Провадження № 1-кс/524/2422/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року

Слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці скаргу ОСОБА_3 на постанову від 30 листопада 2024 року про закриття кримінального провадження № 002558 від 19 жовтня 2023 року,

УСТАНОВИВ:

14 жовтня 2025 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_4 , у якій вона просить: скасувати постанову від 30 листопада 2024 року про закриття кримінального провадження № 002558 від 19 жовтня 2023 року.

Скарга мотивована тим, що досудове розслідування проведено неповно та неефективно, без з`ясування обставин, які мали істотне значення, зокрема, не допитано свідків та не витребувано документи, які мають значення для розслідування справи.

Ухвалою від 15 жовтня 2025 року слідчий суддя прийняв до розгляду скаргу ОСОБА_3 , витребував матеріали кримінального провадження № 002558 від 19 жовтня 2023 року, розгляд справи призначив на 16 жовтня 2025 року, який було відкладено на 05 листопада 2025 року у зв`язку з ненадходженням витребуваних матеріалів.

Скаржник та слідчий про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Слідчий надав суду матеріали кримінального провадження № 002558.

Слідчий суддя, вивчивши зміст скарги, доданих до неї матеріалів, а також матеріали кримінального провадження № 002558, дійшов таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з частиною п`ятою статті 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених статтею 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів у передбаченому КПК України порядку для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

За змістом частин першої, другої статті 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

За правилами частини першої статті 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають, зокрема: подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи та висновки експертів (частина друга статті 84 КПК України).

Слідчий суддя встановив, що Кременчуцьке РУП ГУНП в Полтавській області здійснювало досудове розслідування кримінального провадження № 002558, внесеного до ЄРДР 19 жовтня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 190 КК України.

Постановою від 30 листопада 2024 старший слідчий Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 закрив зазначене кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Ураховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, має з`ясувати питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого чи прокурора, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими органами досудового розслідування, а й підстави його закриття.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження, слідчий без дослідження всіх обставин кримінального провадження закрив кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю складу злочину, передбаченого частиною другою статті 190 КК України, пославшись на те, що під час досудового розслідування не встановлено ознак кримінального правопорушення щодо шахрайського заволодіння майном, натомість існують цивільно-правові відносини, які повинні вирішуватися згідно з нормами цивільного законодавства.

Слідчий суддя не може погодитися з таким процесуальним рішенням слідчого та вважає його передчасним, а вжиті слідчим дії по розслідуванню кримінального провадження недостатніми для встановлення всіх обставин у справі.

Так, залишилися не з`ясованими обставини вибуття з власності майна заявника, зокрема, не перевірені твердження останньої щодо підроблення протокольних рішень Товариства з обмеженою відповідальністю «Кафе «Вечірнє».

Окрім того, за матеріалами кримінального провадження вбачається, що слідчий звертався з дорученням до оперативного підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій, зокрема, щодо допиту в якості свідків осіб учасників та останнього керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кафе «Вечірнє». Натомість у матеріалах цього кримінального провадження відсутні протоколи допиту свідків, є лише рапорт, зі змісту якого вбачається, що на виконання доручення проводилися оперативні заходи направлені на встановлення фактичного місцезнаходження осіб, які мають бути допитані як свідки.

Ураховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що постанова слідчого від 30 листопада 2024 року про закриття кримінального провадження не ґрунтується на повному досудовому розслідуванні, а висновок щодо закриття кримінального провадження не відповідає завданням та засадам кримінального провадження, передбаченим статтями 2, 9 КПК України, а також практиці Європейського суду з прав людини стосовно необхідності проведення ефективного розслідування.

За таких обставин, скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а постанова про закриття кримінального провадження скасуванню.

Керуючись статтями 2, 9, 40, 91, 223, 284, 303-307 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Скасувати постанову слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_5 від 30 листопада 2024 року про закриття кримінального провадження № 002558, внесеного до ЄРДР 19 жовтня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 190 КК України.

Матеріали кримінального провадження № 002558, внесеного до ЄРДР 19 жовтня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 190 КК України, повернути органу досудового розслідування для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1