Справа № 351/2324/24
Номер провадження №1-кп/351/116/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снятині кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Джурів, Снятинського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадяннина України, із середньою спеціальною освітою, не працевлаштованого, розлученого, згідно ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого за ст. 128 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив необережне тяжке тілесне ушкодження за наступних обставин.

04 вересня 2024 року приблизно о 13:00 год. біля продуктового магазину, який розташований по вулиці Коробінська у селі Джурів Снятинської територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області ОСОБА_4 зустрівся із односельчанкою ОСОБА_5 , з якою він перебуває у неприязних відносинах.

В ході спілкування між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на грунті особистих непорозумінь виникла словесна суперечка, в ході якої ОСОБА_4 , проявив злочинну недбалість, не передбачив можливості настання суспільно небезпечних наслідків хоча повинен був і міг її передбачити діючи з більшою обачністю, відштовхнув від себе ОСОБА_5 , яка не втримавши рівноваги внаслідок дій ОСОБА_4 впала на землю та отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому головки лівої променевої кістки із зміщенням відломків, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що викликало тривалий розлад здоров`я і не є небезпечним для життя.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та підтвердив обставини вчиненого кримінального правопорушення відповідно до викладеного в обвинувальному акті. Також зазначив, що був розлючений через те, що ОСОБА_5 разом його дружиною продали домашню птицю, тому зустрівши її на дорозі почав на неї кричати. Нащо потерпіла ударила його пакетом, а він тоді наніс їй удар у груди, від чого вона впала на землю та отримала перелом руки. У вчиненому щиро розкаюється та просить суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що на прохання дружини ОСОБА_4 , допомогла продати домашню птицю, за що остання дала їй 50 гривень. Після цього, її на дорозі зустрів обвинувачений та почав ображати і наносити удари. Внаслідок завданих ударів вона впала на землю та отримала перелом руки. Претензій до нього не має, просила карати обвинуваченого на розсуд суду.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доводиться доказами, дослідженими у судовому засіданні, які поза всяким розумним сумнівом доводять винуватість обвинуваченого :

-протоколом проведення слідчого експерименту від 23.11.2024р. та фототаблицями до нього за участю потерпілої ОСОБА_5 , якими встановлено місце де ОСОБА_4 спричинив тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_5 ;

-висновком експерта №138, згідно якого у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді перелому головки лівої променевої кістки із зміщенням відломків, які утворилися від дії тупих твердих предметів, як при ударі тупим твердим предметом, так і при падінні і ударі до тупого твердого предмету, можуть відповідати терміну вказаному обстеженою, відносяться до тілесних ушкоджень середньої важкості, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя.

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно з приписами ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Суд, оцінивши здобуті у судовому засіданні докази, визнає їх, відповідно до ст.ст. 85,86 КПК України, належними та допустимими, оскільки вони зібрані у порядку ст. 93 КПК України, тому суд покладає їх в обгрунтування вироку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та потерпілу , дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

За таких обставин, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст. 128 КК України, оскільки обвинувачений вчинив необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставин вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, а також враховує роз`яснення, які містяться у Постанові Пленуму ВСУ №7від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» і виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Статтею 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення за ст. 128 КК України, яке вчинив обвинувачений ОСОБА_4 є нетяжким злочином.

До пом`якшуючої покарання обставини обвинуваченого суд відносить щире каяття у вчиненному.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку в психоневрологічному кабінеті не пербуває, знаходиться на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті, діагноз F10.2, скарг на його поведінку до виконавчого комітету Снятинської міської ради не надходило.

Враховуючи наявність зазначених обставин, з урахуванням особи обвинуваченого, характеру вчиненого ним кримінального правопорушення, його спосіб життя,відношення до вчиненого, а також враховуючи наведені пом`якшуючу та відсутність обтяжуючої покарання обставини, думка потерпілої щодо міри покарання обвинуваченому, дають підстави призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах санкції ст. 128 КК України у виді обмеження волі, із звільненням на підставі ст.ст. 75,76 КК України від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку та покладенням певних обов`язків.

На думку суду таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, а також цілком відповідати тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі винного та відповідатиме меті визначеній у ст. 50 КК України.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати в справі відсутні.

Цивільний позов потерпілою не заявлявся.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час досудового розслідування та розгляду справи по суті не обирався і підстави для його обрання на цій стадії розгляду відсутні.Керуючись ст.ст. 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України та призначити йому покарання у виді 2(двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один ) рік.

Відповідно до п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Снятинський районний суд у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_7