Справа № 646/443/22
№ провадження 1-кп/646/54/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001104 від 26.12.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з базовою середньою освітою, розлученого, не працевлаштований, зареєстрований та фактично мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст.185 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

25.12.2021 приблизно о 22:55 год., у обвинуваченого ОСОБА_3 , коли знаходився на території власного домоволодіння АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, належного його сусідам, які мешкають у домоволодінні АДРЕСА_2 , чия територія огороджена парканом від домоволодіння ОСОБА_3 .

Після чого,25.12.2021 приблизно о 23:00, ОСОБА_3 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою реалізації злочинного наміру, переліз через паркан, який поділяє територію його домоволодіння з домоволодінням сусідів, після чого, опинившись на території вищевказаного сусіднього домоволодіння, діючи умисно, із корисливих мотивів, переслідуючи при цьому мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом відкриття вхідних дверей, за допомогою ключа, який знаходився в замковій щілині, проник до сараю, що розміщений на території сусіднього домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 ,де намагався викрасти належне на праві приватної власності ОСОБА_5 майно, а саме: електропилу ТМ «Електромаш» моделі ПЦ-2400 с/н 000376, відповідно до висновку товарознавчої експертизи від 13.01.2022 за № 740 вартістю 1254,40 грн., циркулярну пилу ТМ «ТМ «Rebir», ІЕ -5107G, згідно висновку товарознавчої експертизи від 13.01.2022 за № 740 вартістю 1900 грн., яке переніс до паркану, розташованого біля сараю, але з причин, що не залежали від його волі, не довів злочин до кінця, так як був застигнутий потерпілою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на місці вчинення злочину.

Таким чином, своїми злочинними діями ОСОБА_7 намагався спричинити потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 3154,40 грн.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст.185 КК України, незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення-злочину при обставинах, вказаних в обвинувальному акті визнав повністю про те, що 25.12.2021 приблизно о 23:00 переліз через паркан, який поділяє територію його домоволодіння з домоволодінням сусіда за адресою: АДРЕСА_2 , відкривши вхідні двері за допомогою ключа, який знаходився в замку, зайшов до сараю та намагався викрасти електропилу ТМ «Електромаш» та циркулярну пилу, які переніс до паркану, але був застигнутий сусідами на місці. У вчиненому ОСОБА_3 щиро розкаявся, осудив свою поведінку. Не заперечував проти розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України і йому відомі наслідки застосування положень цієї статті.

Потерпіла ОСОБА_5 по мірі покарання для обвинуваченого покладалася на розсуд суду, цивільний позов подавати не має наміру, просила розглянути справу без її участі, подавши до суду відповідну заяву. Не заперечувала проти розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України і їй відомі наслідки застосування положень цієї статті.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 винним себе визнав повністю і не оспорює викладені в обвинувальному акті обставини скоєного кримінального правопорушення, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів по кримінальному провадженню, немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, суд, за згодою учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих з обставин по справі, які ніким не оспорюються, обмежившись показаннями обвинуваченого і дослідженням матеріалів кримінального провадження в частині даних, що характеризують його як особу та процесуальних витрат. Роз`яснивши учасникам судового розгляду застосування та наслідки ч. 3 ст. 349 КПК України.

Крім визнання обвинуваченим своєї провини у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст.185 КК України, його показання відповідають фактичним обставинам та пред`явленому йому обвинуваченню, ці фактичні обставини учасниками кримінального провадження не оспорюються.

Суд вважає доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст.185 КК України, незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна ( крадіжка),поєднана з проникненням в інше приміщення.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що впливають на його покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України вчинене діяння відноситься до тяжкого кримінального правопорушення.

Обставинами, що пом`якшує покарання в силу ст. 66 КК України, є щире каяття, визнання вини та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, в силу ст. 67 КК України, не встановлено.

Дослідженням даних про особу встановлено наступне, ОСОБА_3 з базовою середньою освітою, розлучений, не працевлаштований, має постійне місце реєстрації та мешкання, у КНП ХОР «ОКНЛ» у лікаря-нарколога на диспансерному (профілактичному) обліку не перебуває, впродовж останніх п`яти років до КНП «МПНД №3» ХМР до лікаря-психіатра не звертався, в силу ст. 89 КК України не судимий.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, фактичні обставини його вчинення та наслідки, характер діяння, форму й ступінь вини, також мотивацію вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого. При цьому, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання, суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини його вчинення та ненастання тяжких наслідків, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини відповідної статті Особливої частини КК України.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Водночас, враховуючи викладене вище, визнання вини обвинуваченим, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також те, що обвинувачений в силу ст. 89 КК України не судимий, позицію потерпілої, яка не наполягала на суворій мірі покарання, та не має до обвинуваченого матеріальних та моральних претензій, у зв`язку з поверненням їй викраденого майна, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_3 положення ст. 75 КК України, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. п. 1. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Крім того, ч. 3 ст. 76 КК України, передбачено право суду покласти додаткові обов`язки на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст.76 КК України, на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 76 КК України, нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання.

Так, з урахуванням викладених норм права, суд вважає необхідним додатково покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, що передбачено п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченого в ході досудового розслідування не обирався.

Суд, відповідно до вимог ч. 2 ст.124 КПК України стягує на користь держави витрати на залучення експерта за проведення судової експертизи.

Відповідно ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Основ`янського районного суду міста Харкова від 31.12.2021 підлягає скасуванню.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженню не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349 ч. 3, 368, 370, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в 2 (два) роки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - не застосовувати.

Арешт тимчасово вилученого майна, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Основ`янського районного суду міста Харкова від 31.12.2021 - скасувати.

Речові докази: електропила ТМ « Електромаш» ПЦ-2400,№ 000376, сірого кольору, циркулярна пила ТМ « Rebir» ,ІЕ -5107G1 сірого кольору, предмет візуально схожий на металеву дробину сірого кольору, які передані під відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 залишити в її розпорядженні.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід Держави витрати, пов`язані з залученням експерта Національного наукового центру « Інститут судових експертиз ім. Засл. проф М.С. Бокаріуса» за проведення судової товарознавчої експертизи від 13.01.2022 за № 740 у розмірі 2574,15 грн.

Прокурору та обвинуваченому копію вироку вручити негайно після його проголошення, учасникам судового провадження, які не були присутні під час проголошення вироку суду направити його копію.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Основ`янський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано не доцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. В іншому разі вирок набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційного суду, якщо його не буде скасовано.

Головуючий: ОСОБА_1