УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ) та його захисника - адвоката: ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000155 від 21.08.2024 відносно:

ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Турції, уродженця Турції, з середньою освітою, перебуваючого в цивільному шлюбі, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, маючого посвідку на постійне проживання в Україні, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання з боку сторони обвинувачення.

Досудовим розслідування встановлено, що громадянин Турецької Республіки ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , приблизно в серпні 2024 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, при невстановлених обставинах, діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, переслідуючи умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - героїн (діацетилморфін), в порушення встановленого законом порядку обігу наркотичних засобів, а саме положень ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 22.12.2006, зі змінами, внесеними згідно із Законом № 3345-ІХ від 23.08.2023, відповідно до якого діяльність з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і рослин, включених до таблиці I, списку № 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою КМУ № 770 від 06.05.2000 на території України забороняється, за винятком діяльності з обігу таких наркотичних засобів, психотропних речовин і рослин у цілях, на підставах і з урахуванням обмежень, передбачених цим Законом, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - героїн (діацетилморфін), масою 8338,764 г, що є особливо великим розміром, з метою його подальшого збуту.

В подальшому, з метою зберігання вказаного наркотичного засобу, ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , в серпні 2024 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, перевіз наркотичний засіб, обіг якого заборонено - героїн (діацетилморфін), масою 8338,764 г до складського приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_3, де помістив наркотичний засіб у належну йому валізу синього кольору, та став зберігати у схованці з метою подальшого збуту.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлений досудовим час, але не пізніше 21.03.2025 ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з невстановленою особою на ім`я ОСОБА_9 , невстановленою особою на ім`я ОСОБА_10 , та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, реалізуючи прямий умисел, направлений на переміщення особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - героїну (діацетилморфіном) загальною вагою 8338,764 г, через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, з корисливих мотивів почав готування до контрабанди вказаного героїну в третю країну.

Так, 29.03.2025, ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, отримав від невстановленої особи на ім`я « ОСОБА_10 » повідомлення на власний мобільний телефон марки iPhone 11 Pro із сім картою мобільного оператору «Київстар» НОМЕР_1 з інструкціями щодо придбання в магазинах із продажу товарів для домашніх тварин речовини, яка за своїми властивостями усуває характерний запах притаманний героїну, для забезпечення безперешкодного проходження митного контролю.

Крім того, невстановлена особа на ім`я « ОСОБА_10 » діючи за попередньою змовою групою осіб, надіслав ОСОБА_4 інструкцію з необхідністю очікування невстановленої особи на ім`я « ОСОБА_9 », яка повинна була здійснити переміщення накортичного засобу через державний кордон України.

Далі, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом на контрабанду наркотичних засобів, з корисливих мотивів, з метою створення умов для контрабанди наркотичних засобів 30.03.2025 в період часу з 12:30 по 12:39 години, перебуваючи у складському приміщенні за адресою: АДРЕСА_3, дістав зі схованки раніше придбану наркотичну речовину, увімкнув відеозв`язок із невстановленою особою, та почав перераховувати на камеру наркотичні засоби, демонструючи її співрозмовнику та обговорюючи деталі та обставини подальшого переміщення через митний кордон України, після чого завершивши розмову поклав наркотичну речовину у дорожню валізу синього кольору, яку у свою чергу сховав у дерев`яний ящик зі сміттям.

В подальшому, 08.04.2025 о 12:10 годині, ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), діючи за попередньою змовою групою осіб, на виконання вказівок співучасників злочину, прибув до складського приміщення за адресою: АДРЕСА_3, де дістав зі схованки дорожню валізу синього кольору з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, героїном (діацетилморфін), відчинив її та, демонструючи на камеру в режимі відео-зв`язку її вміст - брикети з героїном, перерахував їх в голос, тим самим підтвердив наявність у нього наркотиків, які планувалося перемістити через державний кордон України з приховуванням від митного контролю.

