Справа № 308/228/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000254 від 28.12.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000254 від 28.12.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України про арешт майна.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що органом досудового розслідування встановлено, що 28.12.2025 року під час перетину державного кордону, в міжнародному пункті пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)» НОМЕР_1 прикордонного загону за адресою: Закарпатська область, Ужгородський р-н, с. Соломоново, слідуючи на виїзд з України громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пред`явив на паспортний контроль свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_2 з ознаками підробки.

28.12.2025 дані відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000254 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого за ч. 4 ст. 358 КК України.

28.12.2025, слідчим слідчого відділення відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 було проведено огляд місця події за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, село Соломоново, вулиця Яблунева, 2, КПП «Чоп (Тиса)». В ході огляду було виявлено та вилучено свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_2 , яке упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України» NPU 5027851 та транспортний засіб марки «Nissan» моделі «QASHQAI», Д.Н.З. НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 , 2020 року випуску, який в подальшому був поміщений на спеціальний майданчик ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою: Закарпатська область, Ужгородський р-н, с. Оноківці, вул. Головна, 55.

Прокурор зазначає, що 29.12.2025 постановою старшого дізнавача СД відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_2 , яке упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України» NPU 5027851 та транспортний засіб марки «Nissan» моделі «QASHQAI», Д.Н.З. НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 , 2020 року випуску, який в подальшому був поміщений на спеціальний майданчик ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою: Закарпатська область, Ужгородський р-н, с. Оноківці, вул. Головна, 55 - визнано речовим доказом.

Прокурор звертає увагу, на те, що згідно з п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Як вказано клопотанні, зважаючи на те, що свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_2 , яке упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України» NPU 5027851 було об`єктом кримінальних протиправних дій, його перебування на зберіганні у третіх осіб, створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що, своє чергою, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України. Свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_2 є об`єктом кримінально протиправних дій та визнане речовим доказом, останні можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

При цьому у клопотанні вказано на те, що потрібно також врахувати, що без наявності вказаного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу до останнього не видається можливим проведення експертного дослідження, а саме: експертизи технічного дослідження документа, яка є вкрай необхідною для забезпечення всебічного та повного досудового розслідування.

З огляду на те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, а також те, що у разі задоволення вказаного клопотання може бути виконане завдання арешту, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, керуючись ст. ст. 2, 9, 16, 36, 131, 132,167, 170,171 КПК України, прокурор просить: накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_2 , яке було вилучено в ході огляду місця події 28.12.2025 за адресою: Ужгородський р-н, с. Соломоново, вул. Яблунева, 2, КПП «Чоп(Тиса)» та знаходяться при матеріалах кримінального провадження; заборонити використання та розпоряджання свідоцтвом про реєстрацію т/з серії НОМЕР_2 .

Прокурор у судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду клопотання повідомлена належним чином. Разом із тим, подала заяву у якій просить: клопотання задовольнити, розгляд проводити без її участі.

Власник майна, в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином, клопотань та заперечень на адресу суду не подано.

Так, слідчий суддя вважає за необхідне вказати на те, що неприбуття у судове засідання вказаних осіб не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши матеріали клопотанні слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 170 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб .

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна .

Слідчим суддею встановлено, що дізнавачами сектору дізнання відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000254 від 28.12.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Так, згідно матеріалів клопотання у ході досудового розслідування встановлено, що 28.12.2025 року під час перетину державного кордону, в міжнародному пункті пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)» НОМЕР_1 прикордонного загону за адресою: Закарпатська область, Ужгородський р-н, с. Соломоново, слідуючи на виїзд з України громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пред`явив на паспортний контроль свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_2 з ознаками підробки.

Матеріали клопотання містять копію повідомлення №994 від 28.12.2026 виявлення кримінального провадження орану охорони державного кордону НОМЕР_1 прикордонний загін скерованого до ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області. Зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пред`явив на паспортний контроль свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_2 з ознаками підробки: документ не встановленого зразка; документ виготовлений із незахищеного паперу; відсутні захисні елементи; люмінесценція в УФ-променях не відображається; відсутній мікротекст.

