Справа № 331/2540/25
Провадження № 1-кп/331/309/2026
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05» лютого 2026 року Олександрівський районний суд міста Запоріжжя в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участі: прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

представника

потерпілого адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувані за № 0000160 від 23.01.2025 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта професійно-технічна, сімейний стан не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, працевлаштований на посаді слюсаря-електрика в КП «Запоріжелектротранс», зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

22 січня 2025 року, приблизно о 06 годині 10 хвилин, водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «ІЖ-21251», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Української зі сторони вул. Паровозної в напрямку пр. Соборного в м. Запоріжжі.

В цей час, в районі нерегульованого перехрестя з вул. Павла Захаріна, пішохід ОСОБА_4 почав здійснювати перетин проїзної частини вул. Української, рухаючись по позначеному дорожньою розміткою - 1.14.2 (Зебра) та дорожніми знаками - 5.38.1, 5.38.2 (Пішохідний перехід) Правил дорожнього руху, по нерегульованому пішохідному переходу, зліва-направо відносно руху автомобіля «ІЖ-21251», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Під час руху, по вищевказаній вулиці, водій ОСОБА_5 , маючи об`єктивну можливість виявити на проїзній частині пішохода ОСОБА_4 , а також можливість своєчасно застосувати заходи для зменшення швидкості свого руху аж до повної зупинки транспортного засобу, відповідних заходів не прийняв, продовжив прямолінійний рух, внаслідок чого передньою правою частиною кузову допустив наїзд на останнього.

Своїми діями водій ОСОБА_5 порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, відповідно до якого:

- п.18.1.: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми в вигляді забою головного мозку легкого ступеню, перелому правої скроневої кістки із переходом лінії перелому на клиноподібну кістку праворуч, рани скроневої ділянки, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпека для життя; закритого перелому на межі верхньої та середньої третини правої малогомілкової кістки зі зміщенням уламків, яке кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечним для життя, проте викликає тривалий розлад здоров`я.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю визнав, у вчиненому щиро розкаявся та пояснив суду, що 22.01.2025 року, приблизно о 06 годині 10 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «ІЖ-21251», реєстраційний номер НОМЕР_1 , він направлявся на роботу, здійснюючи рух по проїзній частині вул. Української зі сторони вул. Паровозної в напрямку пр. Соборного в м. Запоріжжі. Погодні умови були несприятливі, був туман та темна пора доби. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, в полі його зору не було жодного пішохода, який би створював перешкоду для руху його транспортного засобу. В той час, коли він почав перетинати перехрестя, на пішохідний перехід вийшов пішохід ОСОБА_4 , який перетинав проїзну частину по пішохідному переходу зліва на право по ходу руху його транспортного засобу. Оскільки він не побачив пішохода заздалегідь, то застосував екстрене гальмування, проте уникнути наїзду на пішохода не вдалось. Після наїзду на пішохода він одразу вийшов з автомобіля, викликав швидку медичну допомогу та працівників поліції. Першою на виклик приїхала бригада швидкої медичної допомоги, яка госпіталізувала потерпілого до лікарні. Дочекавшись працівників поліції, він розповів їм всі обставини події і залишався на місці ДТП до закінчення слідчих дій.

Крім того зазначив, що він щиро шкодує з приводу вчиненого, приніс потерпілому свої вибачення, а також в повному обсязі відшкодував потерпілому моральну шкоду.

Просив суд при призначенні покарання застосувати до нього положення ст. 75 КК України та не застосовувати додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, посилаючись на те, що посада водія є його єдиним джерелом доходу.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що претензій матеріального або морального характеру до страхової компанії та до обвинуваченого не має, у зв`язку з чим заявлений ним цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди просив залишити без розгляду. Просив суд призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з позбавленням волі та без позбавлення права керування транспортними засобами.

У зв`язку з тим, що обвинувачений повністю визнав свою провину, у суду немає сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням висновків експертів та матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Висновком експерта № СЕ-19/108-25/2364-ІТ від 07.02.2025 року встановлено, що на момент проведення огляду та експертного дослідження, рульове керування, робоча гальмівна система та ходова чистина автомобіля ІЖ-21251(реєстраційний номер НОМЕР_1 ) знаходились у працездатному стані (а.п. 151-154).

