У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 листопада 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2025 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Дачу-Борзой Грозненського району Чеченської Республіки, РФ, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000535.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8 ,

підозрюваний ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_6 продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк до 09.11.2025 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 відмовити та застосувати цілодобовий домашній арешт.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_7 зазначає, що ухвала слідчого судді постановлена з порушенням норм КПК України, а саме неповнотою судового розгляду, що призвело до постановлення необґрунтованого судового рішення.

В доповненні до апеляційної скарги захисник вказує на те, що прокурором не доведено існування обставин, які виправдовують подальше утримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, а саме не доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Ризик переховування від слідства та суду ґрунтується лише на тяжкості інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, що є недопустимим з огляду на практику ЄСПЛ. Ризик знищення, сховання або спотворення будь-яких речей викладений абстрактно з посиланням лише на факт проведення досудового розслідування. Ризик впливу на свідків не аргументований та не доведений будь-якими доказами. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення обґрунтований лише фактом притягнення підозрюваного до кримінального правопорушення, що порушує принцип невинуватості особи, визначений ст. 62 Конституції України.

Захисник вважає, що слідчий суддя не навів доказів неможливості застосування відносно ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, зокрема у виді домашнього арешту з покладенням певних обов`язків, який, на думку захисника, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим управлінням ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000535, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в порушення вимог ст. ст. 7, 15 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», у невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, але не пізніше 15.07.2025 року, ОСОБА_6 умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та невстановленою в ході досудового розслідування особою, здійснили незаконний посів насіння коноплі у кількості не менше 677 шт. на полі поблизу населеного пункту Новогорожене (Ворошилово) Баштанського району Миколаївської області (за координатами 47.4806808,32.5280147).

Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел у період часу з травня 2025 року по 15.07.2025 р. у порушення вимог ст. ст. 7, 15 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» виконали дії, спрямовані на незаконне вирощування рослин конопель, які виразились в тому, що вищевказані особи систематично відвідували вказану ділянку та здійснювали її оброблення, очищаючи від бур`янів, підпушуючи та зволожуючи землю, та виконували інші сільськогосподарські роботи по нагляду за рослинами роду коноплі, тобто, не створюючи юридичної особи та не маючи спеціального дозволу (ліцензії), до моменту їх вилучення працівниками поліції.

15.07.2025 р. в ході проведення огляду місця події на полі поблизу населеного пункту Новогорожене (Ворошилово) Баштанського району Миколаївської області (координати 47.4806808,32.5280147) на земельних ділянках, засіяних сільськогосподарською культурою соняшником, виявлено та вилучено 677 рослин коноплі.

Крім того, 14 07.2025 р. у другій половині дня, всупереч врегульованих законами суспільних відносин у сфері обігу в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, а саме: всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», який визначає правові та організаційні засади державної політики щодо обігу в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, встановлює порядок державного контролю, повноваження органів виконавчої влади, права та обов`язки фізичних і юридичних осіб у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також всупереч Постанови КМУ № 770 від 06.05.2000 р. (із наступними змінами), якою канабіс віднесено до наркотичних засобів, обіг яких обмежено (таблиця № 2 список № 1 Постанови), достовірно знаючи про те, що збут на території України наркотичних засобів заборонено, переслідуючи корисливу мету у вигляді одержання незаконних прибутків від незаконної діяльності, пов`язаної з незаконним збутом наркотичних засобів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, обравши в якості джерела доходу діяльність, пов`язану із незаконним збутом наркотичного засобу канабісом, перебуваючи на вищезазначеному полі, ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою між собою, придбали шляхом зрізання рослин конопель (масою в перерахунку на висушену речовину не менше 17 114,940 г), які були попередньо ними посіяні та вирощені на полі поблизу населеного пункту Новогорожене (Ворошилово) Баштанського району Миколаївської області (за координатами 47.4806808,32.5280147), з метою подальшого незаконного збуту. Після цього, перенісши вказані рослини конопель, помістили їх в автомобіль марки ГАЗ 2705-34, реєстраційний номер НОМЕР_1 , для подальшого їх перевезення та зберігання до невстановленого в ході досудового розслідування місця, з метою збуту. Після цього ОСОБА_12 , перебуваючи за кермом вищевказаного транспортного засобу, почав перевозити вказаний наркотичний засіб до невстановленого в ході досудового розслідування місця.

