Справа № 754/7673/25 Суддя в І-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2794/2026 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі

суддів: ОСОБА_2 (головуючої), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

за участю:

прокурора - ОСОБА_6

захисника (в режимі ВКЗ) - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000342 від 29.01.2025 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Києві від 04 вересня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Деснянського районного суду м. Києві від 04 вересня 2025 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 16.01.2006 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 02.08.2011 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 02.05.2018 року Печерським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі;

- 02.05.2019 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі;

- 17.10.2019 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року 1 місяця 1 дня позбавлення волі;

- 17.12.2020 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 місяців арешту;

- 06.11.2020 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту, звільненого 18.01.2021 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

- 07.04.2021 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі;

- 15.04.2021 року Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі;

- 27.01.2022 року Пустомитівським районним судом Львівської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі, звільненого 25.03.2022 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,

засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі;

обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили;

вирішено питання про речові докази.

Відповідно до вироку, ОСОБА_8 27.01.2025 року приблизно об 11 год. 44 хв., перебуваючи у приміщенні магазину «Водафон» у ТРЦ «Район» на вул. Миколи Лаврухіна, 4 в м. Києві, побачив на полицях магазину навушники марки «Sony TWS WF-1000XM5» чорного кольору, після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, який введено з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовжено Указом Президента України № 26/2025 від 14.01.2025 строком на 90 діб.

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, ОСОБА_8 приблизно об 11 год. 44 хв., впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно таємно викрав з торгової полиці магазину «Водафон» навушники марки «Sony TWS WF-1000XM5» чорного кольору, вартістю 8 083 грн. 35 коп., після чого, утримуючи вищевказане майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав ТОВ «ВФ Ритейл» матеріальної шкоди на загальну суму 8 083 грн. 35 коп.

Крім того, ОСОБА_8 05.02.2025 року приблизно о 18 год. 09 хв., перебуваючи у приміщенні магазину «Водафон» у ТРЦ «Проспект» на вул. Гната Хоткевича, 1-в в м. Києві, побачив на полицях магазину смарт-годинник марки «Huawei GT 5 46mm» блакитного кольору, після чого у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, який введено з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та продовжено Указом Президента України № 26/2025 від 14.01.2025 строком на 90 діб.

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, ОСОБА_8 приблизно о 18 год. 09 хв., впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно таємно викрав з торгової полиці магазину «Водафон» смарт-годинник марки «Huawei GT 5 46mm» блакитного кольору, вартістю 8 576 грн. 00 коп., після чого, утримуючи вищевказане майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав ТОВ «ВФ Ритейл» матеріальної шкоди на загальну суму 8 576 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив всі фактичні обставини справи, неправильно надав оцінку наявним в матеріалах справи доказам, що призвело до винесення незаконного рішення. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що під час розгляду справи обвинувачений свою вину послідовно заперечував, посилаючись на те, що в інкримінований період він перебував в м. Бердичеві, однак його заява про алібі не була належним чином перевірена стороною обвинувачення та була формально відхилена судом. Крім того, зазначив, що висновок суду про ідентичність особи на відеозаписах з обвинуваченим є поверхневим та не підкріпленим об`єктивними даними, оскільки судом не було призначено судової відео технічної експертизи, яка є єдиним науково обґрунтованим способом встановити оригінальність запису, цілісність файлів, відсутність монтажу/редагування та автентичність метаданих (часу, дати створення), а також не проведено жодного технічного аналізу якості відео, при цьому, що в матеріалах справи відсутнє належне документальне підтвердження послідовності вилучення, опечатування, передачі та зберігання відео файлів, а ті зовнішні ознаки, на які посилався суд, а саме одяг, борода, рюкзак є загальними та не дозволяють ідентифікувати особу, а така ознака як «відсутність фаланги пальця» не підтверджена експертно. Також вказав на істотні порушення, допущені під час здійснення процедури впізнання обвинуваченого, проведеною представниками потерпілих, що ставить під сумнів її достовірність і допустимість, оскільки за практикою ЄСПЛ впізнання за фотознімками може проводитися лише за умови неможливості проведення впізнання в живу, тоді як сторона обвинувачення не надала жодних доказів неможливості проведення впізнання у «живому» порядку, а обвинувачений перебував на волі до обрання запобіжного заходу, що свідчить про недопустимість протоколів впізнання як доказів. Захисник звернув увагу і на те, що було порушено принцип однорядності осіб, оскільки при пред`явленні до впізнання на фотознімку обвинувачений був в кепці, тоді як інші особи - без головних уборів, що, на думку захисника створило упереджені умови та фактично підказало впізнаваючому, кого слід ідентифікувати, а тому таке впізнання не може вважатися об`єктивним. Додатково захисник вказав про сумнівне походження фотознімків, адже у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують походження фото, використаного для впізнання, а саме де і коли воно було зроблене, що, на його думку, створює обґрунтовані підозри про те, що воно могло бути зроблене вже після обрання обвинуваченому запобіжного заходу. Крім цього, вказав про суперечливість і недопустимість довідок про вартість майна, які датовані 27 січня 2025 року та 05 лютого 2025 року, тобто раніше, ніж стались самі події, які інкримінуються. Вважає, що в мотивувальній частині вироку суд першої інстанції формально відхилив доводи сторони захисту, зокрема щодо заяви обвинуваченого про перебування в м. Бердичеві, не надавши їм належної оцінки та не врахувавши того, що сторона обвинувачення не вжила жодних заходів для її перевірки, а також суд першої інстанції відмовився належним чином перевірити доводи захисту щодо недопустимості протоколів впізнання, сумнівності довідок про вартість та якості відео доказів. За таких обставин, просив оскаржуваний вирок скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_8 в суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вказав про порушення всіх його прав як обвинуваченого. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що по суті справи жодних доказів його вини немає, а ті докази, які містяться в матеріалах справи, є сфальсифікованими, що доведено ним в ході судових засідань. Зазначив, що вартість зниклого майна було встановлено лише зі слів потерпілих, які є заінтересованими особами. Також вказав, що зі слів потерпілих вартість майна було відшкодовано страховою фірмою, що також не підтверджено. Просив провести судове розслідування в апеляційному суді, де він представить докази своєї невинуватості.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку захисника обвинуваченого, який підтримав вимоги апеляційних скарг та просив їх задовольнити; думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку про те, що у ході судового розгляду вказані вище вимоги закону судом першої інстанції були дотримані у повному обсязі.

