правомірно зазначено слідчим суддею в резолютивній частині оскаржуваної ухвали.

За вимогами ч.4 ст.399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, при цьому суд звертає увагу, що відмова у відкритті апеляційного провадження у зв`язку з оскарженням рішення слідчого судді, оскарження якого не передбачено, не може сприйматись як обмеження доступу до правосуддя. Норми ст.129 Конституції України гарантують право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження. Кримінальний процесуальний кодекс України визначає в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку. Саме тому апеляційна скарга на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, не може бути розглянута по суті, а відмова у відкритті апеляційного провадження, у зв`язку з оскарженням рішення слідчого судді оскарження якого не передбачено, не може сприйматись як обмеження доступу до правосуддя.

Враховуючи вищевикладене, оскільки зазначена ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, у відкритті провадження за апеляційною скаргою слід відмовити.

Керуючись ст.309, 392, 399 КПК, суддя

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 11 грудня 2025 року про відмову у задоволенні заяви про відвід, відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а у разі постановлення ухвали без виклику особи, яка її оскаржує, з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1