№ провадження 1-кс/646/2675/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2025 року м.Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова

у складі: слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові клопотання старшого слідчого СВ Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011266 від 07.08.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, на час вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді старшого навідника 2 гранатометного розрахунку 1 гранатометного взводу стрілецького батальйону ВЧ НОМЕР_1 Збройних Сил України у військовому званні солдат, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з вказаним вище клопотанням посилаючись на те, що у провадженні СВ Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження за № 0011266 від 07.08.2025, у ході досудового розслідування якого ОСОБА_6 пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.11.2024 № 327, солдата ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення.

На підставі зазначеного наказу його призначено на посаду старшого навідника 2 гранатометного розрахунку 1 гранатометного відділення гранатометного взводу стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України.

Відповідно до ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ОСОБА_6 є військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом в умовах особливого періоду.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на всій території держави введено правовий режим воєнного стану, який триває по теперішній час.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Збройні Сили України є військовим формуванням, на яке покладено завдання з оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком кожного громадянина України.

Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також ст. ст. 14, 6, 9, 11 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_6 під час проходження військової служби зобов`язаний свято і непорушно дотримуватись Конституції та законів України, Військової присяги, бути вірним Українському народові, сумлінно й чесно виконувати військовий обов`язок, зразково виконувати свої службові обов`язки, нести відповідальність за підтримання військової дисципліни та постійну бойову готовність, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, її незалежності та територіальної цілісності, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав держави.

Військовослужбовець зобов`язаний не допускати негідних вчинків, дбати про власну честь і честь Збройних Сил України, поважати гідність інших військовослужбовців, а про всі обставини, що стосуються виконання службових обов`язків, або про зроблені йому зауваження негайно доповідати безпосередньому командиру (начальнику).

Крім цього, відповідно до вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є священним конституційним обов`язком кожного громадянина України, у тому числі солдата ОСОБА_6 , який, проходячи військову службу у складі військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, був зобов`язаний неухильно виконувати Військову присягу, вимоги Конституції та законів України, сумлінно нести військову службу, додержуватися вимог військової дисципліни, забезпечуючи оборону держави, її суверенітет і територіальну цілісність.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, якщо перебувають на території військової частини або в іншому місці виконання службових обов`язків протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком дня (розкладом занять), або поза межами військової частини, якщо їх перебування там відповідає виконанню обов`язків військової служби чи здійснюється за наказом відповідного командира (начальника)..

Однак, солдат ОСОБА_6 , проходячи військову службу за контрактом у складі військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, перебуваючи на посаді старшого навідника 2 гранатометного розрахунку 1 гранатометного відділення гранатометного взводу стрілецького батальйону, 18 лютого 2025 року близько 10:00 год., вирішив стати на злочинний шлях та, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та без поважних причин, самовільно залишив місце несення служби місце тимчасового розташування гранатометного взводу стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , що дислокувалося у районі населеного пункту АДРЕСА_2 , та незаконно ухилився від проходження військової служби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_6 , у порушення вимог вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання військової служби, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, за відсутності законних підстав, в умовах воєнного стану, без поважних причин та відповідного дозволу командирів, 18 лютого 2025 року близько 10:00 год. самовільно залишив місце несення служби місце тимчасового розташування гранатометного взводу стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , що дислокувалося у районі населеного пункту АДРЕСА_2 , та вибув у невідомому напрямку, тривалий час перебуваючи поза межами військової частини, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. Доводячи свій злочинний умисел до кінця, солдат ОСОБА_6 у період з 18 лютого 2025 року і по теперішній час, в умовах воєнного стану, незаконно перебуває поза межами військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, не пов`язуючи своє перебування з виконанням обов`язків військової служби та без наявності будь-яких поважних причин.

За час своєї відсутності на території військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_6 обов`язків за займаною посадою не виконує, до медичних закладів не звертався, до правоохоронних органів, органів державної влади чи місцевого самоврядування щодо своєї належності до військової служби, причин відсутності або наміру повернутися не повідомляв. Крім того, зброю та військове майно залишив у підрозділі, на вимоги командування не реагував, на телефонні дзвінки не відповідав, а організовані пошукові заходи результатів не дали, у зв`язку з чим місце його перебування не встановлено до теперішнього часу.

