12.12.2025 Справа № 940/2399/25
Провадження по справі № 1-кс/940/376/25
У Х В А Л А
В обгрунтування скарги зазначає, що вказане процесуальне рішення дізнавача від 03.10.2025 року у вигляді постанови про закриття кримінального провадження є необгрунтованим, невмотивованим, незаконним та передчасним, оскільки дізнавач прийняла вказане рішення про закриття кримінального провадження, не дослідивши об`єктивні обставини справи та не провівши відповідні процесуальні рішення та слідчі дії.
Зокрема посилається на те, що дізнавачем не проведено оглядів та перевірки камер відеоспостереження, не витребувано відеозаписів, не допитано всіх зазначених у поданій ним заяві про вчинення кримінального правопорушення осіб, натомість нею допитано лише осіб, які перебувають між собою у родинних відносинах, чим порушено ст.ст. 2, 9, 22,23,91,110, 284 КПК України.
В судове засідання скаржник ОСОБА_3 не з`явився, до суду надав заяву, в якій просить розгляд скарги проводити за його відсутності та задовольнити скаргу в повному обсязі.
Старший дізнавач сектору дізнання відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, до суду надала клопотання, в якому зазначає, що проти скарги ОСОБА_3 заперечує та просить судове засідання проводити за її відсутності,
Прокурор в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги.
Відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України відсутність дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Розглянувши матеріали скарги, кримінального провадження, вважаю, що скарга обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 11.09.2025 року до відділення поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУ НП у Київській області надійшла заява від ОСОБА_3 про незаконне втручання в його особисте життя, пов`язане із збиранням конфіденційних відомостей відносно нього невідомомою особою.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування лише допитано потерпілого ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6
Прийняте рішення старший дізнавач сектору дізнання відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 обгрунтовувала наступними доводами.
Так, ч.1 ст. 182 КК України передбачає кримінальну відповідальність за незаконне збирання, зберігання, використання, знищення, поширення конфіденційної інформації про особу або незаконна зміна такої інформації крім випадків, передбачених іншими статтями цього Кодексу.
Згідно Закону України «Про інформацію» (ст. 11), інформація про фізичну особу (персональні дані) відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крмі випадків, визначених зконом і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса і місце народження.
Незаконна відеозйомка це знімання особи без її згоди у приватних обставинах і це порушує її право на приватність. Згідно з Конституцією України, кожна особа має право на повагу до свого приватного життя. Статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Також це питання регулюється Цивільним кодексом України, зокрема ст. 307 ЦК України передбачає, що фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, тел,- чи відеоплівку лише за її згодою. Винятки можливі лише у випадках, коли зйомка здійснюється у громадських місцях без фокусування на конкретній особі.
Посилаючись на те, що в даному кримінальному провадженні встановлено, що відеозйомка проводилася у відкритому місці на території підприємства, яке не є житлом чи іншим місцем приватного життя особи, камери відеоспостереження розташовані на будівлях, які орендує ОСОБА_5 , та фіксують територію його орендованого майна, доказів того, що за допомогою цих камер або інших засобів здійснювалося незаконне стеження чи збір конфіденційної інформації про потерпілого, а також поширення такої інформації не встановлено, дізнавач прийшла до остаточного висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 182 КК Украни та наявність підстав для закриття кримінального провадження, за відсутності в матеріалах кримінального провадження належних доказів на обгрунтування прийнятого нею рішення.
Копію зазначеної постанови дізнавач належним чином не направила ОСОБА_3 , доказів її направлення матеріали кримінального провадження не містять, натомість скаржник у скарзі зазначає, що отримав її особисто лише 28.11.2025 року, тоді як до суду звернувся зі скаргою 08.12.2025 року, відтак слідчий суддя вважає, що строк подання скарги скаржником не пропущений.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскарженні такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: зокрема, рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Стаття 91 КПК України наводить обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
При проведенні досудового розслідування, після виконання вимог статті 91 КПК України, і встановлення вказаних обставин, досудове слідство визнається закінченим, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих або негласних слідчих дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, яка виникла, не залишилась неперевіреною.
Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, слідчий, дізнавач зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо, зокрема, встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Відповідно до вимог цього Закону прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.
Оцінюючи на предмет законності вказану постанову, слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справ та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.
Положеннями ст. 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася із повідомленням про кримінальне правопорушення та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі та зумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Разом з тим, старшим дізнавачем сектору дізнання відділення поліції № 3 Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 , на думку слідчого судді, зазначених вимог закону не дотримано.
Керуючись ст.ст.9,91,110,284, 303-307 КПК України, слідчий суддя -
постановив:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження - задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_7