У цей же день, о 12:31 годині, ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою контрабанди наркотичного засобу, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3, згідно з вказівками невстановленої особи завантажив дорожню валізу синього кольору з героїном (діацетилморфін) до багажного відсіку належного йому автомобіля марки «Mercedes GL 320 CD», н.з. НОМЕР_2 , та направився до раніше обумовленого місця, а саме лісосмуги, розташованої вздовж вул. Марії Демченко у м. Одесі.

Підійшовши до земельної ділянці з координатами НОМЕР_3 ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), сховав валізу із наркотиками для подальшого передання співучасникам злочину, що повинні були перемістити її через державний кордон України.

Однак, з невстановлених причин, у раніше обумовлений час, невстановлена особа не змогла забрати залишену ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ) валізу із наркотичними засобами.

Внаслідок вказаних обставин, невстановлена особа, за допомогою засобів телекомунікацій, діючи дистанційно, надала ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ) вказівку щодо необхідності повернути валізу із наркотичними засобами до складського приміщення за адресою: м.? АДРЕСА_3 .

Разом з тим, 08.05.2025, у період часу з 19.46 до 21.15 години у ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді контролю за вчиненням злочину в формі контрольованої поставки та на підставі постанови про використання несправжніх (імітаційних) засобів правоохоронними органами замінено 15 вилучених в ході огляду місця події брикетів з особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, героїн (діацетилморфін) на борошно білого кольору.

У свою чергу ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), будучи необізнаним з заміною наркотичних засобів на імітаційні засоби, виконуючи вказівки невстановленої особи 08.05.2025, приблизно о 21.24 годині, під`їхав на автомобілі марки «Mercedes GL 320 CD», н.з. НОМЕР_2 до лісосмуги, розташованої вздовж вул. Марії Демченко у м. Одесі, та підійшов до раніше залишеної валізи із наркотичним засобом.

Далі 08.05.2025 о 22:15 ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, забравши валізу із наркотиками, повернувся на територію складського приміщення, за адресою: АДРЕСА_3, однак, його дії було викрито правоохоронними органами, після чого затримано на місці події.

09.05.2025 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, перевезення та зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, в особливо великих розмірах, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.05.2025 року було застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, строком до 07.07.2025.

29.08.2025 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000155 від 21.08.2024 продовжено до шести місяців, а саме до 09.11.2025, включно.

29.08.2025 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27.10.2025, включно.

Після цього, 23.10.2025 підозрюваному ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України.

Надалі, 29.08.2025 слідчим суддею Київського районного суду міста Одеси за клопотанням слідчого, погодженого з процесуальним керівником, підозрюваному ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000155 в межах досудового розслідування, строком до 27.10.2025.

24.10.2025 слідчим суддею Київського районного суду міста Одеси за клопотанням слідчого, погодженого з процесуальним керівником, підозрюваному ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000155 в межах досудового розслідування, строком до 07.11.2025.

Після чого, 30.10.2025 прокурором у провадженні прийнято рішення про закінчення досудового розслідування, надано слідчому доручення на відкриття матеріалів досудового розслідування підозрюваному та захисникам, яке реалізовано слідчим цього ж дня, відповідно до ст. 290 КПК України.

Цього ж дня було завершене досудове розслідування, про що повідомлено підозрюваному та стороні захисту, відповідно до вимог статей 283, 290 КПК України, надано доступ до матеріалів досудового розслідування.

04.11.2025 обвинувальний акт з додатками та клопотання про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 направлено до Пересипського районного суду міста Одеси.

05.11.2025 суддею Пересипського районного суду міста Одеси ОСОБА_13 призначено підготовче засідання на 05.12.2025, а клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повернуто прокурору, як помилково скероване.

У зв`язку з чим, прокурором подане клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у порядку ч. 6 ст. 199 КПК України.

2. Позиції учасників судового засідання.

