Справа №345/6084/25
Провадження № 1-кп/345/125/2026
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2026 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000407, про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Гарасимів, Тлумацького району, Івано-Франківської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні дітей не має, пенсіонера, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_2

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 умисно заподіяв потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто ушкодження, які не є небезпечними для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

24.07.2024 приблизно о 22:00 год. ОСОБА_6 знаходився на земельній ділянці, яка розташована поряд з будинком № 8 по пр. Л.Українки, м. Калуш, де виконував роботу на вказаній земельній ділянці.

В цей же час, на вказану земельну ділянку прийшов ОСОБА_2 з яким у ОСОБА_6 виник словесний конфлікт з приводу вказаної земельної ділянки.

В ході вказаного конфлікту, ОСОБА_2 діючи умисно, на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком своєї руки в область вуха ОСОБА_6 , внаслідок чого, не втримавши рівноваги, ОСОБА_6 впав на землю. В цей час ОСОБА_2 , продовжуючи свої протиправні дії наніс один удар кулаком своєї руки в область правого ока ОСОБА_6 .

Внаслідок умисного нанесення удару ОСОБА_2 , потерпілому ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: травма правого ока з проникаючою раною очного яблука без чужорідного тіла, субкон`юнктивальним розривом склери, вивихом кришталика, крововиливом в склоподібне тіло, гемофтальмом, відшаруванням сітківки та розривом сітківки, ускладнена втратою зору на праве око, що викликало необхідність проведення операції, які відповідно до висновку експерта від 28.07.2025відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

До початку судового розгляду потерпілим до обвинуваченого заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди. Потерпілий позовні вимоги мотивує тим, що за результатом неправомірної поведінки ОСОБА_2 йому були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження, що завдало йому моральну шкоду, яка виразилась, окрім іншого, в надмірних хвилюваннях за стан свого здоров`я, необхідності змінювати звичний спосіб життя та непоправному ушкодженні його здоров`я. Після отримання тілесних ушкоджень, він відчував постійний біль, страх за власне життя та здоров`я, глибоке емоційне потрясіння. Втрата зору на одне око спричинила у нього почуття безпорадності, приниження, невпевненості, що призвело до постійної тривоги, депресивного стану, порушення сну та загострення хронічних захворювань. Тому потерпілий просить стягнути з обвинуваченого 800 000,00 грн. моральної шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_2 в судовому засіданні ствердив, що визнає вину у вчиненні злочину, який йому інкриміновано. Розповів, що він живе в багатоквартирному будинку на шостому поверсі по сусідству з потерпілим. 24.07.2024 року у вечірню пору доби коли вже темніло перебував на кухні і почув якийсь шум з вулиці. Через вікно побачив, що потерпілий сапає на грядці під будинком і при цьому ногами стоїть на його грядці. Він зробив сусідові зауваження, а той сказав йому щоб спускався на вулицю для розмови. Коли він спустився на низ, то сусід вже був на своїй грядці. Між ними розпочався словесний спір. Сусід замахнувся на нього сапою і намагався вдарити нею. Далі сусід кинув сапу, почав шарпати його за одяг і хотів вдарити. У відповідь на ці дії сусіда, він лівою рукою вдарив сусіда в голову. Від цього сусід почав падати і при цьому ще тягнув його за одяг. Він ще раз вдарив лівою рукою сусіда по голові. Далі сусід почав галасувати що його б`ють. Коли сусід піднімався на ноги, то на око не жалівся. На цьому конфлікт закінчився і він пішов до хати. Вважає, що сусід спровокував його на такі дії. В які саме ділянки голови попадали його удари він не зауважив. Припускає, що ймовірно він вдарив потерпілого в око середнім пальцем своєї лівої руки на якому нема однієї фаланги.

Після цих подій він намагався помиритись з сусідом, але не зміг знайти спільної мови. Через дружину потерпілого він передавав кошти на лікування потерпілого. Орієнтовно за цей час він передав потерпілому сто тисяч гривень. Також готовий і надалі по мірі можливості відшкодовувати потерпілому витрати на лікування. Щодо цивільного позову, то визнає його частково. Готовий відшкодувати потерпілому моральну шкоду в розмірі 12000 грн.

Щиро жалкує за вчинені дії і розкаюється за них. Просить в потерпілого вибачення за те, що завдав йому тілесні ушкодження. Просить врахувати його похилий вік і суворо не карати.

Поряд з визнанням обвинуваченим своєї вини, його вина також доводиться показами потерпілого і свідків.

