Чортківський районний суд Тернопільської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" грудня 2025 р. Справа № 755/10604/25

Номер провадження1-кп/608/505/2025

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою онлайн сервісу відеозв`язку «ЕASYCON» клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань за 0000667 від 06 березня 2025 року про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Чортківського районного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України.

До суду поступило клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 діб з визначенням розміру застави.

Прокурором в клопотанні зазначено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України, а саме: у незаконному заволодінні транспортними засобами, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Зібрані під час досудового розслідування докази обумовлюють наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих кримінальних правопорушень.

Наявність обґрунтованої підозри є умовою законності застосування запобіжного заходу.

Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 06.11.2025 щодо обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04 січня 2026 року включно.

Станом на теперішній час наявна необхідність у продовженні згаданого запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, оскільки, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження. Так, ОСОБА_5 , будучи засудженим та маючи досвід відбування покарання, пов`язаного з позбавленням волі, на шлях виправлення не став та вчинив нові злочини, у вчиненні яких обвинувачується, та які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років з конфіскацією майна, або без такої. У зв`язку з цим є підстави вважати, що обвинувачений з метою ухилення від покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також вжити заходів до реалізації або знищення майна, у тому числі, яке можливо набуте злочинним шляхом. Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 переховувався від органів досудового росзлідування на території Федеративної Республіки Німеччина, де його було затримано та в подальшому видано на територію України для притягнення до кримінальної відповідальності.

Крім того, існує ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 дій, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним заволодінням транспортними засобами за попередньою змовою групою осіб та перебуваючи на волі, володіючи відомостями досудового розслідування, які стали йому відомі під час проведеннях слідчих та процесуальних дій за його участі, може попередити невстановлених осіб, причетних до вчинення злочинів, з метою уникнення ними кримінальної відповідальності, а також вчиняти стосовно потерпілих та свідків по кримінальному провадженню тиск та залякування щодо знищення транспортних засобів, підкупу, з метою зміни їх показів, або іншим шляхом незаконно вплинути на них.

Окрім цього, існує ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 дій, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим за вчинення особливо тяжких кримінальних правопорушень, на шлях виправлення не став, скоїв нові злочини, що свідчить про те, що він здатний до вчинення такого роду кримінальних правопорушень та, знаходячись на волі, може вчиняти інші кримінальні правовпорушення та продовжити злочинну діяльність.

З врахуванням викладеного, є об`єктивні підстави вважати, що у випадку не застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу, пов`язаного з прозбавленням волі, останній матиме можливість незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою схиляння їх до дачі неправдивих показань, таких, що не у повній мірі відповідають дійсності, їх зміні, відмови від них тощо, що унемождивить подальше встановлення істини у кримінальному провадженні. При цьому, ОСОБА_5 законного джерела доходу не має, будучи неодноразово притягненим до кримінальної відповідальності за незаконні заволодіння транспортними засобами, на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти злочини, тому, перебуваючи на волі вчинятиме аналогічні злочини для незаконного отримання доходів.

Вважає, що застосування менш суворого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються останньому, обсягу пред`явленого йому обвинувачення. До того ж, не має беззаперечних доказів, які би свідчили, що інший захід забезпечення кримінального провадження, крім тримання під вартою, зможе належним чином усунути ризики, які передбачені пп 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З врахуванням наведеного, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 та виконання ним процесуальних обов`язків, просить продовжити раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого терміном на 60 діб.

У разі задоволення клопотання, просить визначити ОСОБА_5 заставу у порядку, передбаченому п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі 1 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки менший розмір застави не здатний забезпечити виконання особою, що обвинувачується, у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримує, просить задовільнити з наведених вище підстав.

Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник адвокат ОСОБА_4 не заперечують щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник ОСОБА_4 також зазначив, що всі родичі обвинуваченого проживають за межами України, тому недоцільно зараз клопотати про застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Суд, розглянувши клопотання, заслухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, приходить до наступних висновків.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України .

Ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 06 листопада 2025 року продовжено застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04 січня 2026 року включно.

Дійсно, згідно ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечує особам, яким обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення законності позбавлення свободи, що означає необхідність перевірки не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а також і мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою.

В розумінні Кримінального кодексу України, інкримінований обвинуваченому злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, є тяжким.

Оцінюючи суспільну небезпеку, суд приходить до висновку, що такий злочин має дуже високий ступінь суспільної небезпеки.

За даним кримінальним провадженням суд враховує, що у відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 стала наявність обґрунтованої підозри у можливій причетності його до скоєння тяжкого умисного злочину, а підставою для продовження дії запобіжного заходу є наявність обвинувального акту, відповідно до якого, ОСОБА_5 продовжує обвинувачуватися у незаконному заволодінні транспортними засобами, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, за що законом передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

На думку суду, вже лише ця обставина спонукає людину до вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності, що кореспондується з позицією ЄСПЛ щодо необхідності оцінки ризику втечі у світлі фактів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі «Панченко проти Росії»).

При цьому, не будучи самостійною підставою для утримання особи під вартою, тяжкість обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, що ґрунтується на позиції в рішенні ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії», у відповідності з якою суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім зазначеного, на теперішній час, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд враховує обсяг пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення.

Суд вважає, що обвинувачений з огляду на викладене, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання останнього винуватим у кримінальних правопорушеннях, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від суду, скоювати інші злочини.

Не вирішуючи питання на даному етапі кримінального провадження про оцінку доказів з точки зору їх допустимості і достатності для визнання обвинуваченого винуватим чи невинуватим у вчинених злочинах, суд приходить до висновку, що вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпека злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , дають підстави для висновку, що з боку обвинуваченого наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому, дані про зменшення або зникнення вказаних ризиків відсутні.

Запобіжний захід - тримання під вартою, відповідає характеру та тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 . Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд виходить також з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Таким чином, суд, створивши умови для обговорення учасниками кримінального провадження можливості застосування інших, менш суворих видів запобіжних заходів, враховуючи доведені ризики, обставини кримінального провадження, його суспільний інтерес, дані про особу обвинуваченого, дійшов висновку про те, що інші менш суворі види запобіжних заходів, не зможуть забезпечити мети заходів забезпечення кримінального провадження, досягнення якої вимагається національним законодавством, що узгоджується з рішенням ЄСПЛ «Сергій Волосюк проти України».

Тому, законних підстав для зміни запобіжного заходу на даний час не вбачається. Також, будь-яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості подальшого перебування обвинуваченого під вартою, до суду не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи викладене, слід визначити ОСОБА_5 заставу у порядку, передбаченому п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі 1 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки менший розмір застави не здатний забезпечити виконання особою, що підозрюється, у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 331 Кримінального процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю с-ща Устинівка Устинівського району Кіровоградської області запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто до 27 лютого 2026 року включно.

Визначити розмір застави у межах триста п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 059 800(один мільйон п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот) гривень в національній грошовій одиниці, яка може бути внесена, як самим обвинуваченим ОСОБА_5 , так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Тернопільській області.

Обвинувачений ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки: повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками та підозрюваними у кримінальному провадженні № 0000667 від 06.03.2025; прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченому, що він звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної в даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання його під вартою.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення негайно здійснює розпорядження про звільнення з-під варти та повідомляє про це усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю, а якщо застава внесена під час судового провадження, прокурора та суд.

З моменту звільнення з-під варти в зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Чортківський районний суд Тернопільської області протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Копію ухвали направити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_5 , начальнику ДУ «Чортківська УВП № 26».

Згідно з оригіналом

Суддя /підпис/.

Ухвала набрала законної сили «____»_______________року

Оригінал ухвали знаходиться в Чортківському районному суді Тернопільської області в матеріалах справи № 755/10604/25

Суддя: ОСОБА_1