Справа №337/336/26
Номер провадження 1-кс/337/44/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 рокум. Запоріжжя

Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

підозрюваного- ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділення Відділу поліції №5 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, одруженого, який не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051 від 19 січня 2026 року

ВСТАНОВИВ:

20.01.2026 року до Хортицького районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, в якому зазначено, що при проведенні досудового розслідування було встановлено наступне:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходить службу в Національній поліції України з 2017 року, на посаді дільничного офіцеру поліції сектору превенції Відділу поліції №5 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області з початку 2025 року, а тому є працівником правоохоронного органу зі спеціальним званням капітан поліції, повноваження і службові обов`язки якого визначено Законом України «Про Національну поліцію».

19 січня 2026 року ОСОБА_8 , відповідно до доручення №21 від 17 січня 2026 року про залучення особового складу Відділу поліції №5 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області до спільних відпрацювань з ТЦК та СП на території міста Запоріжжя та графіка чергувань, затвердженого т.в.о. начальника Відділу поліції №5 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, заступив на чергування у складі мобільної групи з метою виконання мобілізаційних завдань та призову на військову службу під час мобілізації за особливий період, та разом із старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції Відділу поліції №5 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 і співробітником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 здійснив виїзд на територію Хортицького району міста Запоріжжя для проведення оповіщення та вручення повісток особам чоловічої статі, які підлягають мобілізації.

Того ж дня близько о 06 годині 45 хвилини поблизу будинку № 12-А по вулиці Стародніпровській міста Запоріжжя, тобто в громадському місті, вказаною мобільною групою було виявлено особу чоловічої статі, згодом ідентифіковану як ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Побачивши службовий автомобіль та ОСОБА_8 , який на той момент був одягнутий у формений одяг Національної поліції з відповідними знаками розрізнення, виконуючи службові обов`язки сумісно з ТЦК та СП і на підставі частини 2 статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» вийшов з автомобіля з метою звернутися до ОСОБА_6 з вимогою надати документи для перевірки, ОСОБА_6 почав тікати від працівника поліції, чим порушив вимоги ч. 4 ст. 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та забіг на територію подвір`я багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_2 , де був зупинений співробітником поліції ОСОБА_8 .

Надалі, ОСОБА_8 знов намагався висунути законну вимогу ОСОБА_6 надати документи, що посвідчують особу. У відповідь на законні дії працівника поліції, розуміючи, що він є особою, яка порушила мобілізаційне законодавство, та небажаючи нести передбачену законом відповідальність, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкодження працівнику правоохоронного органу, з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, а також усвідомлюючи, що перед ним перебуває працівник правоохоронного органу у форменому одязі з відповідними знаками розрізнення, під час виконання останнім службових обов`язків, з метою перешкодити виконанню ОСОБА_8 своїх службових обов`язків, усвідомлюючи, що своїми діями заподіє тілесні ушкодження працівнику правоохоронного органу, розпилив в обличчя ОСОБА_8 вміст аерозольного (газового) балончика сльозогінної та дратівної дії.

У результаті вказаних дій співробітнику поліції ОСОБА_8 під час виконання ним службових обов`язків було спричинено легкі тілесні ушкодження, а саме хімічний опік кон`юнктиви легкого ступеня обох очей.

ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України 19 січня 2026 року о 08 годині, і того ж дня о 17 годині повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами:

- протоколом допиту в якості потерпілого ОСОБА_8 , який є працівником поліції та пояснив, що під час відпрацювання території Хортицького району м. Запоріжжя у складі мобільної групи з ОСОБА_9 та працівником ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_10 ним було здійснено висування вимоги ОСОБА_6 з метою пред`явлення останнім документів, що посвідчують особу, однак ОСОБА_6 почав втікати і ОСОБА_8 направився за ним. Наздогнавши ОСОБА_6 , ОСОБА_8 повторно здійснив вищевказану вимогу, однак у відповідь на це ОСОБА_6 розпилив з балончика невідомий газ в обличчя ОСОБА_8 , спричинивши останньому тілесні ушкодження;

- протоколом огляду місця події 19 січня 2026 року, в ході якого на відкритій ділянці місцевості біля буд. АДРЕСА_3 на поверхні землі серед снігу було виявлено та вилучено газовий балончик в корпусі чорного кольору;

- протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_10 , який є працівником ІНФОРМАЦІЯ_5 , знаходився у складі мобільної групи разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та підтвердив покази ОСОБА_8 з приводу отримання ним тілесних ушкоджень від ОСОБА_6 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фото-знімками за участю свідка ОСОБА_10 , в ході якого серед інших осіб він впізнав ОСОБА_6 як особу, яка спричинила ОСОБА_8 тілесні ушкодження;

- протоколом огляду диску із відео-записом за 19 листопада 2026 року з нагрудного відео-реєстратора працівника поліції ОСОБА_8 , на якому зафіксований факт отримання останнім тілесних ушкоджень від ОСОБА_6 ;

- протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_11 , який перебував безпосередньо біля місця вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення та бачив момент переслідування його працівником поліції, а також в подальшому момент нанесення тілесних ушкоджень підозрюваним співробітнику поліції;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фото-знімками за участю свідка ОСОБА_11 , в ході якого серед інших осіб він впізнав ОСОБА_6 як особу, яка спричинила ОСОБА_8 тілесні ушкодження.

Посилаючись на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, просить обрати запобіжний захід у відношенні ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту, з покладенням обов`язків: не залишати своє житло, а саме приміщення квартири АДРЕСА_4 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; 2)з`являтися до органів досудового слідства і суду за першим викликом і у призначений час; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та просили його задовольнити, при цьому прокурор, зважаючи на те, що у погодженому ним клопотанні слідчого не було взагалі зазначено часи заборони підозрюваному залишати житло, вважав за доречне обрання йому саме цілодобового домашнього арешту.

ОСОБА_6 та його захисник проти задоволення клопотання не заперечували, при цьому підозрюваний просив обрати йому нічний арешт, посилаючись на те, що він працює неофіційно, його заробіток є основним доходом родини, крім того його мати є особою, якій встановлено ІІ групу інвалідності та потребує допомоги з його боку.

Дослідивши матеріали клопотання, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що воно підлягає задоволенню внаслідок наступного.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри, суд зауважує, що за практикою ЄСПЛ розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт «с» пункту 1) Європейської Конвенції з прав людини, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Також ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини ( надалі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Зібраними під час досудового розслідування доказами, які були надані слідчому судді, встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, яка підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

- протоколом допиту в якості потерпілого ОСОБА_8 , який є працівником поліції та пояснив, що під час відпрацювання території Хортицького району м. Запоріжжя у складі мобільної групи з ОСОБА_9 та працівником ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_10 ним було здійснено висування вимоги ОСОБА_6 з метою пред`явлення останнім документів, що посвідчують особу, однак ОСОБА_6 почав втікати і ОСОБА_8 направився за ним. Наздогнавши ОСОБА_6 , ОСОБА_8 повторно здійснив вищевказану вимогу, однак у відповідь на це ОСОБА_6 розпилив з балончика невідомий газ в обличчя ОСОБА_8 , спричинивши останньому тілесні ушкодження;

- протоколом огляду місця події 19 січня 2026 року, в ході якого на відкритій ділянці місцевості біля буд. АДРЕСА_3 на поверхні землі серед снігу було виявлено та вилучено газовий балончик в корпусі чорного кольору;

- протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_10 , який є працівником ІНФОРМАЦІЯ_5 , знаходився у складі мобільної групи разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та підтвердив покази ОСОБА_8 з приводу отримання ним тілесних ушкоджень від ОСОБА_6 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фото-знімками за участю свідка ОСОБА_10 , в ході якого серед інших осіб він впізнав ОСОБА_6 як особу, яка спричинила ОСОБА_8 тілесні ушкодження;

- протоколом огляду диску із відео-записом за 19 листопада 2026 року з нагрудного відео-реєстратора працівника поліції ОСОБА_8 , на якому зафіксований факт отримання останнім тілесних ушкоджень від ОСОБА_6 ;

- протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_11 , який перебував безпосередньо біля місця вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення та бачив момент переслідування його працівником поліції, а також в подальшому момент нанесення тілесних ушкоджень підозрюваним співробітнику поліції;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фото-знімками за участю свідка ОСОБА_11 , в ході якого серед інших осіб він впізнав ОСОБА_6 як особу, яка спричинила ОСОБА_8 тілесні ушкодження.

