Провадження №1-кп/523/936/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року Пересипський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , перекладача ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , в режимі відео конференції з представником потерпілих адвокатом ОСОБА_8 , у присутності потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт з долученими до нього документами у кримінальному провадженні за №0000778 від 15.07.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286-1 ч.3 КК України,-

Встановив:

В провадженні Пересипського районного суду міста Одеси знаходиться обвинувальний акт з наданими до нього документами за обвинуваченням ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286-1 ч.3 КК України.

Вивченням матеріалів встановлено, що під час судового провадження в порядку ст.331 КПК України в рамках вищезазначеного кримінального провадження на підставі ухвали судді Пересипського районного суд міста Одеси від 24.11.2025 року стосовно ОСОБА_11 був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії ухвали суду припиняє свою дію 22.01.2026р.

У ході судового засідання прокурор надав письмове клопотання про продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання тим, що обвинувачений обґрунтовано обвинувачується у скоєнні інкримінованого йому злочину, яке відноситься до категорії тяжкого та має підвищену суспільну небезпеку, що призвело до смерті людини, пред`явлене обвинувачення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, ОСОБА_9 є громадянином іншої держави, не має постійного місця проживання на території України, у нього наявне посвідчення водія, він не підлягає мобілізації, тому в любий момент може залишити територію України безперешкодно перетнувши кордон, у зв`язку з чим ризики, передбачені ст.177 КПК України не змінилися та дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків, покладених на нього як на обвинуваченого у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, не виключається ризик вчинення іншого кримінального правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, факт вчинення ОСОБА_12 кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння вказує на схильність особи до порушень громадської безпеки та нехтування соціальними нормами та правами інших громадян, у зв`язку з чим на думку прокурора тримання під вартою у даному випадку є виправданим, більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам.

Дослідивши надані до суду матеріали, приймаючи до уваги особу ОСОБА_9 , тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується особа та покарання, що загрожує у разі визнання його винним, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду або вдатися до спроб будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню; вислухавши думку учасників процесу:

захисника ОСОБА_5 , який надав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу відносно його підзахисного, заперечуючи проти задоволення клопотання прокурора, мотивуючи тим, що ОСОБА_12 прибув до України з волонтерською метою, вину у вчиненні за необережності інкримінованого кримінального правопорушення визнає повністю, хоча не в повній мірі пам`ятає обставини ДТП, підзахисний співчуває потерпілим, яким у добровільному порядку відшкодована матеріальна та моральна шкода, вперше притягується до кримінальної відповідальності, його паспорт перебуває у слідчого, що нівелює ризики, які суттєво зменшилися, ризик переховування обґрунтовується стороною обвинувачення лише тяжкістю кримінального правопорушення, що не може бути єдиною підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, доказів ризиків не надано, належність підзахисного до громадянства іншої держави ніяким чином не свідчить про намір переховування, ризик впливу на свідків взагалі відсутній, як і не підтверджений ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення зауважив, що даний ризик також позбавлений належного доказового обґрунтування, з огляду на викладене просив застосувати до ОСОБА_12 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаного з триманням під вартою, водночас зазначаючи, що не визначення застави як альтернативного запобіжного заходу є правом суду, а не обов`язком, тому у разі відмови в зміні запобіжного заходу просив визначити розмір застави, передбаченого для тяжких злочинів від 30 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб;

представників потерпілих адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_6 , які підтримали клопотання прокурора;

обвинуваченого ОСОБА_9 , який приєднався до думки захисника, вкказуючи, що не збирається від кого небудь переховуватися; враховуючи положення ст.331 ч.3 КПК України, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд вважає за доцільне продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» за наступними підставами.

За змістом ст.331 ч.3 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За змістом вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до положень ст.178 ч.1 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Статтею ст.194 ч.1 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями ст.197 ч.1 КПК України регламентовано, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, судом прийняті до уваги доводи сторони захисту, серед іншого про відсутність ризику незаконного впливу на свідків, оскільки дійсно обвинувачений не володіє українською та російською мовами, що унеможливлює його вплив на будь-яких осіб, разом з цим вважає, що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів, які є вагомими для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам та забезпечити належної поведінки ОСОБА_9 .

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судовий розгляд по справі триває, за змістом пред`явленого обвинувачення дії ОСОБА_9 за ст.286-1 ч.3 КК України відповідно до положень ст.12 КК України відносяться до тяжкого злочину, за який, у разі визнання особи винною, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який не є громадянином України, не має постійного місця проживання на території України, утриманців, виходячи зі змісту обвинувального акту, вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, що призвело до загибелі людини, що у сукупності дає підстави вважати, що обвинувачений, будучи обізнаним про тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання особи винною, може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, залишивши територію України або іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження, суд дійшов до висновку що раніше обраний запобіжний захід відносно ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та ступеню тяжкості інкримінованого обвинуваченому діяння, на теперішній час деякі ризики, передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати, що унеможливлює застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, будь-яких виключних обставин, категоричних протипоказань, які б перешкоджали застосуванню запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України та давали підстави для зміни щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу не встановлено, у зв`язку з чим суд вважає за доцільне продовжити щодо обвинуваченого строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Разом з цим статтею 183 ч.3 КПК України передбачено що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Однак, згідно положення ст.183 ч.4 п.2 КПК України розмір застави у кримінальному провадженні не визначається щодо злочину, який спричинив загибель людини,

Приймаючи до уваги характер і обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави в якості альтернативного запобіжного заходу.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 132, 177-178, 183, 194, 196, 205, 331, 369-372, 392 КПК України, суд,-

Постановив:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 16.03.2026 року включно без визначенням розміру застави.

Строк дії ухвали складає 60 днів з дня її проголошення та припиняє свою дію 16.03.2026 року.

Копію ухвали направити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягає апеляційному оскарженню безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя: ОСОБА_13