Справа № 349/564/17
Провадження № 1-кп/349/1/26
У Х В А Л А

іменем України

09 лютого 2026 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, дані про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за об`єднаним №0000007 щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Бурштин Івано-Франківської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, який працює приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.362 , ч.1 ст.366, ч.2 ст.365-2 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

потерпілий ОСОБА_6

представник

потерпілого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ :

Формулювання обвинувачення

Згідно обвинувального акта ОСОБА_3 обвинувачується в умисних діях, які виразились:

- у зловживанні своїми повноваженнями нотаріуса з метою отримання неправомірної вигоди вчиненому повторно, стосовно неповнолітньої особи;

- у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів та внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей;

- у несанкціонованих діях з інформацією, яка обробляється в автоматизованих системах, особою, яка має право доступу до неї, вчинених повторно.

За обставинами викладеними в обвинувальному акті, ОСОБА_3 у відповідності до реєстраційного посвідчення, виданого Головним управлінням юстиції в Івано-Франківській області №119 від 05 грудня 2007 року є приватним нотаріусом Рогатинського нотаріального округу.

Згідно ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Статтею 4 вказаного Закону передбачено право нотаріуса на одержання плати за вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до ст. 43 Закону України «Про нотаріат» заборонено вчинення нотаріальних дій, у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України та не подано відомості (інформацію) і документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Підпунктом 1.9 пункту 1 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що у разі виявлення з поданих відчужувачем документів, що право власності або право користування відчужуваним житловим будинком, квартирою, кімнатою або їх частиною мають малолітні або неповнолітні діти або недієздатні чи обмежено дієздатні особи, нотаріус повинен витребувати у відчужувана дозвіл органу опіки та піклування на вчинення такого правочину у формі витягу з рішення відповідної районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації, відповідного виконавчого органу міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Відповідно до п. 67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866, дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у містах Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної в місті ради за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей.

Статтею 6 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» визначено, що на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, міністерств та Інших центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону забезпечують нормативно-правове регулювання власних І делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження, а керівники структурних підрозділів - накази.

Частиною 2 статі 32 Цивільного кодексу України визначено, що на вчинення неповнолітньою особою правочину щодо транспортних засобів, нерухомого майна повинна бути письмова нотаріально посвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальника і дозвіл органу опіки та піклування.

Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 1 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що правочиии від імені неповнолітніх, а також від імені осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть бути посвідчені лише за умови, якщо вони вчинені за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальника та з дозволу органу опіки та піклування.

ОСОБА_3 згідно з приміткою 1 до ст. 364 КК України станом на 21 серпня 2015 року був службовою особою, а у відповідності до вимог пп. «Б» п. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» - суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону.

Так, 21 серпня 2015 року до ОСОБА_3 , як приватного нотаріуса Рогатинського районного нотаріального округу, який відповідно до законодавства уповноважений вчиняти нотаріальні дії, зокрема, посвідчувати договори купівлі-продажу нерухомого майна, звернулись ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 , та директор Солотвинської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату Івано-Франківської обласної ради ОСОБА_9 , який діяв від імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з приводу відчуження належного ОСОБА_8 та неповнолітньому ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності в розмірі частки 1/2 домоволодіння АДРЕСА_2 , вартістю 129 179 гривень, яке знаходиться в АДРЕСА_2 , в користь ОСОБА_10 , жительки АДРЕСА_2 , та її неповнолітньої сестри ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_2 , та укладення відповідного договору купівлі-продажу.

ОСОБА_3 , будучи нотаріусом, усвідомлюючи, що Законом «Про нотаріат» заборонено вчинення нотаріальних дій у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників та за відсутності документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, переслідуючи корисливі мотиви, з метою отримання неправомірної вигоди для себе у виді плати за вчинення нотаріальної дії, 21 серпня 2015 року близько 17:03 год, перебуваючи на своєму робочому місці приватного нотаріуса в приміщенні нотаріальної контори, що знаходиться в АДРЕСА_3 , зловживаючи своїми повноваженнями, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та те, що вони спрямовані на порушення прав та законних інтересів неповнолітнього ОСОБА_6 , передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за відсутності при вчиненні нотаріальної дії - посвідчення договору купівлі-продажу, неповнолітнього ОСОБА_6 , участь якого була обов`язковою, без отримання обов`язкового дозволу органу опіки і піклування, в порушення вимог ст. ст. 5, 7, 43, 49 Закону України «Про нотаріат», статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, ч. 2 ст. 32 Цивільного кодексу України, незаконно посвідчив договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_2 , вартістю 129 179 гривень, яке знаходиться в АДРЕСА_2 , та належало на праві спільної часткової власності в рівних частках ОСОБА_8 та неповнолітньому ОСОБА_6 .

За незаконне посвідчення вказаного договору купівлі-продажу домоволодіння приватний нотаріус ОСОБА_3 незаконно отримав неправомірну вигоду у розмірі 1 310 гривень.