Так, потерпілий ОСОБА_6 підтримав обвинувачення та пояснив суду, що обвинувачений ОСОБА_2 живе по сусідству з ним в одному будинку і між ними вже приблизно тридцять років неприязні стосунки. 24.07.2024 року він пішов на свою грядку під будинком для того щоб зірвати помідори. Також сапав частину своєї грядки. В цей час сусід ОСОБА_2 зі свого балкону в нецензурній формі висловлював йому свої претензії щодо того, що він ходить по його грядці. Далі сусід спустився, підійшов до нього і коли він був у зігнутому стані вдарив його у вухо і в око. Ударів було як мінімум два. Від цього він впав і в нього потекло око. Чим саме бив сусід він не бачив. Далі сусід пішов з місця події, а до нього підійшов син щоб надати допомогу. Після цього він поїхав в медичний заклад в обласний центр. Надалі йому робили операцію у Львівському медичному закладі. Цілий місяць він був вимушений ходити з пов`язкою на оці. Загалом від того часу він шість разів їздив в медичний заклад Львова. І не виключено, що ще неодноразово змушений буде їздити на лікування. З того часу він практично нічого не бачить тим оком, в яке його вдарив сусід. Змушений керувати автомобілем в окулярах. Визнає, що сусід відшкодував йому близько 80 тисяч гривень на лікування. Цивільний позов підтримує і просить його задоволити. Щодо покарання обвинуваченому, то покладається на розсуд суду. Водночас зазначив, якщо б обвинувачений відкошував йому завдану моральну шкоду в повному обсязі, то він би претензій не мав і не наполягав би на покаранні обвинуваченого.

Таким чином, показами обвинуваченого і потерпілого доводиться час та місце вчинення кримінального проступку, кількість та локалізація нанесених обвинуваченим ударів потерпілому, а також мотиви вчинення обвинуваченим неправомірних дій.

Додатково час ті місце конфлікту, який був між обвинуваченим і потерпілим, доводить показами свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9 .

Так, ОСОБА_9 , яка є сусідкою обвинуваченого і потерпілого повідомила, що одного дня (точної дати не пригадує) в теплу пору року у вечірню пору доби зі своєї квартири чула сварку між сусідами ОСОБА_2 і ОСОБА_6 на вулиці. Пішла повідомила про це дружині та сину потерпілого. Самого конфлікту вона не бачила.

ОСОБА_8 , який є сином потерпілого, розповів, що самого конфлікту між батьком та сусідом, який був в липні 2024 року він не бачив, вийшов на вулицю коли сусіда вже там не було. Батько жалівся що його болить око і він нічого не бачить на праве око. Оскільки, було вже пізно, то в лікарню поїхали наступного дня. Після цих подій батько неодноразово проходив лікування. Знає, що родичі обвинуваченого оплачували лікування батька в медичному закладі у місті Львові. Конфлікт між батьком і сусідом був через межу їхніх грядок.

Щодо решти свідків, які зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування, то жодна зі сторін кримінального провадження не наполягала на їхньому допиті.

Окрім вище описаних показів вина обвинуваченого також доводиться поданими стороною обвинувачення письмовими доказами:

-рапортами працівника поліції від 25.07.2024 в яких зафіксовано повідомлення із закладу охорони здоров`я про те, що за медичною допомогою звернувся ОСОБА_6 , Також зафіксовано наявні в нього тілесні ушкодження;

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 25.07.2024. ОСОБА_6 повідомив, що 24.07.2024 близько 22 год. 00 хв. сусід ОСОБА_2 на ґрунті неприязних відносин вчинив конфлікт в ході якого спричинив йому тілесні ушкодження;

-протоколом огляду місця події від 25.07.2024, в якому зафіксована обстановка на місці події за адресою АДРЕСА_2 . Зокрема на фото зафіксовані земельні ділянки із зеленими насадженнями, які засаджені городніми культурами однорічних рослин. Деякі рослини поламані.

-протоколом проведення слідчого експерименту від 14.08.2024 р., в ході якого потерпілий ОСОБА_6 відтворив обставини нанесення йому тілесних ушкоджень 24.07.2024 року близько 22 год. в АДРЕСА_2 . Вказав як саме обвинувачений наносив йому удари по голові. В судовому засіданні було переглянуто відеозапис цієї слідчої дії. Пояснення потерпілого, які він давав під час слідчого експерименту, співпадають з тими, які він надав в судовому засіданні;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 20.10.2025 р., в ході якого обвинувачений ОСОБА_2 відтворив обставини нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілому в м. Калуш, по проспект Л.Українки біля будинку № 8. Вказав, що потерпілий провокував його, а він наніс йому два удари рукою по голові. В судовому засіданні було переглянуто відеозапис цієї слідчої дії. Пояснення обвинуваченого, які він давав під час слідчого експерименту, співпадають з тими, які він надав в судовому засіданні;

