Провадження №1-кс/523/4273/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні клопотання органів досудового розслідування, винесеного в рамках кримінального провадження за №0002755 від 06.07.2025 про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання про арешт майна, в провадженні другого СВ (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві, перебувають матеріали кримінального провадження №0002755 від 06.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Так, органами досудового розслідування встановлено, що 05.07.2025р., приблизно о 22:20год., прикордонним нарядом «Контрольний пост», на відстані 2000м. від державного кордону, біля околиці населеного пункту Кучургани Роздільнянського району Одеської області зупинений автомобіль марки «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , який є працівником Національної поліції, який за вказівкою капітана поліції ОСОБА_5 , здійснював перевезення ОСОБА_6 , який мав намір порушити державний кордон України без наявності законних підстав, поза межами пунктів пропуску.

06.07.2025р., в період часу з 01:08год. по 01:19год. за адресою: Одеська область, траса Е58, біля блокпосту населеного пункту Кучурган Роздільнянського району Одеської області, за координатами 46.7338819, 30.0010812, слідчим ОСОБА_7 з огляду на невідкладність та з метою врятування від знищення причетними до вчинення злочину особами майна, а саме знищення, схову майна - яке є предметом злочину та має значення для досудового розслідування, проведений огляд вище вказаного автомобіля, в ході якого вилучені:

-мобільний телефон, належний ОСОБА_4 , марки «Apple Iphone 11», ІМЕІ1 - НОМЕР_2 , ІМЕІ2 - НОМЕР_3 , код пароль НОМЕР_4 ;

-мобільний телефон, належний ОСОБА_6 , марки «Apple Iphone 11 Pro Мах», ІМЕІ1- НОМЕР_5 , IMEI2 - НОМЕР_6 , код пароль НОМЕР_7 ;

-автомобіль марки «Mersedes», який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_8 , належить ОСОБА_8 - матері ОСОБА_4 та який перебуває у користуванні останнього, згідно з відомостями Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

В подальшому, вилучені під час проведення огляду речі, постановою слідчого від 06.07.2025 визнанні речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Зазначені речі, які необхідно заарештувати можуть мати значення для кримінального провадження як докази, які можуть містити на собі інформацію, що має значення для досудового розслідування, прямо пов`язану із кримінальним провадженням. Крім того, безпосередньо самі предмети необхідні для подальшого призначення у кримінальному провадженні ряду експертиз.

Транспортний засіб, який планується заарештувати був визначеним як засіб вчинення кримінального правопорушення.

Необхідність накладення арешту на вказане майно (речі) обґрунтовується необхідністю дослідження цих об`єктів в ході досудового розслідування, використання їх в ході проведення слідчих дій та встановлення істини по даному кримінальному провадженню, необхідністю проведення ряду експертиз, в яких виникне необхідність.

Зазначене майно необхідне для забезпечення його збереження як речового доказу, запобігання можливості приховування, знищення доказів злочинної діяльності, проведення експертних досліджень, а також має суттєве значення для розслідування кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Дослідивши надані матеріали, якими обґрунтовано доводи клопотання, заслухавши думку прокурора, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пп.1,2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В даному випадку, вилучене майно підпадає під критерії, передбачені п.1 та п.4 ч.2 ст.167 КПК України та на даний час є достатні підстави, які передбачені абз.2 ч.1 ст.170 КПК України, вважати що в подальшому вказане майно може бути приховано, пошкоджено або знищено.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Зазначене майно є речовим доказом так як вказане майно зберегло на собі сліди скоєння кримінального правопорушення та отримано внаслідок його вчинення (ст.98 КПК України).

Таким чином, вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України.

Окрім того, слід прийняти до уваги, що правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність - ч.3 ст.332 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Далі, у ст.1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

При цьому, у Рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні ч.1 ст.1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Також, у Рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що вимога законності, яка випливає з «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права.

Необхідно зазначити, що у Рішенні «Серявін проти України», ЄСПЛ розглянув справу у якій йшлося про втручання органів державної влади у володіння майном особи, тому слідчий суддя вважає, що вказане рішення певним чином відображає природу правовідносин, які склалися у цій справі.

Як вже було зазначено вище, положення КПК України, зокрема ст.170 КПК України, передбачають накладення арешту на майно, яке є речовим доказом за кримінальним провадженням.

Щодо дотримання принципу верховенства права, то відповідно до ч.1 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Також, відповідно до ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку втручання у мирне володіння майном особи державними органами було законним та таким, що відповідає принципу верховенства права, так як вказане майно було вилучено під час обшуку, після чого орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Таким чином, дії органів державної влади відповідають положенням КПК України та принципу верховенства права, з чого вбачається, що втручання не було свавільним і задовольнило вимогу законності.

Щодо забезпечення "справедливого балансу" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, то в даному випадку інтереси суспільства щодо здійснення досудового розслідування, де майно є речовим доказом, перевагає вимозі захисту основоположних прав конкретної особи в частині мирного володіння майном фізичної або юридичної особи.

З викладеного вбачається, що, в даному випадку, втручання органів влади у захищене право не суперечить загальній нормі, зазначеній у ст.1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод».

Таким чином, слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна, оскільки без застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження не можливо виконати завдання кримінального провадження в частині захисту суспільства та держави від кримінальних правопорушень.

Викладаючи мотиви прийнятого рішення, щодо обставин скоєного кримінального правопорушення та наявних доказів, слідчий суддя вважає за необхідне дотриматися балансу між мотивуванням судового рішення, що передбачено ч.1 ст.370 КПК України та недопустимістю розголошення відомостей досудового розслідування, що передбачено ст.222 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 170-173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Другого СВ (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_7 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на виявлені та вилучені 06.07.2025, в ході проведення огляду місця події:

-мобільний телефон марки «Apple Iphone 11», ІМЕІ1- НОМЕР_2 , ІМЕІ2 - НОМЕР_3 ;

-мобільний телефон марки «Apple Iphone 11 Pro Мах», ІМЕІ1- НОМЕР_5 , IMEI2;

-автомобіль марки «Mersedes Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_8 , належить ОСОБА_8 .

Заборонити будь-яким особам розпоряджатись, відчужувати та користуватись майном, на яке накладено арешт до прийняття рішення щодо зняття раніше накладеного арешту у встановленому законом порядку.

Роз`яснити, що ухвала про арешт майна може бути скасована за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1