Справа № 191/5620/25
Провадження № 1-кп/191/506/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0000141, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Покровське Покровського району Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не працює, неодружений, нікого на утримані немає, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч1. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

положеннями статті 12 Загальної декларації прав людини, прийнятої та проголошеної Резолюцією 214 А(Ш) Генеральної асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року, Міжнародного пакту про громадські і політичні права, прийнятого Генеральною Асамблеєю ООН від 16 грудня 1966 року передбачено, що ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканість його житла; кожна людина має право на захист закону від такого втручання або таких посягань.

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, - кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до статті 30 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла - не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду, у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший. Встановлений законом, порядок проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Відповідно до ст. 13 КПК України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків передбачених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 233 КПК України, ніхто не має права проникати до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ним володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті, при цьому під іншим володінням особи розуміється транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

ОСОБА_3 02 жовтня 2025 року близько 14:49:35 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходив повз домоволодіння, належного ОСОБА_4 , розташованому по АДРЕСА_2 , та в цей час у нього виник умисел на незаконне проникнення на територію домоволодіння, яке має металопластикову огорожу по периметру та в середину будинку.

Після цього, ОСОБА_3 , реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до іншого володіння особи, діючи умисно, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний, протиправний характер, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій та бажаючи їх настання, будучи впевненим, що за ним ніхто не спостерігає та він залишиться непоміченим, без будь-якого дозволу та всупереч волі власника чи іншого законного користувача домоволодіння, в порушення ст.30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується недоторканність житла, ст. 12 «Загальної декларації прав людини» та ст. 8 «Конвенції про захист прав іа основних свобод» гарантоване право громадянина України на недоторканність житла та іншого володіння особи, відкрив зачинену хвіртку та зайшов на територію вказаного домоволодіння, тим самим порушив недоторканість житла потерпілого ОСОБА_4 .

Вказані умисні, протиправні дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Крім того, ОСОБА_3 02 жовтня 2025 року близько 14:49 годин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, незаконно проникнувши на територію домоволодіння ОСОБА_4 , розташованому по АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний, протиправний характер, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій та бажаючи їх настання, наблизився до мешканки даного домоволодіння ОСОБА_5 , з якою у нього виник конфлікт, перебуваючи в положенні стоячи обличчям до обличчя ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи при цьому його суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, наніс один удар ногою в пахову зону ОСОБА_5 , та не зупинившись на цьому, продовжив наносити удари кулаками рук у ділянку голови та шиї, а також руками здавив праве її плече, внаслідок чого спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синця овальної форми на задній поверхні правого плеча, в поперековій ділянці справа - три тонкі лінійні садна шкіри, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Суд кваліфікує вказані умисні, протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Прокурор звернувся до суду із обвинувальним актом щодо вчинення кримінальних проступків, в якому міститься клопотання про розгляд обвинувального акту в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Згідно з письмовою заявою обвинуваченого ОСОБА_3 , складеної в присутності захисника ОСОБА_6 , обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненому, погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження (з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини) та погодився з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні. Добровільність вказаної заяви він підтвердив.

Також до обвинувального акту долучені заяви потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування правопорушень за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження також не оспорюють встановлені органом досудового розслідування обставини, суд вважає за можливе провести розгляд обвинувального акту щодо вчинення кримінальних проступків у спрощеному провадженні в порядку ст.382 КПК України без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження та без фіксування за допомогою технічних засобів в порядку, визначеному ч.4 ст.107 КПК України.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпечність вчинених кримінальних правопорушень, які згідно із ст.12 КК України є кримінальними проступками, особу обвинуваченого, пом`якшуючу та обтяжуючу його покарання обставини.

Згідно із матеріалами кримінального провадження ОСОБА_3 офіційно непрацевлаштований, за місцем мешкання характеризується позитивно, раніше не судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

На підставі викладеного, суд вважає, що обвинуваченому необхідно призначити покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень, за та ч.1 ст.162 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень та остаточно визначити покарання шляхом повного складання покарань, відповідно до ч.1 ст.70 КК України у виді штрафу в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одну тисячу триста шістдесят) гривень.

На думку суду, таке покарання буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого та зможе запобігти вчиненню ним інших кримінальних правопорушень.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов у межах кримінального провадження не заявлявся.

Керуючись ст. 369-371, 373-374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст.162 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень;

- за та ч.1 ст.162 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Визначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом повного складання покарань, відповідно до ч.1 ст.70 КК України, у виді штрафу в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одну тисячу триста шістдесят) гривень.

Копію вироку негайно направити учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду з урахуванням обмежень, визначених ч. 1 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1