Провадження № 1-кп/161/1354/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 07 листопада 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001919, що надійшов з Луцької окружної прокуратури, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Заріччя Володимир-Волинського району Волинської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Так, ОСОБА_4 19 червня 2025 року, у період часу з 14 години 14 хвилин по 14 годин 48 хвилин, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій, в умовах воєнного стану, який введений на території України Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, який в передбаченому законом порядку неодноразово продовжено, востаннє Указом Президента України від 15 квітня 2025 року № 235/25, який затверджено Законом України від 16 квітня 2025 року № 4356-IХ, з 05 години 30 хвилин 09 травня 2025 року строком на 90 діб та який діяв на час вчинення кримінального правопорушення, шляхом відкриття дверей штатним ключем, незаконно проник в приміщення квартири АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 40 000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ на момент вчинення злочину становить 1664800 гривень, та 20 000 Євро, що відповідно до офіційного курсу НБУ на момент вчинення злочину становить 958000 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди в особливо великому розмірі, на загальну суму 2622800 гривень.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення та не оспорював фактичних обставин, пояснивши при цьому, що правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачений ОСОБА_4 , не оспорюючи час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, мотив і мету, а також форму вини, суду дав показання, що дійсно він 19 червня 2025 року, у період часу з 14 години 14 хвилин по 14 годин 48 хвилин, шляхом відкриття дверей штатним ключем, проник в квартиру АДРЕСА_3 , звідки таємно викрав 40 000 доларів США та 20 000 Євро.

Не заперечив, що спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду в особливо великому розмірі на загальну суму 2622800 гривень.

На даний час збитки потерпілому ОСОБА_6 відшкодував в повному обсязі.

У вчиненому щиро розкаявся, запевнив, що зробив для себе належні висновки, просив суворо його не карати, при призначенні покарання застосувати ст. 69 КК України, призначивши покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 5 ст. 185 КК України, та, на підставі ст. 75 КК України, звільнити від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку.

Від потерпілого ОСОБА_6 , який в судове засідання не з`явився, надійшла заява про проведення розгляду справи без його участі, завдана йому майнова шкода відшкодована в повному обсязі, цивільний позов подавати не буде, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Крім цього, від потерпілого ОСОБА_6 надійшла розписка з якої вбачається, що він отримав від ОСОБА_4 грошові кошти в якості відшкодування матеріальної шкоди, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, щодо призначення покарання просить обвинуваченого суворо не карати.

Під час судових дебатів прокурор Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 просила призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією майна.

Крім повного визнання своєї вини самим обвинуваченим ОСОБА_4 , його винність у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, підтверджується зібраними під час досудового провадження доказами, фактичні обставини яких ніким не оспорюються, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, не проводиться їх дослідження.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, згідно з ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів і дані про особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, та добровільне відшкодування завданого збитку, що передбачено п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує, що він вчинив умисний особливо тяжкий корисливий злочин, однак раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, щиро розкаявся, його поведінка в суді свідчить про щире каяття та бажання стати на шлях виправлення, усвідомив незаконність вчинених ним дій, а тому активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, в судовому засіданні висловлював щирий жаль з приводу вчиненого, готовність нести покарання, засуджував свою поведінку та вибачився за свої дії, тяжких наслідків не настало, так як потерпілому ОСОБА_6 в повному обсязі відшкодовано завдані збитки, тобто виправив ситуацію, що склалася, обіцяв у майбутньому жодних протиправних дій не вчиняти, тому, з врахуванням наведених обставин, що в сукупності, на думку суду, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його суспільну небезпеку, особи обвинуваченого, його критичного відношення до скоєного та беззаперечного визнання своєї вини, його посткримінальної поведінки, яка виразилась у активному сприянні розкриттю кримінального правопорушення та відшкодуванні завданих збитків, наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, які визначені п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, та відсутності обставин, що його обтяжують, а також приймаючи до уваги принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 основне покарання за ч. 5 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті.

Разом з цим, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 , на підставі ст. 75 КК України, від відбування основного покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України, оскільки дійшов до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Окремо суд вважає за необхідне зазначити, що висновок про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_4 без відбування основного покарання ґрунтується на тих відомостях, які суд оцінював на час ухвалення вироку, а саме відомостях про вчинений злочин, його характер і тривалість протиправної діяльності.