19.01.2026 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

З огляду на вказані факти, метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, зібраними під час досудового розслідування доказами встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 345 КК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: переховуватися від органів досудового розслідування; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Оцінюючи наявність ризиків, суд виходить з того, що, насамперед, «ризик» - це результат впливу невизначеності на досягнення поставлених цілей. Під невизначеністю розуміють стан, навіть частковий, дефіцит інформації, пов`язаний з подією, її наслідком чи ймовірністю, розуміння чи знання про неї. Ризик може бути з негативними наслідками, містити відповідні загрози та полягає в можливому відхиленні фактичних результатів від очікуваних (цільових), зокрема, розгляду кримінального провадження та відбування призначеного покарання, у разі ухвалення судом обвинувального вироку. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.

Згідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування обґрунтовано встановлено наявність ризиків, передбачених, п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що наразі ОСОБА_6 підозрюється у вчинені злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, та, у разі визнання його винним, може бути засуджений до покарання у вигляді обмеження або позбавлення волі на строк до п`яти років, а тому з метою уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності та подальшого покарання за вчинення кримінального правопорушення, може зникнути та почати переховуватись від органу досудового розслідування та суду, що є ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_6 під час дії на території України воєнного стану, з метою створення перешкод досудовому слідству, може виїхати за межі території України, у зв`язку з чим у правоохоронних органів фактично не буде можливості затримати підозрюваного та як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності.

Також, слід зазначити, що у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик незаконного впливу на свідків обґрунтовується тим, що існує можливість того, що підозрюваний ОСОБА_6 , самостійно або через інших осіб, може перешкоджати встановленню істини у справі, схиляти потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, про місце працевлаштування яких він достовірно знає на теперішній час, до дачі завідомо неправдивих показань під час судового розгляду та/або їх зміни в ході досудового розслідування, тим самим перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні, що є ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, пов`язаного з нанесенням особі тілесних ушкоджень, і з метою перешкоджання встановленню істини у справі, під час схиляння потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 може скоїти відносно останніх інші кримінальні правопорушення, пов`язані з нанесенням тілесних ушкоджень різної тяжкості.

Отже, встановлені ризики дають суду підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, який просить сторона обвинувачення.

При цьому , на глибоке переконання суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки застосування особистого зобов`язання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та усвідомлення ОСОБА_6 за його вчинення, існує ризик того, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування, що дає підстави вважати про те, що зазначений захід не зможе бути дієвим, застосування особистої поруки неможливо у зв`язку з відсутністю заяв від осіб, які б виявили бажання бути поручителем підозрюваного.

Зважаючи на вказані обставини, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати своє житло у нічний час зважаючи на те, що злочин, в якому підозрюється ОСОБА_6 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, однак ОСОБА_6 має матір, якій встановлена ІІ група інвалідності, яка потребує його допомоги, одружений, має місце роботи, де отримує заробіток, який дозволяє утримувати його родину, тому на глибоке переконання суду саме цей захід забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

Враховуючи, вищезазначене, суд вважає, що клопотання слідчого слід задовольнити та з метою недопущення звуження прав на захист підозрюваного та необхідності забезпечення дієвості даного кримінального провадження, уявляється доцільним покладення на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України: 1) не залишати своє житло, а саме приміщення квартири АДРЕСА_4 , у період часу з 21-00 год. до 06-00 год., без дозволу слідчого, прокурора або суду; з`являтися до органів досудового слідства і суду за першим викликом і у призначений час; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання строком на два місяці, початок строку слід відраховувати від дня фактичного затримання підозрюваного, тобто з 19 січня 2026 року..

На підставі ст.176-178,181,194,196 КПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділення Відділу поліції №5 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці та покласти на нього передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язки:

1) не залишати своє житло, а саме приміщення квартири АДРЕСА_4 , у період з 21.00 години вечора до 06.00 години ранку без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) з`являтися до органів досудового слідства і суду за першим викликом і у призначений час.

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Строк дії ухвали встановити до 19 березня 2026 року, включно.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, а також, що в разі невиконання обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Здійснення контролю за виконанням домашнього арешту покласти на начальника Відділу поліції №5 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, якого зобов`язати негайно поставити ОСОБА_6 на облік та повідомити про це слідчого суддю.

Копію ухвали після проголошення негайно вручити підозрюваному, слідчому, прокурору.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошений у судовому засіданні 21.01.2026 о 14-30 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1