Справа № 491/1454/23
УХВАЛА
11 грудня 2025 року Ананьївський районний суд Одеської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
01 грудня 2025 року до суду надійшло клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони ОСОБА_3 у вказаному кримінальному провадженні про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ..
Згідно клопотання ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, призваним за призовом під час мобілізації, у порушення вимог ст.65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.9,11, 16, 58,59, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеними вище вимогами законодавства, що регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи реальну можливість належно їх виконувати, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, о 12 годині 30 хвилин 16 вересня 2022 року самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 (більш точна адреса не розголошується у зв`язку з воєнним станом введеним на території України), та ухилявся від проходження військової служби до 13 січня 2023 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану. Метою обрання застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тобто ризикам, передбаченим п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України. Існує реальний ризик переховування ОСОБА_4 , від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, та наявні підстави вважати, що обрання будь-якого з інших більш м`яких запобіжних заходів ОСОБА_4 не зможе запобігти настанню вказаного ризику та належному виконанню останнім своїх процесуальних обов`язків. Також обвинувачений під загрозою можливого покарання, беручи до уваги характер та обставини вчиненого кримінального правопорушення, може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні шляхом залякування, підкупу, шантажу, погроз, змінити покази на свою користь або викривлення обставин, які підлягають доказуванню, що дозволить уникнути відповідальності за вказане кримінальне правопорушення. Перебування ОСОБА_4 навіть під цілодобовим домашнім арештом не виключає його можливості здійснення впливу на вказаних осіб. Таким чином, є достатньо підстав вважати, що наявні ризики, передбачені п.3 ч.1 ст.177 КПК України. З метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, що вказує на існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України. Обрання інших, менш тяжких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання, домашній арешт чи застава не забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього кримінальним процесуальним законодавством обов`язків. Відповідно до ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений п.5 ч.1 ст.176 КПК України тримання під вартою.
У зв`язку з наведеним прокурор звернувся до суду з даним клопотанням та просить обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.
У судовому засіданні прокурор Одеської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони ОСОБА_3 клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Зазначив, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду, впливати на свідків, вчинити нові злочини. Крім того у зв`язку з неодноразовою неявку ОСОБА_4 на виклики суду відносно нього неодноразово застосовувався примусовий привід, виконання якого доручалось працівникам Національної поліції України, однак приводи виконані не були у зв`язку з відсутністю ОСОБА_4 за місцем мешкання.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечив проти обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Перевіривши надане прокурором клопотання та дослідивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора ОСОБА_3 , який підтримав своє клопотання, обвинуваченого ОСОБА_4 , який не заперечив проти задоволення клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.
Судом встановлено, що в судові засідання, призначені, зокрема, на 24 січня 2024 року, 27 серпня 2024 року, 01 жовтня 2024 року, 16 грудня 2024 року, 29 квітня 2025 року, 09 червня 2025 року, 26 серпня 2025 року, ОСОБА_4 не з`явився, та про причини своєї неявки суду не повідомив, конверти з повістками про виклик до суду повернулися з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».
Ухвалою суду від 26 серпня 2025 року за клопотанням прокурора до обвинуваченого ОСОБА_4 було застосовано примусовий привід на 14 жовтня 2025 року, виконання якого було доручено Відділу поліції №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області.
14 жовтня 2025 року привід обвинуваченого ОСОБА_4 виконано не було та причини його невиконання суду повідомлені не були.
14 жовтня 2025 року за клопотанням прокурора було постановлено ухвалу про повторний примусовий привід ОСОБА_4 на 01 грудня 2025 року на 11 годину 00 хвилин, виконання якого було доручено Відділу поліції №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області.
01 грудня 2025 року привід обвинуваченого ОСОБА_4 виконано не було, 01 грудня 2025 року до суду від Відділу поліції №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення про те, що ОСОБА_4 під час неодноразових відвідувань за місцем мешкання був відсутній за вказаною адресою, що також підтверджується рапортом ДОП відділу поліції ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області.