Так, перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на повно та об`єктивно досліджених у судовому засіданні і належним чином оцінених та наведених у вироку доказах, а саме: показаннях представника потерпілого ОСОБА_9 , який повідомив про те, що працює керівником магазину «Водафон» та 28.01.2025 року, коли він зранку прийшов на перевірку до магазину, то виявив нестачу товару, а, переглянувши відео з камер відеоспостереження, виявив, що 27.01.2025 року чоловік, в якому він у подальшому по рисам обличчя впізнав обвинуваченого ОСОБА_8 , викрав навушники «Соні», які повернуті не були; протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення представника потерпілого ОСОБА_9 від 28.01.2025 року; протоколі огляду місця події від 28.01.2025 року; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.02.2025 року, згідно з яким представник потерпілого ОСОБА_9 впізнав по фотознімкам особу, яка 27.01.2025 року здійснила крадіжку товару із магазину «Vodafon» у приміщенні ТЦ «Район», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Лаврухіна, 4; довідки ТОВ «ВФ РИТЕЙЛ» від 27.01.2025 року, відповідно до якої закупівельна вартість навушників «Sony TWS-1000 ХМ5 Black» складає 8 083,35 грн. без ПДВ; протоколі огляду відеозаписів із камер відеоспостереження магазину «Водафон», що за адресою: м. Київ, вул. Лаврухіна, 4 від 05.02.2025 року та відеозапис до нього; показаннях представника потерпілого ОСОБА_10 , який повідомив про те, що працює керівником магазину «Водафон» на вул. Гната Хоткевича, 1-В в м. Києві та 06.02.2025 року в магазині було виявлено відсутність смартгодинника «Huawei», у зв`язку із чим було викликано поліцію, а з камер відеоспостереження магазину було встановлено, що крадіжку вчинив обвинувачений ОСОБА_8 , якого він впізнав на відео по обличчю, бороді; протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення представника потерпілого ОСОБА_10 від 06.02.2025 року; протоколі огляду від 06.02.2025 року; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.02.2025 року, згідно з яким представник потерпілого ОСОБА_10 впізнав по фотознімкам особу, яка здійснила крадіжку товару із магазину «Vodafon», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 1-в, 05.02.2025 року приблизно о 18 год. 09 хв.; довідки ТОВ «ВФ РИТЕЙЛ» від 05.02.2025 року, відповідно до якої закупівельна вартість смартгодинника «Huawei GT 5 46 mm Blue» складає 8 576 грн. без ПДВ; протоколі огляду відеозаписів із камер відеоспостереження магазину «Водафон», що за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 1-в від 12.02.2025 року та відеозапис до нього.

Дослідивши вказані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 та правильності кваліфікації його дій за ч. 4 ст. 185 КК України.

Апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника не містять обґрунтованих доводів, які би указували на незаконність ухваленого вироку та наявність підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведеності винуватості обвинуваченого в суді і вичерпанням можливості їх отримати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Так, доводи захисника про те, що ідентичність особи на відеозаписах з обвинуваченим не підтверджена об`єктивними даними, зокрема висновком експертизи, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки винуватість ОСОБА_8 у вчиненні крадіжки навушників 27.01.2025 року у магазині «Водафон» у ТРЦ «Район» та крадіжки смарт-годинника 05.02.2025 року у магазині «Водафон» у ТРЦ «Проспект» підтверджена належним чином дослідженими судом першої інстанції доказами, а саме протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.02.2025 року та від 07.02.2025 року, згідно з якими представники потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 впізнали за фотознімками ОСОБА_8 як особу, яка здійснила крадіжки товарів із магазинів, а також їх показами, які вони надали в судовому засіданні, та підтвердили те, що зображена на відеозаписах особа є обвинуваченим, якого вони впізнали, а тому відсутність проведеної судової відео технічної експертизи, на предмет оригінальності запису та цілісності файлів не впливає на доведення винуватості ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, з урахуванням усіх зібраних та досліджених доказів, які у своїй сукупності доводять винуватість обвинуваченого у вчиненні ним зазначеного кримінального правопорушення.

