УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2025 року

м. Київ

справа №755/10604/25

провадження № 51-3099 впс 25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 про направлення кримінального провадження № 755/10604/25 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України (далі - КК), з Дніпровського районного суду м. Києва до Чортківського районного суду Тернопільської області,

установив:

До Касаційного кримінального суду Верховного Суду в порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) надійшло вищезазначене клопотання захисника, яке мотивовано тим, що в провадженні Дніпровського районного суду м. Києваперебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000667 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК.

Мотивуючи подане клопотання, захисник вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_8 був екстрадований з Федеративної Республіки Німеччина до України, яка в листі до Федерального відомства юстиції ФРН надала гарантії забезпечення прав екстрадованої особи - зокрема, права на особисту участь у судовому розгляді. У листі зазначено, що у разі якщо обвинувачений заперечуватиме проти здійснення дистанційного судового провадження, суд не матиме права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження у режимі відеоконференції. У випадку виникнення такої обставини, яка фактично унеможливлюватиме розгляд кримінального провадження стосовно запитуваної особи, українською стороною вирішуватиметься питання про направлення кримінального провадження до суду, територіально наближеного до установи попереднього ув`язнення, у якій утримуватиметься особа. Після екстрадиції обвинувачений був поміщений до ДУ «Чортківська установа виконання покарань (№26)» в Тернопільській області.

Під час проведення підготовчого судового засідання Дніпровським районним судом м. Києва у даному кримінальному провадженні 18 липня 2025 року обвинувачений усно заявив клопотання про те, що відмовляється від проведення судових засідань в режимі відеоконференції та відмовляється від його етапування до Дніпровського районного суду м. Києва, посилаючись на порушення свого права на особистий захист.

Крім того, захисник вказує, що фізична присутність обвинуваченого в залі суду м. Києва наразі неможлива, оскільки він перебуває в місці несвободи на території іншої області, а етапування до м. Києва ускладнено дією воєнного стану та пов`язаними з цим безпековими обмеженнями. Однак обвинувачений ОСОБА_8 наполягає на реалізації свого права бути фізично присутнім у суді. Ця позиція, на думку захисника, узгоджується з наданими Україною міжнародними зобов`язаннями під час екстрадиції - гарантіями особистої участі у процесі. Таким чином, забезпечення його особистої участі є не лише вимогою національного законодавства та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а й виконанням міжнародної обіцянки держави.

Наразі ОСОБА_8 фактично перебуває на території Тернопільської області (м. Чортків) - тобто за межами юрисдикції Дніпровського районного суду м. Києва, і через воєнний стан та безпекові ризики відповідний суд об`єктивно, на думку захисника, не може здійснити правосуддя у цій справі з дотриманням вимог закону, адже не здатен забезпечити явку обвинуваченого до суду. А отже, передача провадження до суду за місцем перебування обвинуваченого (м. Чортків) відповідає критерію ефективності та процесуальної економії, і це дозволить продовжити розгляд справи без зволікань, пов`язаних з етапуванням. На думку захисника, проведення судового розгляду в м. Чорткові усуне безпекові ризики, не порушуючи при цьому жодної процесуальної норми, при тому, що воєнний стан прямо передбачений законом, як підстава для зміни територіальної підсудності (ч. 1 ст. 34 КПК).

З урахуванням вказаного, посилаючись на положення передбачені ч. 1 ст. 34 КПК та з огляду на наявність виняткового випадку, з метою забезпечення оперативності та ефективності провадження, захисник вважає, що справу можна передати до іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, або у разі неможливості здійснити правосуддя визначеним судом, в тому числі, у зв`язку з такими надзвичайними обставинами, як режим воєнного стану.

Учасникам судового провадження було у встановленому законом порядку направлено повідомлення про дату, час та місце розгляду клопотання. Заперечень та клопотань про відкладення дати розгляду клопотання від учасників судового провадження, які не прибули в судове засідання, не надійшло.

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав подане ним клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника.

Прокурори ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтримали клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 щодо передачі кримінального провадження відносно ОСОБА_9 до Чортківського районного суду Тернопільської області.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, перевіривши доводи, наведені у ньому, Суд дійшов наступного висновку.

Частиною 3 ст. 34 КПК передбачено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Відповідно до інформації, наданої Дніпровським районним судом м. Києва, у провадженні судді ОСОБА_10 перебувають матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК.

На даний час зазначене кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання.

Звертаючись з клопотанням, захисник, серед іншого, зазначив, що у листі Офісу Генерального прокурора до Федерального відомства юстиції ФРН було зазначено про те, що в разі якщо обвинувачений заперечуватиме проти здійснення дистанційного судового провадження, суд не матиме права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження у режимі відеоконференції, і у випадку виникнення такої обставини, яка фактично унеможливлюватиме розгляд кримінального провадження стосовно запитуваної особи, українською стороною вирішуватиметься питання про направлення кримінального провадження до суду, територіально наближеного до установи попереднього ув`язнення, у якій утримуватиметься особа.

Із заяви обвинуваченого ОСОБА_9 , долученої до клопотання захисника, видно, що останній відмовився від здійснення кримінального провадження в режимі відеоконференції в порядку ст. 336 КПК, а також заперечував проти його етапування до Дніпровського районного суду м. Києва.

Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до положень ч. 2 ст.8 КПК принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язує українські суди при розгляді справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно з абзацом 6 ч. 1 ст. 34 КПК України, до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях).

Захисник у своєму клопотанні, зокрема зазначив і про те, що фізична присутність обвинуваченого в залі суду м. Києва наразі неможлива, оскільки він перебуває в місці несвободи на території іншої області, а його етапування до м. Києва ускладнено дією воєнного стану та пов`язаними з цим безпековими обмеженнями, однак останній наполягає на реалізації свого права бути фізично присутнім у суді, і його позиція, на думку захисника, узгоджується з наданими Україною міжнародними зобов`язаннями під час екстрадиції - гарантіями особистої участі у процесі.

Разом із цим, Офіс Генерального прокурора надіслав на адресу Суду лист, в якому зазначив, що з огляду на положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод уважає виправданим забезпечити реалізацію права ОСОБА_8 на особисту присутність в залі суду, яке гарантовано Конституцією України та КПК, і одночасно таке рішення сприятиме виконанню гарантій, наданих іноземній державі, щодо його фізичної безпеки шляхом утримання в безпечному регіоні в установі попереднього ув`язнення, обладнаній необхідними захисними спорудами.

Крім того зі змісту вказаного листа та пояснень прокурора ОСОБА_5 , наданих нею в судовому засіданні, вбачається, що запитувана сторона може вимагати переконливих гарантій, що переслідуваний після можливої екстрадиції, протягом перебування в ув`язненні в закладах позбавлення волі буде утримуватися в умовах, що відповідають вимогам Конвенції «Про захист прав і основоположних свобод» та Європейських пенітенціарних правил/Європейських мінімальних стандартних правил поводження з в`язнями 2006 року, в тому числі російських атак та пов`язаних з цим ризиків для здоров`я та життя у відповідних установах позбавлення волі.

Для створення належних умов утримання екстрадованих осіб, а також переданих в Україну для відбування покарання у відповідності із Законом України від 21 листопада 2023 року № 3480-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення дотримання прав і свобод засуджених, переданих в Україну для відбування покарання, а також осіб, стосовно яких компетентним органом іноземної держави було прийнято рішення про їх видачу в Україну (екстрадицію) для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку» визначено місця утримання, віддалені від зони бойових дій, які переважно знаходяться в західній частині України.

Так, відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 24 квітня 2025 року № 1100/5 для засуджених, переданих в Україну для відбування покарання, а також осіб, стосовно яких компетентним органом іноземної держави було прийнято рішення про їх видачу в Україну до кримінальної відповідальності або виконання вироку, визначено місця утримання, віддалені від зони бойових дій у 17 установах виконання покарань, обладнаних укриттями.

Державна установа «Чортківська установа виконання покарань (№26)» включена до переліку таких установ. У 2024 році представники дипломатичного представництва ФРН відвідали цю установу та визнали її придатною для утримання екстрадованих, внаслідок чого збільшився відсоток задоволених запитів про видачу.

Разом із тим у згаданому переліку відсутні установи попереднього ув`язнення на території міста Києва, а державна установа «Київський слідчий ізолятор» не обладнана укриттям. У зв`язку з цим, поміщення ОСОБА_8 в указану установу попереднього ув`язнення, яка не обладнана укриттям, порушить гарантії його достатнього захисту від російських атак, надані німецькій стороні.

Держава Україна при виконанні умов екстрадиції (видачі) ОСОБА_9 надала гарантії Федеральному відомству юстиції ФРН, відповідно до яких:

- у разі видачі ОСОБА_11 в Україну та застосування до нього слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою його буде поміщено до державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№ 26)», що в центральній частині України (місто Чортків, Тернопільської області), і ця установа розташована далеко від зони ведення бойових дій та жодного разу не постраждала від триваючого збройного конфлікту;

- у разі екстрадиції ОСОБА_12 в Україну судовий розгляд справи стосовно нього здійснюватиметься у місті Києві, що знаходиться на відстані приблизно 470 кілометрів від міста Чортків;

- судовий розгляд справи стосовно особи здійснюватиметься судом у режимі відеоконференції у випадку, якщо проти цього не заперечуватиме обвинувачений. У разі якщо обвинувачений заперечуватиме проти здійснення дистанційного судового провадження, суд не матиме права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження у режимі відеоконференції. У випадку виникнення такої обставини, яка фактично унеможливлюватиме розгляд кримінального провадження стосовно запитуваної особи, українською стороною вирішуватиметься питання про направлення кримінального провадження до суду, територіально наближеного до установи попереднього ув`язнення, у якій утримуватиметься особа. Таке рішення може бути ухвалене Верховним Судом за результатами розгляду клопотання сторони кримінального провадження або за поданням місцевого суду.

Ураховуючи зазначене та керуючись статтями 1, 8 КПК, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенцією «Про захист прав та основоположних свобод», а також Європейською конвенцією «Про видачу правопорушників», з метою виконання умов міжнародних договорів та з метою забезпечення оперативності й ефективності судового розгляду, Суд убачає підстави для задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 та направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_8 з Дніпровського районного суду м. Києва до Чортківського районного суду Тернопільської області.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1, 34 КПК, Суд

постановив:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Кримінальне провадження № 755/10604/25 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК, направити з Дніпровського районного суду м. Києва до Чортківського районного суду Тернопільської області для розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3