28.10.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

28.10.2025 відповідно до ч. 3 ст. 208 КПК України ОСОБА_6 затримано без ухвали слідчого судді, у зв`язку з наявністю достатніх підстав вважати, що він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Як зазначає слідчий, причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаного вище кримінального правопорушення підтверджується сукупністю доказів, зібраних в ході досудового розслідування, а саме: актом службового розслідування, проведеного за фактом самовільного залишення місця несення служби; протоколами допитів свідків у кримінальному провадженні; іншими матеріалами досудового розслідування, які містять дані, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.

У клопотанні слідчий вказує, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що існують ризики, а саме ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме можливість переховування солдата ОСОБА_6 від органу досудового розслідування чи суду, обґрунтовується наступним: ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів. З огляду на тяжкість інкримінованого злочину, існують усі підстави вважати, що ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Вказана обставина створює реальну загрозу уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності.

При цьому можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі з боку ОСОБА_6 є безпідставними, оскільки його нинішня процесуальна поведінка зумовлена не правосвідомістю, а відсутністю застосованого запобіжного заходу, що жодним чином не виключає можливості його переховування у разі не обрання такого заходу судом.

Також про наявність зазначеного ризику свідчить той факт, що солдат ОСОБА_6 , діючи умисно, самовільно залишив місце несення служби з метою ухилення від виконання військових обов`язків у період дії воєнного стану, та протягом тривалого часу не повідомляв командування про своє місце перебування.

Такі дії свідчать про свідоме ухилення від військової служби і дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватись від органів досудового розслідування, прокурора або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: можливість незаконного впливу солдатом ОСОБА_6 на свідків у даному кримінальному провадженні, є реальним та підтверджується наступним. ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків своїх колишніх співслужбовців, які проходили військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ЗСУ та безпосередньо разом із підозрюваним брали участь у виконанні службових завдань. Такі дії можуть полягати в умовляннях, переконаннях або проханнях надавати показання на його користь чи змінювати вже надані свідчення.

Слід також враховувати, що показання свідків, надані під час досудового розслідування, не мають для суду наперед установленої сили, а тому будуть перевірятися безпосередньо в судовому засіданні. Це створює реальні передумови для спроб підозрюваного вплинути на свідків з метою перекручення або зміни їхніх свідчень.

Крім того, перевірка достовірності причин можливої неявки свідків до органу досудового розслідування чи суду може потребувати додаткового часу, що призведе до затягування строків досудового розслідування та створить можливості для незаконного впливу ОСОБА_6 на інших учасників кримінального провадження. У разі перебування на волі, підозрюваний не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, засобів зв`язку чи інших способів комунікації здійснювати тиск або вплив на свідків та інших учасників кримінального провадження.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: можливість вчинення солдатом ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, підтверджується наступним. Враховуючи тяжкість інкримінованого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, існують підстави вважати, що ОСОБА_6 , у разі перебування на волі, може знову вчинити аналогічне кримінальне правопорушення, тобто самовільно залишити місце несення служби без поважних причин в умовах воєнного стану, або продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини, слід дійти висновку, що застосування до ОСОБА_6 інших, менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_6 обґрунтовується вимогами ч. 4 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу, такого як застава, у даному випадку не відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого діяння, а також може створити в очах суспільства та інших військовослужбовців хибне враження безкарності та вседозволеності, що суперечить принципам невідворотності покарання та військової дисципліни.

Крім того, застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки також є неможливим, оскільки до сторони обвинувачення чи суду не надходили письмові звернення від осіб, які б поручилися за підозрюваного, взявши на себе зобов`язання забезпечити його належну процесуальну поведінку та доставку до суду на першу вимогу, як це передбачено ст. 194 КПК України.

Водночас, жоден із представників командування військової частини НОМЕР_1 ЗСУ, де проходив службу ОСОБА_6 , не звертався із письмовим зобов`язанням про поручительство та гарантування виконання ним покладених обов`язків, що унеможливлює застосування такого запобіжного заходу.

До судового засідання на виконання вимог ч.2 ст.184 КПК України підозрюваному надана копія клопотання про застосування запобіжного заходу та копії матеріалів, якими обґрунтовується клопотання, що підтверджується його підписом.