Згідно з висновком експерта № 385п від 10.03.2025 року, черепно-мозкова травма в вигляді забою головного мозку легкого ступеню, перелому правої скроневої кістки із переходом лінії перелому на клиноподібну кістку праворуч, рани скроневої ділянки у ОСОБА_4 кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпека для життя; закритий перелом на межі верхньої та середньої третини правої малогомілкової кістки зі зміщенням уламків, кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечним для життя, проте викликає тривалий розлад здоров`я (а.п. 156-158).

Висновком експерта № СЕ-19/108-25/7979-ІТ від 18.04.2025 року встановлено, що у даній дорожній ситуації, в діях водія ОСОБА_5 вбачається невідповідність вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_4 шляхом виконання вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху (а.п. 159-164).

Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 521, складеного 22 січня 2025 року о 08 годині 50 хвилин встановлено, що у водія ОСОБА_5 ознак сп`яніння не виявлено (а.п. 175).

Аналізуючи досліджені докази по даному кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду, а його дії необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання, обставини.

Обвинувачений ОСОБА_5 не має судимості і раніше до кримінальної відповідальності не притягався, вчинив необережний тяжкий злочин, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, обіймає посаду слюсаря-електрика з ремонту електроустаткування 4 розряду в КП «Запоріжелектротранс», у зв`язку з чим має стабільне та законне джерело доходу, за місцем роботи характеризується виключно з позитивного боку, має місце постійного проживання, яке збігається з місцем його реєстрації, під наглядом лікаря-нарколога не перебуває, має багаторічний стаж водіння, протягом якого до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не притягався.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд визнає те, що він вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, своїми правдивими показаннями активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення та встановленню істини у справі, після дорожньо-транспортної пригоди, не гаючи часу, викликав швидку медичну допомогу та працівників поліції, відшкодував потерпілому в повному обсязі моральну шкоду, у зв`язку з чим потерпілий не має до нього претензій матеріального або морального характеру, тобто вчинив активні дії щодо зменшення тяжких наслідків свого діяння, в судовому засідання приніс вибачення за скоєне.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд керується поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням вчиненого та відомостей про особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, беручи до уваги, що вчинене обвинуваченим суспільно небезпечне діяння не потягло незворотних наслідків, приймаючи до уваги обставини, при яких відбулась дорожньо-транспортна пригода, враховуючи другорядну роль кари як мети покарання, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства і за цих підстав вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються його діяння із застосуванням положень ст. 75 КК України, без позбавлення права керування транспортними засобами, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Приймаючи рішення не призначати обвинуваченому додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, суд виходить з того, що як слідує зі змісту характеристики з місця роботи, обвинувачений ОСОБА_5 за характером своєї роботи, керує автотранспортними засобами при виїзді на аварійні роботи з ремонту тролейбусів, тому позбавлення його права керування транспортними засобами може негативно вплинути на виконання ним функціональних обов`язків, тим більше, що в період дії воєнного стану.

На підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України прийняти відмову потерпілого ОСОБА_4 від цивільного позову про стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант» та з обвинуваченого ОСОБА_5 на його користь матеріальної та моральної шкоди.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 126 КПК України стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення інженерно-транспортної експертизи № СE-19/108-25/2364-ІТ від 07.02.2025 в розмірі 3183 гривні 60 копійок та судової інженерно-транспортної експертизи № CE-19/108-25/7979-IT від 18.04.2025 в розмірі 5348 гривень 40 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки згідно ст. 76 КК України.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України прийняти відмову потерпілого ОСОБА_4 від цивільного позову про стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант» та з обвинуваченого ОСОБА_5 на його користь матеріальної та моральної шкоди.

Скасувати арешт автомобіля «ІЖ-21251», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , накладеного ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 січня 2025 року (а.п. 166).

Речові докази:

- автомобіль автомобіля «ІЖ-21251», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання на територію майданчика тимчасового тримання ГУНП в Запорізькій області, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Привокзальна, 13 повернути законному власнику за належністю (а.п. 167-168).

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення інженерно-транспортної експертизи № СE-19/108-25/2364-ІТ від 07.02.2025 в розмірі 3183 гривні 60 копійок; судової інженерно-транспортної експертизи № CE-19/108-25/7979-IT від 18.04.2025 в розмірі 5348 гривень 40 копійок (платіжні реквізити для зарахування коштів на користь держави: р/р UA0008479, Одержувач: ГУК у Зап. обл./ТГ м. Запоріжжя/24060300, Код ЄРДПОУ 37941997, Назва Банку: Казначейство України (ел.адм.податк.)

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Олександрівський районний суд міста Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1