В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000251 від 25.08.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Луганськ Луганської області, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу вимог ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження судом встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, повністю згодний із встановленими органом досудового розслідуванням обставинами вчиненого ним кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч.1 ст.394 КПК України та у присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , підписав заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

За результатами спрощеного провадження судом встановлено, що ОСОБА_3 25 серпня 2025 року у невстановлений час, але не пізніше 05 години 00 хвилин, перебував біля будинку АДРЕСА_3 , де він звернув увагу на відокремлений вхід до квартири АДРЕСА_4 , який розташований із задньої частини фасаду вказаного будинку на першому поверсі, поруч з яким знаходилось не щільно зачинене вікно.

В подальшому, у ОСОБА_3 виник кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до житла особи, а саме до квартири за вищевказаною адресою, яка належить на праві власності ОСОБА_5 .

Надалі, ОСОБА_3 , реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до вищевказаного житла, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, без дозволу власника і без законних підстав, порушуючи вимоги ст. 30 Конституції України, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, якими закріплено права людини на недоторканість житла або іншого володіння особи, відкрив вікно біля вхідної двері зі сторони задньої частини фасаду будинку, таким чином незаконно проник до квартири АДРЕСА_5 . В подальшому, ОСОБА_3 , опинившись в кімнаті, в якій зберігались особисті речі потерпілої, ліг на підлогу та заснув, де в подальшому був виявлений власницею квартири ОСОБА_5 .

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до житла.

Обставини вчинення ОСОБА_3 вказаного кримінального проступку не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчать додані до обвинувального акту письмові заяви.

Згідно з ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось.

На виконання вимог ч.2 ст.302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні додані: 1) заява ОСОБА_3 , складена в присутності захисника ОСОБА_4 , про визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні; 2) заява потерпілої ОСОБА_5 про згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні; 3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

Згідно з ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження, надані органом досудового розслідування, керуючись вимогами КПК України щодо спрощеного провадження, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, доведена, при цьому дії обвинуваченого кваліфіковані вірно, як незаконне проникнення до житла.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є кримінальним проступком, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий в силу вимог ст.89 КК України, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не працює, має постійне місце проживання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до положень ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст.50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене суд, враховуючи особу обвинуваченого, його щире каяття як пом`якшуючу обставину, приходить до висновку, що необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання, визначене у межах, установлених у санкції ч.1 ст.162 КК України, у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжні заходи не обиралися.

Судові витрати відсутні.

Відповідно до ст.100 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів.

Керуючись ст. ст. 100, 369,370,373,374,381,382 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили:

-компакт-диск DVD-R білого кольору односторонній із відеозаписом - залишити зберігатися у матеріалах кримінального провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд міста Одеси, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1