Прокурор клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, просив долучити копії клопотання з відмітками про їх вручення стороні захисту та лист Пересипського районного суду м. Одеси. Зазначив, що викладені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України на теперішній час не зменшилися та продовжують існувати.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 просив долучити до матеріалів клопотання письмові заперечення, в яких зазначає що: дія попередньої ухвали Київського районного суду м. Одеси про тримання під вартою до 07.11.2025 (включно); наявність процесуального права у прокурора на звернення із клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 02.11.2025 включно - ч.1 ст. 199 КПК України (за п`ять днів); надходження на авто розподіл справи в Київському районному суді м. Одеси 06.11.2025 року о 13:24:18.897 - ч. 6 ст. 199 КПК України; закінчення стоку дії попередньої ухвали Київського районного суду м. Одеси про тримання під вартою обвинуваченої особи; порушення процесуального строку прокурором на подання клопотання про продовження строку тримання під вартою; наявність підстав незаконного утримання особи під вартою - ст. 208 КПК України; обов`язок негайного звільнення особи з під варти, на підставі закінчення строку дії ухвали слідчого судді - ч. 1 ст. 203 КПК України. З урахування викладеного, захисник просить клопотання повернути прокурору , як подане із пропуском строку.

Також захисником подано клопотання в порядку ст. 201 КПК України, яке просив розглядати як письмові заперечення та просить: змінити застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 на будь-який інший, альтернативний запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (наприклад застава або домашній арешт у нічний час) із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. У разі, якщо слідчий суддя прийде до переконання про неможливість зміни запобіжного заходу - просить у межах обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 визначити в якості альтернативи - помірний розмір застави, який буде відповідати вимогам ст. 182 КПК України. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ризики зазначені в ч. 1 ст. 177 КПК України на теперішній час є значно меншими, аніж ті, що були зазначені в клопотанні та встановлені в ухвалі слідчого суді від 04.07.2025. Вважає, що у справі відносно ОСОБА_4 відсутні беззаперечні докази обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні сторони обвинувачення. Тому на думку захисника, на даному етапі кримінального провадження потреби розслідування, не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи не відповідає меті досягнення дієвості кримінального провадження, що цілком обґрунтовано може бути виправдано застосуванням більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою. Звернув увагу, що у попередніх ухвалах не було враховано обставини щодо викриття інших осіб, повідомлення про особу власника сумки, не було відомо про те, що останній не лише не перевозив наркотичний засіб, а за обставинами провадження через дії органу досудового розслідування із заміни вмісту сумки - не міг цього зробити, що значним чином зменшує ризики в цілому. Тим більше, що більша частина слідчих дій стороною обвинувачення проведена, докази перебувають під їх контролем. З огляду на це захисник вважає, що наявні достатні підстави просити суд визначити розмір застави виходячи у першу чергу із обставин кримінального провадження та відсутності доказів про обізнаність ОСОБА_4 із вмістом сумки, яку останній 08.05.2025 під контролем правоохоронних органів отримав за версією слідства від невстановленої особи - повні анкетні дані якого наявні у слідства.

Поряд з цим захисником подано скаргу в порядку ст. 206 КПК України, в якій посилаючись на те, що наразі сплив строк тримання ОСОБА_4 під вартою, просив постановити ухвалу, якою зобов`язати уповноважених осіб негайно звільнити останнього з під варти та визнати незаконним його утримання понад граничний строк.

Обвинувачений підтримав думку захисника, просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, або визначити заставу.

Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні вказаного клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Слідчий суддя звертає увагу сторін кримінального провадження, що в рамках даного кримінального провадження стороною обвинувачення не було дотримано вимог ч. 6 ст. 199 КПК України, що являється, в першу чергу, порушенням права сторони захисту на належний та достатній час для підготовки до розгляду такого клопотання.

Так, відповідно до вимог ч. ч. 1 і 2 ст. 22 КПК України: « Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом ».

Згідно ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 199 КПК України: «Клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України: «Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення».

