Провадження № 1-кп/638/2208/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2025 року Шевченківський райсуд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження №0000037 від 20.03.2025 у відношенні :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженої у м. Ізюм, Харківської області, громадянки України, українки, військовозобов`язаної, заміжньої, з середньо-спеціальною освітою, працюючою головною медичною сестрою ТОВ «СОЛТАНМЕДІКАЛ», раніше не судимої, зареєстрованої за адресою : АДРЕСА_1 , яка фактично мешкає за адресою : АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення-кримінального проступку, передбаченого ст. 111-1 ч. 2 КК України, -

за участю :

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Шевченківського районного суду міста Харкова перебуває кримінальне провадження №0000037 від 20.03.2025 з обвинувальним актом у відношенні ОСОБА_3 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення-кримінального проступку, передбаченого ст. 111-1 ч. 2 КК України.

Обвинувальним актом, який відповідає вимогам ст. 291 КПК України, обвинуваченої ОСОБА_3 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення-кримінального проступку, передбаченого ст. 111-1 ч. 2 КК України, в тому, що вона будучи громадянкою України, перебуваючи на тимчасово окупованій військовослужбовцями збройних сил рф території м. Ізюм, Харківської області, добровільно зайняла посаду, не пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території м. Ізюм, Харківської області, а саме в окупаційній адміністрації держави-агресора при наступних обставинах.

22 лютого 2022 року президент російської федерації (далі рф), реалізуючи злочинний план, направив до ради федерації звернення про використання збройних сил рф за межами рф, яке було задоволено. 24 лютого 2022 року о 5 годині президент російської федерації оголосив про рішення розпочати широкомасштабне вторгнення в Україну.

У подальшому збройними силами рф та іншими військовими формуваннями і підрозділами рф, здійснено вторгнення на територію суверенної держави України.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено та який діє і наразі.

За результатом вчинення вказаних дій військовими формуваннями держави-агресора рф в період з 24 лютого 2022 року по 10 вересня 2022 року було тимчасово окуповано частину територію Харківської області, в тому числі з 22 березня 2022 року м. Ізюм, Харківської області, які в інтересах російської федерації створили на вказаних територіях незаконні органи влади - окупаційну адміністрацію держави-агресора рф, метою діяльності якої було завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Так, 23 червня 2022 року у громадянки України обвинуваченої ОСОБА_3 , яка перебувала на території тимчасового окупованого м. Ізюм, Харківської області, виник злочинний протиправний умисел, направлений на добровільне зайняття посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій в окупаційній адміністрації держави-агресора, незаконно створеної на тимчасово окупованій території, а саме в окупаційній адміністрації м. Ізюм, Харківської області.

Реалізуючи свій протиправний умисел обвинувачена ОСОБА_3 ,діючи умисно та свідомо, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, 23 червня 2022 року, перебувала на території тимчасового окупованого м. Ізюм, Харківської області, добровільно зайняла посаду «спеціаліста відділу охорони здоров`я тимчасової окупаційної військово-цивільної адміністрації Ізюмського району Харківської області» що входив до складу окупаційної адміністрації рф, а саме «тимчасової окупаційної військово-цивільної адміністрації Ізюмського району Харківської області».

В подальшому обвинувачена ОСОБА_3 , продовжуючи свої протиправні дії, після добровільного зайняття вищезазначеної посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у період часу з 23 червня 2022 року по кінець серпня 2022 року, здійснювала діяльність на займаній посаді, не пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, та виконувала розпорядження, надані начальником відділу охорони здоров`я тимчасової окупаційної військово-цивільної адміністрації Ізюмського району Харківської області.

В подальшому, м. Ізюм Харківської області було звільнено з окупації країни-агресора у зв`язку з чим протиправну діяльність обвинуваченої ОСОБА_3 пов`язану із зайняттям посади в окупаційній адміністрації держави-агресора було припинено.

Вказані дії обвинуваченої ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення-кримінального проступку, передбаченого ст. 111-1 ч. 2 КК України, а саме як колабораційна діяльність, тобто добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Відповідні відомості щодо вчинення ОСОБА_3 вказаного кримінального правопорушення-кримінального проступку були внесені до ЄРДР 20.03.2025 за №0000037 за ознаками кримінального правопорушення-кримінального проступку, передбаченого ст. 111-1 ч. 2 КК України.

