Справа № 404/7312/25
Номер провадження 1-кс/404/111/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року місто Кропивницький

Слідчий суддя Фортечного районного суду міста Кропивницького ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах користувача майна ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, в рамках кримінального провадження №0000647 від 10.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, за ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Представник користувача майна ОСОБА_4 , - адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з вище вказаним клопотанням, відповідно до якого просив:

- скасувати арешт із забороною користуватись та розпоряджатися автомобілем «HONDA MN-V» д.н.з. НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ), накладений ухвалою слідчого судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 22.07.2025, фактичним володільцем якого є ОСОБА_4 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- зобов`язати старшого слідчого Третього слідчого відділу ТУ ДБР у м.Миколаєві повернути ОСОБА_4 вище вказаний транспортний засіб.

На обґрунтування клопотання зазначено, що 22.07.2025 слідчий суддя Фортечного районного суду міста Кропивницького задовольнив клопотання слідчого, наклавши арешт на автомобіль «HONDA MN-V» д.н.з. НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ) шляхом заборони коритування та розпорядження ним до прийняття рішення по кримінальному провадженню №0000647 від 10.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, ч.2 ст.286 КК України, власником якого є ОСОБА_5 , володільцем є ОСОБА_4 .

Підставою для задоволення зазначеного клопотання було забезпечення збереження слідів вчинення кримінального правопорушення та проведення судових інженерно-транспортних експертиз.

Станом на сьогодні, органом досудового розслідування проведено всі необхідні слідчі дії:, в присутності ОСОБА_4 та слідчого, експертами НДЕКЦ МВС України було досліджено автомобіль «HONDA MN-V» д.н.з. НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ), провдена судова інженерно-транспортна експертиза по дослідженню технічного стану вказаного транспортного засобу та проведена судова інженерно-транспортна транспортно-трасологічна експертиза, судова інженерно-транспортна експертиза по дослідженню обставин ДТП.

У зв`язку з викладеним, вважає, що станом на момент подання клопотання, слідчим проведено всі процесуальні дії, тому відпала потреба тримати арештований транспортний засіб як речовий доказ.

ІІ. Позиція учасників

Ініціатор клопотання в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, вимоги клопотання підтримав в повному обсязі.

Слідчий та прокурор про розгляд клопотання повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явились. Від прокурора надійшло клопотання, про розгляд вищевказаного клопотання без її участі, зазначила, що на даний час досудове розслідування не завершено, у зв`язку з чим може виникнути необхідність в проведенні слідчих дій чи проведенні судових експертиз із використанням вилученого транспортного засобу. З метою недопущення порушення прав користувача транспортного засобу, а також забезпечення кримінального провадження, просить клопотання про скасування арешту з транспортного засобу задовольнити частково. Зняти арешт з транспортного засобу в частині права користування ним. Однак з метою забезпечення кримінального провадження залишити чинним арешт в частині володіння та розпорядження транспортним засобом.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя прийшла до наступних висновків.

Встановлено, що у провадженні Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві перебувають матеріали кримінального провадження №0000647 від 10.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Ухвалою слідчого Фортечного районного суду міста Кропивницького від 22 липня 2025 року клопотання прокурора - задоволено та накладено арешт на автомобіль «HONDA MN-V» д.н.з. НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ), власником якого є ОСОБА_5 , володільцем є ОСОБА_4 , із забороною користування та розпорядження ним до прийняття рішення по кримінальному провадженню №0000647 від 10.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

При прийнятті рішення слідчим суддею враховано кваліфікацію кримінального правопорушення та обставини його вчинення, необхідність збереження майна з метою проведення подальших досліджень, слідчий суддя вважає доведеним, що вилучений транспортний засіб є знаряддям вчинення злочину, відповідає критеріям речових доказів та може зберігати на собі сліди злочину, тому потреба в накладенні арешту на автомобіль є доцільною і обґрунтованою, отже клопотання має бути задоволено. Також, слідчим суддею зазначено, що в разі передачі транспортного засобу на відповідальне зберігання на даному етапі досудового слідства унеможливить проведення всіх необхідних експертних досліджень, може спотворити сліди після ДТП, як наслідок вплине на точність таких досліджень. Метою накладення арешту є збереження речових доказів, встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на встановлені обставини справи, застосовуючи відповідні правовідносини, слідча суддя приходить до такого.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, та полягає у тимчасовому позбавленні права на відчуження, розпорядження та/або користування майном (ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним, вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом від 17.07.97 № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального судочинства (пункт 5 частини другої статті 173 КПК України).

Так, заходи забезпечення кримінального провадження завжди пов`язані із застосуванням примусу у кримінальному процесі. Процесуальний примус у кожному конкретному випадку застосовується у контексті мети, способів, підстав та умов для застосування конкретних заходів примусу.

Клопотання прокурора, яке слугувало підставою арешту майна заявника, мотивоване тим, що накладення арешту на вказане майно є необхідним, оскільки вказане майно відповідає критеріям ст.98 КПК України.

Статтею 84 КПК України імперативно передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Слідча суддя враховує пояснення прокурора, що досудове розслідування не звершено, у зв`язку з чим може виникнути необхідність в проведенні слідчих дій чи проведенні судових експертиз із використанням вилученого транспортного засобу, а також відсутність заперечень щодо зняття арешту частково в частині користування.

Також слідча суддя звертає увагу на те, що передача транспортного засобу на відповідальне зберігання власнику не позбавить сторону обвинувачення використовувати транспортний засіб для проведення слідчих дій та експертиз, необхідність у проведення яких може існувати наразі та у призначенні яких може виникнути необхідність в подальшому в ході досудового розслідування даного кримінального провадження.

Відтак, арешт у частині заборони користування транспортним засобом втратив свою актуальність, оскільки: всі процесуальні дії, для яких був необхідний доступ до транспортного засобу, вже здійснено; додаткових слідчих дій, які вимагали б фізичне вилучення або обмеження доступу до мотоциклу, стороною обвинувачення обґрунтовано.

Враховуючи принцип пропорційності заходів забезпечення кримінального провадження, а також положення статей 2, 6 та 19 КПК України, які зобов`язують Державу поважати права власності, подальше обмеження права користування автомобілем вбачається надмірним.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у разі скасування арешту.

За таких обставин, в цілях не порушення гарантованих Конституцією України та законами України права власності особи, зокрема права користування майном, слідча суддя приходить до переконання, що клопотання про скасування арешту майна в частині заборони користування - підлягає задоволенню, а транспортний засіб - передачі на відповідальне зберігання власнику з попередженням останнього про кримінальну відповідальність за ст.388КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт .

Враховуючи вищевикладене, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 174, 309, 372, 376 КПК України, слідча суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 22 липня 2025 на автомобіль марки «HONDA MN-V» д.н.з. НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ), власником якого є ОСОБА_5 , володільцем є ОСОБА_4 , в частині позбавлення права користуватись вказаним транспортним засобом.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язок забезпечити зберігання автомобіля «HONDA MN-V» д.н.з. НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ), у незмінному вигляді, до скасування арешту майна у повному обсязі у встановленому КПК України порядку.

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України та про необхідність збереження майна.

Ухвала набирає законної сили з моменту підпсання та оскарженню не підлягає.

Слідча суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького ОСОБА_1