Вказане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу було вилучено в ході огляду місця події 28.12.2025, що підтверджується протоколом огляду місця події.

Згідно постанови про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів, визнано та приєднано в якості речового доказу у кримінальному провадженні №0000254 від 28.12.2025, вилучені в ході огляду місця події від 28 грудня 2025 року свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_2 , та транспортний засіб марки «Nissan» моделі «QASHQAI», Д.Н.З. НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 , 2020 року випуску.

Згідно наявної в матеріалах справи постанови слідчого, 29.12.2025 призначено трасологічну експертизу.

У клопотанні прокурором зазначено, що свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_2 , яке упаковано до спеціального пакету «Національна поліція України» NPU 5027851 було об`єктом кримінальних протиправних дій, його перебування на зберіганні у третіх осіб, створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що, своє чергою, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України.

Згідно наявної в матеріалах справи постанови слідчого, 29.12.2025 призначено експертизу технічного дослідження документа.

Слідчий суддя вважає, доведеним, що вилучене в ході огляд місця події свідоцтво про реєстрацію т/з, могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження, а також, що накладення арешту на вилучене майно необхідне і з метою можливості проведення органом досудового розслідування необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні та судових експертиз.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурором доведено слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Прокурором у клопотанні наведено достатньо підстав для застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

За таких обставин слідчий суддя, вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту та повернення вилученого майна.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово володіти, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.

Разом із тим, відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідчий суддя враховує можливість використання вилученого майна, як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення

Отже, з огляду на викладене, слідчий суддя доходить висновку про необхідність накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Слідчий суддя вважає що прокурором доведено необхідність накладено арешту на вказане майно.

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України зміст права власності включає в себе права володіння, користування та розпорядження власником своїм майном. Під володінням розуміється юридична можливість особи впливу на річ, фактичне панування особи над річчю. Користування полягає у наявності у особи можливості видобувати споживчі властивості речі. Право розпорядження полягає у юридичній можливості власника визначати фактичну і юридичну долю речі.

Вимога щодо забезпечення балансу між приватним та публічним інтересом слідує власне зі структури статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна подбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться. Отже, у кожній справі, в якій зазначається про порушення цієї статті, Суд повинен з`ясувати, внаслідок чого саме відповідна особа була змушена нести непропорційний і надмірний тягар. Як при втручанні у право мирного володіння майном, так і при утриманні від застосування заходів, необхідно забезпечити справедливий баланс між вимогами загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основних прав відповідної особи. Вимога щодо забезпечення такого балансу випливає зі структури статті 1 Першого Протоколу, якщо розглядати її в цілому. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі й заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна дбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слід зазначити, що згідно ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно протоколу огляду місця події свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та транспортний засіб було вилучено 28.12.2025, клопотання подано для відправлення на поштове відділення 29.12.2025, згідно відтиску поштового штемпелю що міститься на поштовому конверті, у якому клопотання разом із додатками надійшло до суду.

Клопотання надійшло до суду поштовим зв`язком та зареєстровано 06.01.2026.

Слідчий суддя вважає що прокурором дотримано строків передбачених КПК України, для звернення із вказаним клопотанням до слідчого судді.

З урахуванням наведеного вище слідчий суддя вважає що клопотання прокурора слід задовольнити частково.

Прохання слідчого визначити місце зберігання арештованих речей задоволенню не підлягає, оскільки вказане питання не належить до компетенції слідчого судді при вирішенні питання про арешт майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000254 від 28.12.2025, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України про арешт майна,- задовольнити.

Накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_2 , яке було вилучено в ході огляду місця події 28.12.2025 за адресою: Ужгородський р-н, с. Соломоново, вул. Яблунева, 2, КПП «Чоп(Тиса)» та знаходяться при матеріалах кримінального провадження.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1