Щодо доводів захисника про порушення процедури впізнання обвинуваченого за фотознімками, колегія суддів вважає за необхідне зазначити те, що жодних імперативних вимог щодо пред`явлення для впізнання виключно безпосередньо самої особи, а не її фотознімків законодавством не передбачено, так само як і обов`язковості обґрунтування слідчим необхідності проведення впізнання саме за фотознімками, а пред`явлення особи для впізнання лише за фотознімками не має наслідком недопустимість доказів за умови дотримання приписів ст. 228 КПК України (постанова ВС від 06.02.2020 у справі 442/6175/18).

Вирішуючи питання чи дотримані приписи ст. 228 КПК України під час проведення впізнання за фотознімками в цьому кримінальному провадженні, колегія суддів враховує, що за змістом ч. 1-3 ст. 228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи. Особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими особами тієї ж статі, яких має бути не менше трьох і які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі. Перед тим як пред`явити особу для впізнання, їй пропонується у відсутності особи, яка впізнає, зайняти будь-яке місце серед інших осіб, які пред`являються. Особі, яка впізнає, пропонується вказати на особу, яку вона має впізнати, і пояснити, за якими ознаками вона її впізнала.

Як вбачається з протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.02.2025 року та від 07.02.2025 року, слідчий перед пред`явленням особи для впізнання у представників потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 попередньо з`ясував, чи можуть вони впізнати особу, опитав про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також обставини, за яких вони бачили цю особу. На запитання слідчого, представники потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 відповіли, що можуть впізнати особу чоловічої статі, яка 05 лютого 2025 року та 27 січня 2025 року здійснила крадіжку товарів з магазинів та вказали на фотознімок, на якому, на їхню думку, зображена така особа, що відповідає вимогам закону.

При цьому, перебування обвинуваченого в кепці на фотознімку, тоді як інші особи були без головних уборів, на думку колегії суддів, не свідчить про різкі відмінності у зовнішності та одязі, оскільки наявність кепки жодним чином не дає змоги ідентифікувати особу як злочинця, а враховуючи, що в судовому засіданні в суді першої інстанції представники потерпілого показали, що впізнали обвинуваченого за рисами обличчя, то наявність головного убору на особі не є визначальним ідентифікуючим об`єктом.

Твердження захисника про сумнівне походження фотознімків колегією суддів також не сприймається, оскільки вимогами чинного КПК України не передбачено особливого порядку отримання фотографій для проведення слідчих дій та фіксування механізмів їх отримання, а тому не задокументоване походження фотографії не може свідчити про порушення процедури пред`явлення особи для впізнання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вищевказані протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками повністю відповідають вимогам закону, а така слідча дія проведена з дотриманням процедури, визначеної КПК України, а тому такі докази є належними та допустимими.

Так само належними та допустимими колегія суддів вважає і довідки про вартість майна, які надавали суду можливість встановити роздрібну ціну викраденої безпосередньо з магазину роздрібної торгівлі товарної продукції, що не потребує спеціальних знань та залучення експерта для проведення експертизи. Зазначення на вказаних довідках дат 27 січня 2025 року та 05 лютого 2025 року, тобто днів, коли були безпосередньо вчинені кримінальні правопорушення, на думку колегії суддів, не може свідчити про неналежність та недопустимість таких довідок, оскільки визначення вартості товару станом на день вчинення крадіжки не впливає на доказове значення наведених в цих довідках відомостей та не може свідчити про істотні процесуальні порушення, які вплинули на законність та обґрунтованість висновків суду щодо доведеності вини обвинуваченого.

Доводи сторони захисту про перебування ОСОБА_8 в той час, коли були вчинені крадіжки, в м. Бердичеві, що не було належним чином перевірено стороною обвинувачення та формально відхилено судом, колегія суддів також вважає безпідставними, адже його винуватість підтверджується сукупністю досліджених в ході судового розгляду доказів, натомість жодних аргументів, пояснень або доказів на твердження перебування обвинуваченого поза межами м. Києва, які б дали суду підстави ставити під сумнів причетність ОСОБА_8 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, захисником та обвинуваченим не наведено та не надано, що позбавляє суд апеляційної інстанції тлумачити такі доводи на користь обвинуваченого.

Інших обґрунтованих доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційні скарги обвинуваченого та захисника не містять.

Наведене у своїй сукупності вказує на необґрунтованість апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника і відсутність підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 .

Призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України. Вирок в цій частині обвинуваченим та захисником не оскаржується.

Враховуючи викладене, вирок Деснянського районного суду м. Києві від 04 вересня 2025 року щодо ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування колегією суддів не встановлено, а тому колегія суддів вважає за необхідне вказаний вирок залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Києві від 04 вересня 2025 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4