Крім того, важливе значення для вирішення питання про звільнення від відбування основного покарання з випробуванням мають відомості, що характеризують ОСОБА_4 , який вперше вчинив кримінальне правопорушення, свою вину визнав, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, в судовому засіданні запевнив, що зробив для себе належні висновки та в подальшому не буде вчиняти кримінальних правопорушень, добровільно відшкодував завдані збитки, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, має на утриманні двох дітей віком 19 років, які навчаються у закладі вищої освіти, одна з яких хворіє на вроджену ваду серця та потребує частих і постійних обстежень, реабілітаційного лікування, має на утриманні тестя 1952 року народження, який є особою з інвалідністю ІІ групи довічно.

Разом з тим, суд також враховує думку потерпілого ОСОБА_6 щодо призначення міри покарання, який жодних претензій до ОСОБА_4 не має та просить останнього суворо не карати, що сама по собі не є вирішальною, але враховується судом в сукупності з іншими обставинами.

Проаналізувавши саме такі обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, позаяк є переконаним, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Водночас, на переконання суду, іспитовий строк у даному випадку, з урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення, необхідно встановити максимальною тривалістю, передбаченою ч. 4 ст. 75 КК України.

При цьому, суд, з огляду на Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003,також вважає за необхідне зазначити, що додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке за санкцією ч. 5 ст. 185 КК України є обов`язковим, обвинуваченому ОСОБА_4 не призначається, оскільки ст. 77 КК України передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, серед яких конфіскація майна відсутня.

Підсумовуючи, суд зауважує, що призначене основне покарання із застосуванням норм ст. 75 КК України, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_4 основне покарання із звільненням від його відбування з випробуванням, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, в той час, як покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами, а його індивідуалізація ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з урахуванням того, що оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення, що власне і має місце в цій ситуації, при застосуванні наведеного судом покарання щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення при застосуванні в т.ч. норм ст. 75, 76 КК України.

На переконання суду, таке покарання, призначене ОСОБА_4 , враховуючи фактичні обставини справи, є справедливим, оскільки співвідноситься між поставленою метою та засобами її досягнення.

При цьому, у даному випадку, на думку суду, призначення покарання без звільнення від його відбування, сприймалося б, як непропорційне до вчиненого обвинуваченим діяння.

Крім того, призначена міра покарання надасть можливість ОСОБА_4 сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.

Саме таке покарання, на переконання суду, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Також, на думку суду, вказане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення як ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

Речові докази, згідно з ст. 100 КПК України, відповідно, знищити, залишити в матеріалах кримінального провадження, повернути за належністю законним володільцям, залишити за належністю законним володільцям.

Процесуальні витрати, згідно з ст. 124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .

Арешт, накладений на майно, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, скасувати.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, призначивши покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

-сліди рук; змив з купюри; сувенірні купюри; змив з сумки; змив з фольги; запаховий слід з сумки знищити;

-2 (два) оптичні диски DVD+R залишити в матеріалах кримінального провадження;

-банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 ; банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 ; окуляри чорного кольору з написом «Emporio armani»; окуляри з написом «Lacoste» у захисному чохлі; мобільний телефон марки «iPhone»; 20 ключів до врізних замків; зарядний пристрій чорного кольору; аркуш паперу з рукописними записами; одну пару кросівок марки «Adidas»; одну пару кросівок марки «Puma»; одну пару кросівок марки «Nike»; дві пари шортів з написом «BMW Motorsport»; футболку темного кольору з написом «BMW Motorsport»; куртку темно-синього кольору з написом «BMW Motorsport»; куртку сірого кольору з написом «Petronas AMG»; мобільний телефон марки «Nokia» моделі «ТА-1569», imei: НОМЕР_3 ; сім картку з написом « НОМЕР_4 »; дві купюри номіналом 1 000 гривень; 14 купюр номіналом 500 гривень; 34 купюри номіналом 100 гривень повернути за належністю законним володільцям;

-техпаспорт серії НОМЕР_5 ; транспортний засіб марки «Audi» моделі «Q5», державний номерний знак НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_7 , з ключем; мобільний телефон марки «iPhone» моделі «12 Pro Max», imei1: НОМЕР_8 , imei2: НОМЕР_9 , з сім карткою НОМЕР_10 залишити за належністю законним володільцям.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави 7 154 (сім тисяч сто п`ятдесят чотири) грн. 96 коп. процесуальних витрат за проведення судової одорологічної експертизи № СЕ-19/106-25/13707-БД від 26.08.2025 та судової дактилоскопічної експертизи № СЕ-19/103-25/9990-Д від 15.08.2025.

Арешт майна, відповідно до ухвал слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06.08.2025 (справа № 161/14957/25, провадження № 1-кс/161/4326/25) та від 28.07.2025 (справа № 161/14959/25, провадження № 1-кс/161/4328/25) скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1