Справа № 503/1559/25
Провадження № 1-кп/503/118/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі суду у м. Кодима в спрощеному провадженні, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, судове провадження у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000297 від 25.08.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Слобідка Кодимського району Одеської області, громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , українця, з середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця за контрактом на посаді стрільця 2 штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу 2 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 03.07.2003 року Кодимським районним судом Одеської області засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до покарань у виді позбавлення волі на строк три роки і шість місяців зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням на іспитовий строк 2 роки;

- 21.06.2004 року Кодимським районним судом Одеської області засуджено за ст. 185 ч.3, 71 КК України до покарань у виді позбавлення волі на строк три роки і шість місяців;

- 11.09.2007 року Кодимським районним судом Одеської області засуджено за ст. 185 ч.1, 185 ч.2, 187 ч.4, 70, 71 КК України до покарань у виді позбавлення волі на строк дев`ять років і шість місяців з конфіскацією майна;

- 21.05.2008 року Кодимським районним судом Одеської області засуджено за ст. 115 ч.1, 70 ч.1 і 4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотирнадцять років, звільнений 23.12.2019 року з ДУ «Городищенська ВК (№ 96)» по відбуттю покарання,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_6 ,

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним внаслідок згоди підозрюваного та потерпілого із встановленими досудовим розслідуванням обставинами:

24.08.2025 близько 19:00 години, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалось, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, проходячи військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», та знаходячись в домоволодіння АДРЕСА_3 , де проживає та в цей час знаходився ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де на ґрунті неприязних відносин між ними виникла суперечка, в ході якої у ОСОБА_3 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень невизначеного обсягу ОСОБА_5 .

В цей же день та час, ОСОБА_3 , діючи цілеспрямовано, з метою реалізації вказаного злочинного наміру усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з мотивів особистої неприязні, перебуваючи в положенні стоячи біля потерпілого, який в цей час лежав на ліжку, діючи умисно, із значною силою наніс два удари кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_5 від чого останній упав з ліжка та присів навшпиньки біля ліжка.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_3 , знаходячись в тому ж положенні, наніс потерпілому ОСОБА_5 один удар правою ногою в область лівої скроні.

В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_3 , спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: синця на повіках правого ока та рани в ділянці лівої брови, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більше ніж 21 день і за цією ознакою, згідно до п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я.

Прокурор, у змісті обвинувального акту, звернувся до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_3 подав письмову заяву в порядку, передбаченому пунктом 1 ч.3 ст. 302 КПК України, складену ним в присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Потерпілий ОСОБА_5 подав письмову заяву в порядку, передбаченому пунктом 2 ч.3 ст. 302 КПК України, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

За результатом вивчення обвинувального акта та доданих до нього матеріали суд не вважає за необхідне призначати розгляд обвинувального акта в даному кримінальному провадженні у судовому засіданні та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження відповідно до ч.3 ст. 382 КК України.

Ураховуючи виконання, під час досудового розслідування кримінального проступку у формі дізнання, вимог ст. 302 КПК України, то суд вважає, що є підстави, передбачені ч.1 ст. 382 КК України, для ухвалення вироку.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 382 КПК України суд вважає необхідним зазначити встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження:

24.08.2025 близько 19:00 години, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалось, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, проходячи військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», та знаходячись в домоволодіння АДРЕСА_3 , де проживає та в цей час знаходився ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де на ґрунті неприязних відносин між ними виникла суперечка, в ході якої у ОСОБА_3 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень невизначеного обсягу ОСОБА_5 .

В цей же день та час, ОСОБА_3 , діючи цілеспрямовано, з метою реалізації вказаного злочинного наміру усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з мотивів особистої неприязні, перебуваючи в положенні стоячи біля потерпілого, який в цей час лежав на ліжку, діючи умисно, із значною силою наніс два удари кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_5 від чого останній упав з ліжка та присів навшпиньки біля ліжка.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_3 , знаходячись в тому ж положенні, наніс потерпілому ОСОБА_5 один удар правою ногою в область лівої скроні.

В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_3 , спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: синця на повіках правого ока та рани в ділянці лівої брови, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більше ніж 21 день і за цією ознакою, згідно до п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я.

Суд дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікує за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого та зазначені у змісті обвинувального акту, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої та зазначена у змісті обвинувального акту, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у близьких відносинах.

Відповідно до наявних у суду відомостей, обвинувачений ОСОБА_3 є військовослужбовцем за контрактом, який уклав будучи 25.02.2022 року призваним на військову службу по мобілізації, та внаслідок цього отримує регулярний дохід у вигляді грошового забезпечення; за місцем проживання характеризуються із зазначенням «не задовільно», оскільки не був працевлаштований і був раніше засуджений, але водночас після цього зазначено, що за період проживання скарг з боку сусідів та мешканців селища на нього не надходило, а іншими компрометуючими матеріалами на нього орган місцевого самоврядування не володіє, що суд в сукупності оцінює все ж як його фактичну саме посередню характеристику за місцем проживання; в свою чергу за місцем військової служби характеризується неоднозначно, а саме як солдат, який не знає військові статути Збройних Сил України та не користується ними в повсякденній діяльності, виконує поставленні завдання не оперативно, своєчасно та у неповному обсязі, за час проходження військової служби у підрозділі зарекомендував себе невиконавчим солдатом, а у ході бойової діяльності не проявив спроможності до самостійних дій, але водночас із цим володіє достатніми теоретичними знаннями, уміннями та навичками для виконання посадових обов`язків у складних умовах обстановки і має високу якість організації та виконання поставлених завдань під час бойових дій, при цьому хоча і не уміє організувати свою діяльність, але саму роботу виконує раціонально, без додержання термінів, за час перебування в строю себе проявив посередньо, що суд в сукупності вважає і його фактичною посередньою характеристикою за місцем служби; у лікарів психіатра і нарколога на обліку не перебуває; раніше судимий неодноразово за вчинення умисних злочинів, в тому числі за кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи.

При призначенні міри покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та обставини, що обтяжує покарання, майновий стан винного, у зв`язку з чим приходить до висновку, що йому слід призначити міру покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому в санкції ч.2 ст. 125 Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений кримінальний проступок, яке буде необхідним й достатнім як для кари обвинуваченого так і для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід до обвинуваченого, як і інші заходи забезпечення кримінального провадження, під час досудового розслідування і судового провадження не застосовувався, а до набрання вироком законної сили суд не вбачає ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, та як наслідок необхідності в обранні запобіжного заходу до обвинуваченого з огляду на обставини, передбачені ст. 178 КПК України, та призначення міри покарання у виді штрафу.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 369-374, 381-382 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) грн.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через суд, який його ухвалив Кодимський районний суд Одеської області, протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

У відповідності до ч.1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1