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що:

- кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя ;

- кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя; допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали, а також вимагати виклику й допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення; якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, - одержувати безоплатну допомогу перекладача.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 187 КПК України: «Слідчий суддя, суд після одержання клопотання про застосування запобіжного заходу до підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває на свободі, призначає дату судового засідання і здійснює судовий виклик».

Слідчий суддя звертає увагу на те, що прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу поза межами встановленого ч. 6 ст. 199 КПК України строку. Дія попередньої ухвали щодо запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 закінчується 07.11.2025 року, а тому прокурор зобов`язаний був подати клопотання слідчому судді не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення її дії, тобто до 02.11.2025 року, що встановлено вимогами ч. 6 ст. 199 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що порушення прокурором вимог ч. 6 ст. 199 КПК України є істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону як таке, що може перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, оскільки воно порушує такі загальні засади кримінального провадження як верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист і змагальність сторін (ст. ст. 8-11, 20, 22 КПК України). Наведені обставини дають слідчому судді підстави для висновку про те, що невиконання прокурором зазначеної вище вимоги кримінального процесуального закону порушує концепцію належної правової процедури (due process) щодо учасників цього кримінального провадження зі сторони захисту, а також порушує і право ОСОБА_4 на справедливий суд у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Однак, КПК України не передбачено норму щодо повернення слідчим суддею клопотання про продовження строку тримання під вартою слідчому без розгляду у зв`язку із пропущенням строку звернення до суду. Натомість частиною четвертою статті 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотань про застосування запобіжного заходу. Як зазначено у пункті 18 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до КПК України», клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням із прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Якщо ж таке клопотання подане пізніше, воно вважається поданим із порушенням процесуальних строків. Слідчий суддя у такому випадку, приймаючи клопотання до розгляду, зобов`язаний порушити питання про відповідальність прокурора, який порушив процесуальний строк, перед органами, які уповноважені притягати його до дисциплінарної відповідальності (наприклад, перед прокурором вищого рівня).

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, що розслідується у цьому кримінальному провадженні, слід дійти висновку, що в даному випадку наявний суспільний інтерес, у зв`язку з чим слідчий суддя бере на себе певну відповідальність приймаючи до розгляду клопотання сторони обвинувачення про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 .

Одночасно, слідчий суддя вважає за необхідне, з метою недопущення стороною обвинувачення аналогічних порушень в подальшому, повідомити Офіс Генерального прокурора та керівника Одеської обласної прокуратури про порушення стороною обвинувачення ч.6 ст. 199 КПК України в частині строків звернення до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000155 від 21.08.2024 року.

Що стосується тверджень захисника обвинуваченого відносно спливу строку тримання ОСОБА_4 під вартою,оскільки на його думку 06.11.2025 спив строк тримання останнього, враховуючи що ухвалою від 24.10.2025 продовжено строк тримання під вартою у строк до 07.11.2025.

З цього приводу слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 115 КПК України передбачено, що строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію. А у відповідності до частини 3 цієї статті при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку.

Згідно із частиною першою статті 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16.05.1972 року строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem.

За змістом статті 2 цієї Конвенції термін «dies a quo» означає день, з якого починається відлік строку, а термін «dies ad quem» означає день, у який цей строк спливає.

Відповідно до частини другої статті 4 Конвенції якщо строк обчислено у місяцях або роках, день dies ad quem є днем останнього місяця чи останнього року, дата якого відповідає dies a quo, або у разі відсутності відповідної дати - останнім днем останнього місяця