24.10.2025 ОСОБА_3 уповноваженим дізнавачем СД Ізюмського РУП ГУНП в Х/О повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-кримінального проступку, передбаченого ст. 111-1 ч. 2 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення-кримінального проступку, передбаченого ст. 111-1 ч. 2 КК України та закриття кримінального провадження №0000037 від 20.03.2025 у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

При цьому обвинувачена ОСОБА_3 зазначила, що вона свою вину у вчиненні інкримінованого її кримінального правопорушення-кримінального проступку, передбаченого ст. 111-1 ч. 2 КК України, визнає повністю, кається у скоєному, наголошуючи на тому, що вона повторних кримінальних правопорушень не вчиняла, під час досудового розслідування та судового провадження від явки до органу досудового розслідування та суду не ухилялася, у розшуку не перебувала.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 не заперечувала, наголошуючи на наявності підстав для закриття кримінального провадження №0000037 від 20.03.2025 у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. При цьому зазначила, що ОСОБА_3 повторних кримінальних правопорушень не вчиняла, під час досудового розслідування та судового провадження від явки до органу досудового розслідування та суду не ухилялася. На теперішній час з моменту вчинення кримінального правопорушення-кримінального проступку, передбаченого ст. 111-1 ч. 2 КК України, сплило більше ніж два роки.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження та дослідивши відповідні матеріали кримінального провадження, вважає клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 з приводу її звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження №0000037 від 20.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення-кримінального проступку, передбаченого ст. 111-1 ч. 2 КК України, обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до приписів ч.ч. 2, 3 ст. 4, ч. 1 ст. 5 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Так, відповідно до приписів п.п. 1-5 ч. 1 ст. 49 КК України ( в редакції Закону України №2160-ІХ від 24.03.2022, на час вчинення кримінального правопорушення, та в редакції Закону України №2812-ІХ від 01.12.2022, на час спливу строків притягнення до кримінальної відповідальності), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло : два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі (п.1); три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (п.2); п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку передбаченого у п. 2 цієї статті (п.3); десять років - у разі вчинення тяжкого злочину (п.4); п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Частина 5 статті 49 КК України, в редакції Закону на час вчинення ОСОБА_3 інкримінованого кримінального правопорушення-кримінального проступку, передбаченого ст. 111-1 ч. 2 КК України, не містила заборону застосування звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності у разі вчинення вищезазначеного кримінального проступку.

Органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення-кримінального проступку, передбаченого ст. 111-1 ч. 2 КК України.

Кримінальним кодексом України за вчинення інкримінованого ОСОБА_3 протиправного діяння, передбаченого ст. 111-1 ч. 2 КК України, на момент його скоєння, передбачено кримінальне покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

У судовому засіданні, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що протиправне діяння, кримінальна відповідальність за яке передбачена ст. 111-1 ч. 2 КК України, у вчиненні якого органом досудового розслідування обвинувачується ОСОБА_3 , вчинене останньою в період з 23 червня 2022 року по кінець серпня 2022 року.

Відповідно до приписів ст. 12 ч.ч. 1-3 КК України, кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, останні поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Таким чином, відповідно до приписів ст. 12 КК України, протиправне діяння, кримінальна відповідальність за яке передбачена приписами ст. 111-1 ч. 2 КК України, у вчиненні якого органом досудового розслідування обвинувачується ОСОБА_3 , відноситься до категорії кримінального проступку.

Відповідно до приписів ст.ст. 284-289 КПК України, кримінальне провадження закривається судом зокрема у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_3 раніше не судима, має міцні сімейні та соціальні зв`язки, має на утриманні малолітню дитину - сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює, на диспансерному обліку у ОНД та МПНД не перебуває, від явки до органу досудового розслідування та суду не ухилялася, після серпня 2022 року повторних кримінальних правопорушень не вчиняла.

Крім того, ОСОБА_3 під час судового засідання судом була роз`яснена суть обвинувачення, яка була її зрозуміла та щодо якого вона свою провину визнала у повному обсязі.

При таких обставинах, аналізуючи вищевикладені докази, суд вважає, що обвинувачена ОСОБА_3 , у відповідності до приписів ст. 49 КК України та ст.ст. 284-289 КПК України підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення-кримінального проступку, передбаченого ст.. 111-1 ч. 2 КК України, а кримінальне провадження №0000037 від 20.03.2025 підлягає закриттю, у зв`язку з із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченої ОСОБА_3 на час судового провадження не обирався.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Речові докази : зазначені та перелічені у постанові про визнання документів речовими доказами від 25.06.2025 письмові докази, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, - підлягають подальшому зберіганню у матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 49 КК України, ст.ст.122, 124, 128, 284-289, 369-372, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 «Про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення-кримінального проступку, передбаченого ст. 111-1 ч. 2 КК України та закриття кримінального провадження №0000037 від 20.03.2025 у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності», - задовольнити.

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення-кримінального проступку, передбаченого ст. 111-1 ч. 2 КК України, а кримінальне провадження №0000037 від 20.03.2025 у відношенні ОСОБА_3 закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі приписів ст. 49 КК України.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_3 на час судового провадженняне обирався.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Процесуальні витрати по кримінальним провадженням відсутні.

Речові докази : зазначені та перелічені у постанові про визнання документів речовими доказами від 25.06.2025 письмові докази, - зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На ухвалу суду протягом 7 діб з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Шевченківський райсуд м. Харкова.

Ухвала постановлена нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1