-висновками експерта № 114 від 30.08.2024 рок та № 90/114/24р.-Д від 30.07.2025 року, з яких вбачається, що у потерпілого ОСОБА_6 мались тілесні ушкодження: травма правого ока з проникаючою раною очного яблука без чужорідного тіла, субкон`юнктивальним розривом склери, вивихом кришталика, крововиливом в склоподібне тіло, гемофтальмом, відшаруванням сітківки та розривом сітківки, ускладнена втратою зору на праве око, що викликало необхідність проведення операції. Ці тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, можуть відповідати терміну, вказаному в постанові. Відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

Під час судового розгляду не встановлено обставин, які б свідчили про протиправні дії потерпілого, які б дозволяли обвинуваченому з метою самооборони застосовувати насильство по відношенню до потерпілого. Твердження обвинуваченого про те, що потерпілий замахувався в його сторону сапою і намагався спричинити йому тілесні ушкодження не підтверджуються жодними об`єктивними доказами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненому кримінальному правопорушенні у судовому засіданні доведена повністю, а його протиправні дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто умисних ушкоджень, які не є небезпечним для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, обставини при яких було скоєно кримінальне правопорушення, а також думку потерпілого і позицію прокурора.

Зокрема, призначаючи покарання ОСОБА_2 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного та те, що він має постійне місце проживання, на обліку у психіатра та нарколога не числиться, по місцю проживання характеризується позитивно, він є особою пенсійного віку і отримує відповідне пенсійне забезпечення.

До обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_2 суд відносить повне визнання вини у вчиненому, щире каяття за вчинене діяння, відшкодування потерпілому завданих матеріальних збитків.

Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченому, під час судового розгляду не встановлені.

У судовому засіданні прокурорка просила врахувати дані про особу обвинуваченого, ставлення його до скоєного, і призначити йому покарання у виді позбавленні волі строком на 1 рік.

Позиція потерпілого щодо міри покарання відображена вище.

З висновку досудової доповіді, складеної Калуським районним відділом філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області від 28.01.2026 року, вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Уповноважений орган з питань пробації вважає, що є можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є собою похилого віку, раніше не судимий, має на утриманні дружину, яка є особою з інвалідністю третьої групи, ставлення обвинуваченого до скоєного кримінального проступку, наявність пом`якшуючи покарання обставин, та приходить до висновку, що покарання слід призначити у межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі.

Водночас, з урахуванням вищеописаних обставин справи, наявності декількох пом`якшуючих покарання обставин, особи винного, і те, що йому раніше ще не призначалось покарання пов`язане з позбавленням волі, стану його здоров`я, суд дійшов висновку, що його перевиховання та виправлення можливі без реального відбування покарання та вважає за доцільне призначити ОСОБА_2 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю два роки, із покладенням на нього відповідних обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Таке покарання, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.

Щодо заявленого цивільного позову.

Відповідно до ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

За ч. 1ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

За ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Щодо питання моральної шкоди суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім`ї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності та ділової репутації особи.

Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У той же час, як роз`яснено в п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня1995року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до вимог ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Окремо суд акцентує увагу на тому, що розмір відшкодування шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Зазначене узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 15 грудня2020року в справі752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19).

За таких обставин, суд, враховуючи думку учасників процесу в частині наявності моральної (немайнової) шкоди у потерпілого, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), визначає розмір такої шкоди з урахуванням характеру та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для хоча б часткового відновлення попереднього стану та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України, судом встановлено, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 , які полягали у завданні умисних тілесних ушкоджень, потерпілий зазнав значних душевних та моральних страждань, зумовлених тривалим лікуванням. Внаслідок кримінального правопорушення пережив тривалі болісні фізичні незручності та психологічний дискомфорт, тимчасову відірваність від активного соціального життя, порушення сну, емоційну напругу, почуття образи та приниження гідності.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнав потерпілий, характер немайнових втрат (їх тривалості і можливості відновлення), стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує принцип розумності та справедливості, та вважає, що позовні вимоги потерпілого щодо стягнення моральної шкоди в запропонованому ним розмірі завищеними, їх розмір не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, а тому вважає за можливе частково задовольнити вимоги потерпілого щодо стягнення з обвинуваченого на його користь 50 000,00 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

До обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався. Клопотань про обрання запобіжного заходу вироком суду не надходило. Арешт на майно не накладався. Витрати на залучення експерта відсутні.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376, 381, 382 КПК України,

у х в а л и в:

Засудити ОСОБА_2 та визнати його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, і призначити покарання у виді позбавленням волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком два роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає наступні покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов задоволити частково. Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 50 000,00 грн. моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В задоволенні решти цивільного позову відмовити.

Речові докази:

-медичні документи, які знаходяться при матеріалах кримінального провадження № 0000407 повернути в заклади охорони здоров`я, з яких вони були отримані, та потерпілому.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляції протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_10