Прийменники «до» і «по» в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь. При цьому законодавство не містить правил, якими варто керуватися при визначенні терміну у разі такого формулювання. Водночас в науковій літературі зазначається, що для позначення початкової і кінцевої дати, тобто певного періоду часу, у документах прийменник з треба вживати в парі з прийменником до. Інколи, щоб увиразнити входження певної дати до встановленого терміну, додають прислівник включно. Проте його вживання поряд з останньою датою недоречне. Прийменники «до» і «по» в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь. У межах цього спільного часового значення розрізняються лише сферами свого використання: «до» вживають в офіційно-діловому стилі, передусім у текстах ділових документів - накази, заяви, розпорядження тощо, «по» закріплений за розмовним стилем. Отже, в офіційному вжитку для визначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь потрібно використовувати лише прийменник «до» на, що звертає увагу Міністерство юстиції України в листі № 26245/14036-33-20/8.1.2 від 15.06.2020 р. «Щодо неоднакового застосування прийменників «до» і «по» на позначення кінцевої календарної дати та прийменника «до» в поєднанні з числівниково-іменниковою формою».

Аналогічної позиції дотримується й Верховний суд (постанови Верховного Суду від 25.04.2018 у справі N 803/350/17 та у справі N 815/4720/16, від 13.06.2018 у справі N 815/1298/17, від 14.08.2018 у справі N 803/1387/17, від 28.08.2018 у справі N 814/4170/15, від 08.10.2018 у справі N 927/490/18, від 09 червня 2020 року № 419/1965/18)де зазначено, що прийменники «до» і «по» в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності або виконання чого-небудь, а отже, зазначення терміну дії «до 07 листопада 2025 року» свідчить, що саме ця дата 07 листопада 2025 року і є останнім днем.

Згідно ч.1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким такі рішення, дії чи бездіяльність можуть бути оскаржені.

Частина 1 ст. 206 КПК України передбачає, що кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

На думку слідчого судді стороною захисту порушено порядок подачі скарги на незаконне затримання, разом з тим надаючи їй оцінку слідчий суддя вважає що її доводи є безпідставними.

Також не зрозумілою є позиція сторони захисту, оскільки в запереченнях просить повернути клопотання прокурору, як подане з порушенням строку та одночасно звертається з клопотанням про зміну підзахисному запобіжного заходу на більш м`який. Зазначене певною мірою є не логічним та взаємовиключним.

Висновки слідчого судді.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

23.10.2025 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 305 КК України, за кваліфікуючими ознаками: готування до вчинення контрабанди особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, тобто його переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, вчинене в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб;

- ч. 3 ст. 307 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, перевезення та зберігання з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, в особливо великих розмірах, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення стороною обвинувачення підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження: протоколом огляду місця події від 08.05.2025 відповідно до якого у валізі, яку виявлено на земельній ділянці з координатами НОМЕР_3 на околиці лісосмуги вздовж вул. Марії Демченко у м. Одесі знаходились 15 згортків з порошкоподібною речовиною. Дослідженням вказаної речовини, реагент змінив своє забарвлення на рожевий окрас, що свідчить про те, що зазначена порошкоподібна речовина містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - героїн (діацетилморфіну); протоколом обшуку від 09.05.2025 відповідно до якого у складському приміщенні, розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Локомотивна 30, вилучено 15 брикетів з порошкоподібною речовиною білого кольору; протоколом обшуку від 09.05.2025 відповідно до якого вилучено транспортний засіб марки «Mercedes GL 320 CD» н.з. НОМЕР_2 ; протоколами огляду речей і документів, вилучених під час обшуків; висновком експерта № СЕ-19/116-25/11607-НЗПРАП від 09.05.2025 відповідно до якого надана на експертизу порошкоподібна речовина коричневого кольору, масами: 1005г, 1000г, 1000г, 998г, 1001г, 1004г, 998г, 1003г містить особливо небезпечну наркотичний засіб, обіг яких заборонено - героїн (діацетилморфін) 6-моноацетилморфін та наркотичний засіб обіг якого обмежено - ацетилкодеїн; висновком експерта № СЕ-19/116-25/11608-НЗПРАП від 09.05.2025 відповідно до якого надана на експертизу порошкоподібна речовина коричневого кольору, масами: 1005г, 999г, 1001г, 1002г, 1001г, 1002г містить особливо небезпечну наркотичний засіб, обіг яких заборонено - героїн (діацетилморфін) 6-моноацетилморфін, та наркотичний засіб обіг якого обмежено - ацетилкодеїн; висновком експерта № СЕ-19/116-25/11610-НЗПРАП від 09.05.2025 відповідно до якого надана на експертизу порошкоподібна речовина коричневого кольору, масою: 599г містить особливо небезпечну наркотичний засіб, обіг яких заборонено - героїн (діацетилморфін), 6-моноацетилморфін і наркотичний засіб, обіг якого обмежено - ацетилкодеїн. протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину від 09.05.2025; іншими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження в їх сукупності.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри, слідчий суддя враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Долучені матеріали кримінального провадження, на даній стадії досудового розслідування є достатніми для висновку щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 , при цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