У судовому засіданні прокурор і слідчий підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення заявленого клопотання, просили суд застосувати більш м`який запобіжний захід або застосувати заставу.

Дослідивши надані слідчому судді матеріали клопотання, заслухавши думки учасників процесу, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За положеннями статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Європейський суд з прав людини у п.п. 127-128 рішення від 10 грудня 2019 року по справі «Кавала проти Туреччини» (CASE of Kavala v. Turkey (аpplication no. 28749/18)) наголосив, що "обґрунтована підозра" означає наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень.

28.10.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

28.10.2025 відповідно до ч. 3 ст. 208 КПК України ОСОБА_6 затримано без ухвали слідчого судді, у зв`язку з наявністю достатніх підстав вважати, що він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: актом службового розслідування, проведеного за фактом самовільного залишення місця несення служби; протоколами допитів свідків у кримінальному провадженні; іншими матеріалами досудового розслідування, які містять дані, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким.

Слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів. З огляду на тяжкість інкримінованого злочину, існують усі підстави вважати, що ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Вказана обставина створює реальну загрозу уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності.;

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, Такі дії можуть полягати у вмовляннях, переконаннях або проханнях надавати показання на його користь чи змінювати вже надані свідчення.

Слід також враховувати, що показання свідків, надані під час досудового розслідування, не мають для суду наперед установленої сили, а тому будуть перевірятися безпосередньо в судовому засіданні. Це створює реальні передумови для спроб підозрюваного вплинути на свідків з метою перекручення або зміни їхніх свідчень;

- п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи тяжкість інкримінованого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, існують підстави вважати, що ОСОБА_6 , у разі перебування на волі, може знову вчинити аналогічне кримінальне правопорушення, тобто самовільно залишити місце несення служби без поважних причин в умовах воєнного стану, або продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Оцінюючи сукупність обставини, які визначені ст. 178 КПК України, слідчим суддею враховується: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється; 3) дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , його, вік та стан здоров`я, те, що останній раніше не судимий, є військовослужбовцем.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, але прокурором доведено, що з урахуванням обставин по справі, а також того, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст.407 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років, що вказує на відсутність підстав для обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Доказів, які б підтвердили неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 за станом здоров`я чи з інших підстав такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, стороною захисту не надано, а слідчим суддею у судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно вимог ч. 7 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом. Обмеження щодо можливості застосування до підозрюваного застави, передбачені ч. 4 ст.183 КПК України, відсутні.

Частиною 4 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За вимогами п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням особи підозрюваного, його майнового стану, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави у межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України для осіб підозрюваних у вчиненні тяжких злочинів - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що саме цей розмір застави забезпечить виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків щодо належної процесуальної поведінки та стане достатнім стримуючим засобом у бажанні будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні та не буде надмірним тягарем для підозрюваного.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176-178, 183,184, 193-197, 205 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ « Харківський слідчий ізолятор».

Встановити строк дії ухвали - 60 днів з моменту затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто по 26 грудня 2025 року включно.

Визначити заставу, як запобіжний захід, достатній для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 60 560,00 грн.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на такі реквізити: розрахунковий рахунок UA0006674, одержувач: ТУ ДСА України у Харківській області; ; МФО одержувача: 820172, банк одержувача: ДКСУ м. Київ, у призначенні платежу обов`язково повинно бути зазначено: слово "застава", номер судового рішення "справа за № 646/11053/25 провадження №1-кс/646/2675/2025 " та прізвище, ім`я і по батькові особи, за яку вноситься застава " ОСОБА_6 ".

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися з місця проходження військової служби без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, місця служби чи роботи;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади паспорт(и) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні № 0011266 від 07.08.2025.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Основ`янського районного суду міста Харкова має бути наданий уповноваженій службовій особі ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Роз`яснити, що у разі внесення застави, але невиконання заставодавцем обов`язків із забезпечення належної поведінки підозрюваного та його явки за викликом, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього цією ухвалою обов`язки, застава буде звернута в дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 29.10.2025 року о 17 годині 20 хвилин.

Слідчий суддя Основ`янського

районного суду міста Харкова ОСОБА_1