Окрім того, 21 серпня 2015 року до ОСОБА_3 , як приватного нотаріуса Рогатинського районного нотаріального округу, який відповідно до законодавства уповноважений вчиняти нотаріальні дії, зокрема, посвідчувати договори купівлі-продажу нерухомого майна, звернулись вищевказані особи з приводу відчуження належної ОСОБА_8 та неповнолітньому ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності в розмірі по 1/2 частці земельної ділянки, вартістю 40 821 гривень, площею 0,2338 га, кадастровий номер - :01:002:0511, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка, склад угідь земельної ділянки: рілля - 0,1629 га, прибудинкова територія - 0,0508 га, капітальна - 0,0098 га, капітальна - 0,0074 га, капітальна - 0,0028 га, яка знаходиться в АДРЕСА_2 , в користь ОСОБА_10 та її неповнолітньої сестри ОСОБА_11 , та укладення відповідного договору купівлі-продажу.

ОСОБА_3 , будучи нотаріусом, усвідомлюючи, що Законом «Про нотаріат» заборонено вчинення нотаріальних дій у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників та за відсутності документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, переслідуючи корисливі мотиви, з метою отримання неправомірної вигоди для себе у виді плати за вчинення нотаріальної дії, 21 серпня 2015 року близько 17:08 год., перебуваючи на своєму робочому місці приватного нотаріуса в приміщенні нотаріальної контори, що знаходиться в АДРЕСА_3 , зловживаючи своїми повноваженнями, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та те, що вони спрямовані на порушення прав та законних інтересів неповнолітнього ОСОБА_6 , передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, за відсутності при вчиненні нотаріальної дії посвідчення договору купівлі-продажу неповнолітнього ОСОБА_6 , участь якого була обов`язковою, без отримання обов`язкового дозволу органу опіки і піклування, в порушення вимог сі. ст. 5, 7, 43,49 Закону України «Про нотаріат», статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, ч. 2 ст. 32 Цивільного кодексу України, повторно незаконно посвідчив договір купівлі-продажу, а саме земельної ділянки площею 0,2338 га, кадастровий номер - :01:002:0511.

За незаконне посвідчення вказаного договору купівлі-продажу земельної ділянки приватний нотаріус ОСОБА_3 незаконно отримав неправомірну вигоду у розмірі 430 гривень.

Крім того, 21 серпня 2015 року близько 17:00 год. приватний нотаріус ОСОБА_3 перебуваючи на своєму робочому місці приватного нотаріуса в приміщенні нотаріальної контори, що знаходиться в м. Рогатині, по вул. Галицькій, 52а, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, склав завідомо неправдивий офіційний документ - договір купівлі-продажу, викладений на спеціальному бланку за номером НАО № 674468, та зареєстрував в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 706, в який вніс завідомо неправдиві дані про отримання дозволу органу опіки та піклування - Рогатинської районної державної адміністрації - на відчуження домоволодіння АДРЕСА_4 , та належало на праві спільної часткової власності в розмірі 1/2 частки ОСОБА_8 та неповнолітньому ОСОБА_6 , хоча насправді такого дозволу Рогатинського районною державною адміністрацією Івано-Франківської області надано не було, а рішення № 18 від 14 липня 2015 року комісії з питань захисту прав дитини Рогатинської районної державної адміністрації не є передбаченим законодавством дозволом органу опіки та піклування, отримання кого є необхідним та обов`язковим для укладання такого правочину,

Також цього ж дня близько 17:00 год., перебуваючи на своєму робочому місці приватного нотаріуса в приміщенні нотаріальної контори, ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, склав завідомо неправдивий офіційний документ - договір купівлі-продажу, викладений на спеціальному бланку за номером НАО № 674469, та зареєстрував в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 710, в який вніс завідомо неправдиві дані про отримання дозволу органу опіки та піклування - Рогатинської районної державної адміністрації - на відчуження земельної ділянки, вартістю 40 821 гривень, площею 0,2338 га, кадастровий номер - :01:002:0511, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), склад угідь земельної ділянки: рілля - 0,1629 га, прибудинкова територія - 0,0508 га, капітальна - 0,0098 га, капітальна - 0,0074 га, капітальна - 0,0028 га, яка знаходиться в АДРЕСА_2 , та належала на праві спільної часткової власності в розмірі по 1/2 частці ОСОБА_8 та неповнолітньому ОСОБА_6 , хоча насправді такого дозволу Рогатинською районною державною адміністрацією Івано-Франківської області надано не було, а рішення № 18 від 14 липня 2015 року комісії з питань захисту прав дитини Рогатинської районної державної адміністрації не є передбаченим законодавством дозволом органу опіки та піклування, отримання якого є необхідним та обов`язковим для укладання такого правочину.