Також відповідно до копії рапорту оперуповноваженого СКП ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області від 01 грудня 2025 року в ході проведення оперативно-розшукових заходів щодо вставлення місця знаходження ОСОБА_4 на виконання ухвали суду від 14 жовтня 2025 року, встановити нинішнє місце перебування ОСОБА_4 не надалося можливим.
01 грудня 2025 року до початку підготовчого судового засідання від прокурора надійшло клопотання про дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою приводу для участі у розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також цього ж дня надійшло клопотання прокурора про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою суду від 01 грудня 2025 року клопотання прокурора про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було задоволено, надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 та оголошено його у розшук, а також до розшуку ОСОБА_4 провадження у справі зупинено.
11 грудня 2025 року до суду від Відділу поліції №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області надійшов лист про те, що 10 грудня 2025 року о 14 годині 36 хвилин згідно ухвали Ананьївського районного суду Одеської області від 01 грудня 2025 року в порядку ст.191 КПК України було затримано ОСОБА_4 .. Також до вказаного листа додано копію протоколу від 10 грудня 2025 року затримання ОСОБА_4 на підставі ухвали суду про дозвіл на затримання.
Також 11 грудня 2025 року до суду від прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони ОСОБА_3 надійшла копія протоколу затримання ОСОБА_4 , а також копія клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке містить відмітку про те, що копію вказаного клопотання ОСОБА_4 отримав 10 грудня 2025 року.
11 грудня 2025 року ОСОБА_4 згідно протоколу затримання від 10 грудня 2025 року був затриманий та доставлений до Ананьївського районного суду Одеської області для участі у розгляді клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд вважає, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, а саме у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.
Також в судовому засіданні встановлено, що прокурором доведено наявність ризиків, які слугували підставою для звернення до суду з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною 2 ст.177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Суд вважає, що в судовому засіданні доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, а саме:
Існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, що без застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 може переховуватись від суду, оскільки він підозрюється у скоєнні тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, оскільки суд бере до уваги той факт, що ОСОБА_4 неодноразово не з`явився на виклик суду, інформацію щодо свого місця перебування не надавав.
Існує ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.
Існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Зазначене в сукупності вказує на необхідність застосування відносно ОСОБА_4 більш суворого запобіжного заходу, а саме, тримання під вартою, що забезпечить виконання ним його процесуальних обов`язків, а також такий вид запобіжного заходу слугуватиме для запобігання спробам ОСОБА_4 переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Частиною 1 ст.178 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
При цьому, з санкції ч.5 ст.407 КК України вбачається, що ОСОБА_4 загрожує покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.
Відповідно до ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.
Частиною 1 ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує; 2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; 3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину; 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; 5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки; 6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 7) до особи, стосовно якої надійшло прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, у порядку і на підставах, передбачених розділом IX-2 цього Кодексу.
При цьому, з клопотання та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 підпадає під визначення особи, до якої може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачене п.4 ч.2 ст.183 КПК України, як раніше не судима особа, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Суд вважає, що при розгляді клопотання доведено, що наявні ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які є підставою для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того суд враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його неодноразові неявки на виклик суду.
Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, суд приходить до висновку, що до ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Водночас відповідно до ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.
Враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за який передбачена ч.5 ст.407 КК України, суд вважає можливим не визначити розмір застави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.32, 110, 131, 132, 176-179, 182-184, 186, 193-194, 196- 197, 315, 331, 369-372 КПК України, суд
Клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, водія кулеметного відділення роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого задовольнити.
Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ "Одеський слідчий ізолятор".
Строк дії ухвали суду становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту затримання, тобто з 14 години 36 хвилин 10 грудня 2025 року.
Ухвала суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію о 14 годині 36 хвилин 07 лютого 2026 року.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1

Копію цієї ухвали мені вручено «____» ___________ 2025 року о «___» год. «_______» хв.

Обвинувачений ОСОБА_4