В подальшому 15.07.2025 р. близько 03.00 год., на відстані близько 5 км від вказаного поля поблизу с. Тарасівка Баштанського району Миколаївської області вказаний транспортний засіб зупинений працівниками поліції, та в ході його огляду виявлено та вилучено наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, масою (у перерахунку на висушену речовину) 17 114,940 г, що є особливо великим розміром.

15.07.2025 р. ОСОБА_6 затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, як, ч. 2 ст. 310 КК України, як незаконний посів та вирощування конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин, з метою збуту за попередньою змовою групою осіб та за ч. 3 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту наркотичного засобу, в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб.

17.07.2025 р. ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва, підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк до 12.09.2025 р.

05.09.2025 р. слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування. Своє клопотання слідчий мотивував наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_6 , тяжкістю кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливістю завершення досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді, про тримання підозрюваного під вартою, у зв`язку з необхідністю проведення низки слідчих дій.

Врахувавши, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинах, характер та обставини ймовірно вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та не відпали, необхідності виконання органом досудового розслідування ряду слідчих та процесуальних дій, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження відносно ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали надані судом, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені ст. 219 цього Кодексу.

За змістом ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до правової позиції, сформованої ЄСПЛ, для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Суд вказав, що сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції», особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передбачати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при продовженні запобіжного заходу.

Продовжуючи відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 та ч. 2 ст. 310 КК України.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема дані протоколів огляду місця події від 15.07.2025 р., допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , обшуку від 15.07.2025 р., проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_11 від 15.07.2025 р., висновку експерта № СЕ-19/115-25/11476-НЗПРАП від 16.07.2025 р., про хід проведення негласної слідчої розшукової дії візуальне спостереження за місцем від 15.07.2025 р., огляду предмета від 22.07.2025 р., та інші матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_6 .

Продовження строку дії запобіжного заходу стає можливим за наявності ризиків. Ризик це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування та розгляду судом кримінального провадження (способу життя, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків, тощо).

Рішення про застосування одного з видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам та меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, існують, і, на час розгляду клопотання не зменшилися.

Враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, за найтяжчий з яких передбачено покарання до 12 років позбавлення волі, при цьому не є громадянином України, що дає можливість виїхати за межі України, існує обґрунтований ризик його ухилення від органів слідства та суду.

Досудове розслідування, на час розгляду клопотання, не завершене проводяться необхідні слідчі дії, встановлюється коло осіб, які можуть бути причетні до обставин інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, а тому ризик знищення, сховання або спотворення будь-яких з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення є дійсним.

Ризик впливу підозрюваним на свідків або інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, підтверджується тим, що ОСОБА_6 обізнаний із суттєвими деталями провадження, має можливість впливати на показання цих осіб, зокрема шляхом узгодження позицій, схиляння до дачі неправдивих свідчень або відмови від показань, що здатне перешкодити встановленню істини у справі. Такі дії можуть бути вчинені як особисто, так і через третіх осіб у разі перебування підозрюваного на свободі.

З огляду на обставини інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, в особливо-великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб, свідчить про високий рівень суспільної небезпеки особи та її стійку кримінальну мотивацію, а отже про ризик продовження злочинної діяльності або вчинення інших кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що наявні ризики не можуть бути усунуті шляхом застосування альтернативного, більш м`якого запобіжного заходу, що пов`язано як із тяжкістю інкримінованих кримінальних правопорушень, так і з особливостями поведінки підозрюваного.

Слідчий суддя правильно врахував обсяг та складність кримінального провадження, необхідність завершення низки слідчих (розшукових) дій, зокрема отримання висновків призначених екпертиз, огляду речові доказів, розсекречення протоколів негласних слідчих (розшукових) дій, виконання вимог ст. 290 КПК України, пов`язаних з відкриттям матеріалів стороні захисту та інші слідчі дії.

Отже, досудове розслідування не може бути завершене до завершення строку попередньої ухвали, що додатково виправдовує необхідність продовження запобіжного заходу.

Отже, рішення слідчого судді, станом на день розгляду клопотання слідчого, є обґрунтованим та вмотивованим, а прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування та вирішення питання про зміну застосованого запобіжного заходу апеляційний суд не вбачає, тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 вересня 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3