Крім того, приватний нотаріус Рогатинського районного нотаріального округу ОСОБА_3 , будучи користувачем Єдиних та Державних реєстрів Міністерства юстиції України та володільцем посиленого сертифікату відкритого ключа електронного цифрового підпису Акредитованого центру сертифікації ключів інформаційно-довідкового департаменту Даржавної фіскальної служби України, вчинив несанкціоновані дії з інформацією, яка обробляється в автоматизованих системах (електронних баз даних), а саме Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, що призвело до несанкціонованої зміни інформації, що в них обробляється.

Так, 21 серпня 2015 року близько 17:03 год., приватний нотаріус ОСОБА_3 перебуваючи на своєму робочому місці приватного нотаріуса в приміщенні нотаріальної контори, що знаходиться в АДРЕСА_3 , діючи умисно, вніс відомості про посвідчення договору купівлі-продажу домоволодіння до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, і в такий спосіб здійснив несанкціоновану зміну інформації, яка обробляється в автоматизованих системах.

Також цього ж дня близько 17:08 год, приватний нотаріус ОСОБА_3 перебуваючи на своєму робочому місці приватного нотаріуса діючи умисно, вніс відомості про посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, і в такий спосіб здійснив несанкціоновану зміну інформації, яка обробляється в автоматизованих системах.

У результаті таких злочинних дій приватного нотаріуса ОСОБА_3 право власності на домоволодіння та на земельну ділянку, які знаходяться в АДРЕСА_2 , перейшло до ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , а неповнолітній ОСОБА_6 втратив гарантоване Конституцією України право на житло та на земельну ділянку.

Позиції учасників судового провадження щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.362 , ч.1 ст.366, ч.2 ст.365-2 КК України, на підставі ст.49 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 дав згоду на закриття кримінального провадження з вищевказаних підстав.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечував щодо задоволення клопотання сторони захисту, оскільки воно відповідає вимогам ст.49 КК України.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні подав заяву, в якій не заперечував щодо звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження. Також просив залишити без розгляду цивільний позов, оскільки обвинуваченим повністю відшкодовано матеріальну та моральну шкоду.

Мотиви суду щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та положення закону, яким він керувався

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку про задоволення клопотання адвоката ОСОБА_5 , яке подане в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження, з огляду на таке.

Згідно п.1ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Також частиною третьою статті 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У частині другій статті 4 КК України зазначено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України ( в редакції на час вчинення кримінальних правопорушень ) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею тяжкого злочину, і до набрання вироком законної сили минуло десять років.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких чотирьох умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Зазначений висновок про застосування вищевказаної норми кримінального права міститься у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2019 року, справа № 345/2618/16-к.

Також в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022 року в справі № 203/241/17, провадження № 51-4251кмо21 зазначено, що звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК є безумовним, оскільки приводом для нього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

Крім того, згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК).

За вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.365-2 КК України (в редакції на час вчинення кримінального правопорушення ) передбачено було покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі спеціальною конфіскацією.

За вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України (в редакції на час вчинення кримінального правопорушення) передбачено було покарання у виді штрафу до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років .

За вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.362 КК України (в редакції на час вчинення кримінального правопорушення) передбачено було покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією програмних або технічних засобів, за допомогою яких було здійснено несанкціоновані дії з інформацією, які є власністю винної особи.

Згідно ст.12 КК України (в редакції на час вчинення кримінальних правопорушень) злочин передбачений ч.1 ст.366 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, злочин передбачений ч.2 ст.365-2 КК України - до злочинів середньої тяжкості та злочин передбачений ч.3 ст.362 КК України - до тяжких злочинів.

З обвинувального акта встановлено, що вказані злочини були вчинені 21 серпня 2015 року і з дня їх вчинення до постановлення ухвали суду минуло більше десяти років, тобто минули строки, визначені у пунктах 2, 3, 4 ч.1 ст.49 КК України ( в редакції на час вчинення кримінальних правопорушень).

Стороною обвинувачення не надано суду доказів, що підозрюваний ОСОБА_3 ухилявся від досудового слідства, а також під час судового провадження обвинувачений не оголошувався в розшук.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що є всі правові підстави, передбачені ст.49 КК України щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.3 ст.362 , ч.1 ст.366, ч.2 ст.365-2 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, дані про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за об`єднаним № 0000007.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішувались судом при постановленні ухвали.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог п. 7 ч. 9 ст. 100 КПК України, згідно якого документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Під час судового провадження запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувався.

Цивільний позов про відшкодування шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст.284 -288, 371-372, 376, 395,532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 , яке подане в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.362 , ч.1 ст.366, ч.2 ст.365-2 КК України, задовольнити.

На підставі п.4 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.362, ч.1 ст.366, ч.2 ст.365-2 КК України, а кримінальне провадження, дані про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за об`єднаним №0000007 - закрити.

Документи, що є речовими доказами залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Цивільний позов про відшкодування шкоди завданої вчиненням кримінального правопорушення залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1