Справа № 489/1365/23
Провадження № 1-кп/489/378/25
Інгульський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

23 жовтня 2025 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва матеріали кримінального провадження №0000006 від 08.04.2021 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України, та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (дистанційно), захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (дистанційно), представника потерпілого ОСОБА_8 ,

встановив:

У судовому засіданні під час дослідження письмових доказів захисник обвинуваченого Колесніка, адвокат ОСОБА_6 , заявив відвід прокурору ОСОБА_5 , вважаючи його упередженим на тій підставі, що прокурор надає докази винуватості підзахисного, однак не надає доказів, що свідчать на його користь, а також обвинувачує його клієнта безпідставно, оскільки той не вчиняв інкримінованого йому діяння.

Захисник та обвинувачений підтримали заяву про відвід прокурора.

Прокурор заперечував проти заявленого відводу, вважаючи його необґрунтованим.

Представник потерпілого, обвинувачена ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_7 при вирішенні вказаного відводу покладалися на розсуд суду.

Вислухавши учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.

За положеннями частин 1, 2 та 5 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст. 75-79 цього Кодексу, прокурору може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні, та відвід повинен бути вмотивованим.

Частиною 1 ст. 77 КПК України визначено вичерпний перелік підстав для відводу прокурора у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Під час розгляду заяви про відвід встановлено, що твердження захисника про упередженість прокурора не підтверджені жодними фактичними доказами.

Натомість викладені у заяві підстави для відводу прокурора свідчать про фактичну незгоду сторони обвинувачення з процесуальними діями прокурора під час судового розгляду.

Крім того, судом не встановлено, що поведінка прокурора, як процесуального керівника в даному кримінальному провадженні свідчить про його особисту заінтересованість в результатах розгляду обвинувального акту або є такою, що викликає сумніви в його неупередженості.

При цьому, зазначення захисника про те, що прокурор зобов`язаний надавати суду докази, що виправдовують його підзахисного, є помилковими, оскільки положення ч. 2 ст. 9 КПК визначають, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Тобто, закон встановлює обов`язок сторони обвинувачення збирати докази, які викривають та виправдовують обвинуваченого, однак не зобов`язує її надавати такі докази суду, за умови їх належного відкриття стороні захисту, яка може самостійно оперувати такими доказами, будучи належним чином обізнаною про них.

У свою чергу, сторона захисту вправі представити перед судом свої докази, зібрані під час досудового розслідування, які вона вважає такими, що виправдовують обвинуваченого.

Вказані висновки суду ґрунтуються на положеннях ст. 22 КПК України, за якими кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. У випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із прокурором, а обвинувачення може підтримуватися потерпілим, його представником. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником.

При цьому зазначені висновки суду про відсутність обов`язку прокурора надавати суду всі наявні у нього докази узгоджується з висновками, викладеними у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.09.2023 у справі № 357/14369/17, відповідно до яких «кримінальний процесуальний закон не встановлює для прокурора обов`язку долучати під час судового розгляду всі зібрані в ході досудового розслідування докази, сторона обвинувачення має право на власний розсуд визначати обсяг доказів, необхідних і достатніх для доведення винуватості особи в інкримінованому злочині та притягнення її до кримінальної відповідальності».

При цьому, суд звертає увагу сторони захисту, що у випадку, коли вона бажає в ході судового розгляду використати для свого захисту зібрані під час досудового розслідування докази, які виправдовують обвинуваченого, то вона вправі їх представити суду для дослідження в судовому засіданні.

Оскільки під час розгляду заяви про відвід стороною захисту не доведено наявність обставин, що виключають участь прокурора ОСОБА_5 в розгляді вказаного кримінального провадження, тому в задоволенні заяви про відвід належить відмовити.

Керуючись статтями 77, 80, 81, 370, 374 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви захисника ОСОБА_6 про відвід прокурора ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1