Крім того, питання обґрунтованості підозри, повідомленої ОСОБА_4 перевірялося слідчим суддею при обранні відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та при його продовженні, а також було предметом перевірки Одеським апеляційним судом.

Обставини, які свідчать про те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.

Так, вирішуючи питання продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує наступне.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Наявність даного ризику у відповідності до КПК України не означає, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме переховування, однак достатньо встановити, що він має реальну можливість здійснити такі дії у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

На думку слідчого судді, тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення та суворість покарання за його вчинення може свідчити про актуальність ризику переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Варто також зазначити, що у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України, які, відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжкими злочинами, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, враховуючи характер вказаного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування.

Актуальність цього ризику підтверджується і тим, що ОСОБА_4 є громадянином Турції, тому в разі несприятливих для себе обставин, він безперешкодно може покинути територію України, з метою ухилення від органів досудового розслідування та суду.

З огляду на вказане слідчий суддя приходить до переконання, що продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме у вигляді можливого переховування від органу досудового розслідування та суду.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків

Перевіряючи наявність зазначеного ризику, слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

Отже, на переконання слідчого судді, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України. За таких обставин, заборона спілкуватися з певними визначеними особами, як наслідок встановлення ймовірного впливу на них, є об`єктивною необхідністю забезпечення «недоторканості» показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя вважає доводи клопотання в частині існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, необґрунтованими, оскільки стороною обвинувачення не було зазначено та документально підтверджено існування нових обставин, яким би не надавалася правова оцінка слідчим суддею при першочерговому вирішенні питання застосування міри запобіжного заходу відносно підозрюваної особи.

Зважаючи на той факт, що ризики передбачені ч.ч. 1 та 3 ст. 177 КПК України продовжують бути актуальними, що в свою чергу свідчить про наявність обставин, передбачених ч. 6 ст. 199 КПК України, та правових підстав для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 .

Неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

Твердження захисника підозрюваного щодо можливості застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні з урахуванням обставин злочину та встановлених ризиків.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо лише шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

Вирішення питання щодо розміру застави.

При застосуванні відносно підозрюваного запобіжного заходу слідчим суддею, враховуючи положення п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, виходячи із конкретних обставини інкримінованих підозрюваному діянь, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, не визначався розмір застави, й наразі слідчий суддя, дослідивши клопотання сторони обвинувачення та беручи до уваги доводи сторін кримінального провадження, приходить до переконання про відсутність підстав для визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи те, що ризики не зникли та продовжують існувати, а в рамках кримінального провадження необхідно провести ряд процесуальних дій, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення про продовження підозрюваному ОСОБА_4 строку тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 197, 199 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 20 листопада 2025 року, з утриманням в Державній установі "Одеській слідчий ізолятор".

Для відповідного реагування повідомити Офіс Генерального прокурора та керівника Одеської обласної прокуратури про порушення стороною обвинувачення ч.6 ст. 199 КПК України в частині строків звернення до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000155 від 21.08.2024 року.

Про результати реагування повідомити слідчого суддю.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, а подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1