Справа №345/6595/24
Провадження № 1-кп/345/116/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.11.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника ОСОБА_4 про призначення комплексної судово-медичної психіатрично-психологічної експертизи у кримінальному провадженні №0000476 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Під час розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2 ст.121 КК України захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 подав клопотання про призначення комплексної судово-медичної психіатрично-психологічної експертизи.

Своє клопотання захисник обґрунтовує тим, що згідно висновку судово-медичної експертизи №15, проведеної судово-медичним експертом Калуського відділення Івано-Франківського ОБСМЕ ОСОБА_6 , в період часу з 01.09.2024 року по 15.11.2024 року, смерть ОСОБА_7 настала від закритої черепно-мозково лицевої травми з крововиливом в тверду, м`яку мозкову оболонки головного мозку, крововиливами в м`які покрови голови, кісток носа, забійними ранами, синцями та саднами в ділянках голови яка ускладнилась стисненням головного мозку, а саме закритої черепно-мозково-лицевої травми з крововиливами під тверду мозкову оболонку тім`яно скронево-потиличній ділянці під м`яку мозкову оболонку в лівій лобно-скроновій та скроново потиличній долі та перелом костей носа, крововиливами в м`які покрови голови тім`яно скронево-потиличній ділянці, та лівій тім`яній ділянці.

Згідно висновку судово-медичного експерта, причиною смерті стала політравма голови з компресією (стисненням) головного мозку.

Що до механізму утворення зазначених тілесних ушкоджень експерт визначив, що вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, могли утворитись як при нанесенні ударів такими предметами у зазначені ділянки тіла, так і при неодноразових падіннях тіла на площину і ударах вище вказаними ділянками тіла до таких предметів.

За версією сторони обвинувачення усі виявлені у потерпілого тілесні ушкодження заподіяні обвинуваченим під час нанесенні ударів руками. Інші версії щодо отримання потерпілим тілесних ушкоджень, що призвели до його смерті ні на досудовому слідстві ні під час судових засідань не розглядались і не досліджувались, а між тим допитаний в якості свідка ОСОБА_8 показав що 30.09.2024 року, біля 11.00, виявив ОСОБА_7 і його велосипед в кюветі на вул. О. Пчілки, тобто за дві години до конфлікту з обвинуваченим, при цім, потерпілий перебував в позі сидячи на бетонному блоці що обмежує переїзд через кювет обладнаний металевою трубою, з низько опущеною головою, в емоційно загальмованому стані на поставлене йому запитання відповів щось не зрозуміле, з порушенням мови, похитувався. Очевидним є те що в такому стані потерпілий знаходився після падіння з велосипеда, а враховуючи що в кюветі, знаходились плоскі, округлої форми каміння, сама труба переїзду та бетонний блок обмеження проїзду, тобто за характером і формою тверді тупі предмети, очевидно що під час падіння потерпілий отримав тілесні ушкодження зокрема такі які могли причинили його смерть. Про що свідчить стан потерпілого, коли, біля 13:00 він зайшов в майстерню обвинуваченого у нього спостерігались порушення координації рухів, хитка хода, дезорієнтація в часі, нечітке мовлення, заморожене обличчя, та мимовільне сечовипускання. Враховуючи викладені обставини, на даний час, не з`ясованими залишаються питання відповіді на які відсутні у висновку судово-медичного експерта, які підлягають вирішенню, а саме: Які зміни в психомоториці особи відбуваються внаслідок отримання травми голови в результаті падіння з висоти власного росту (велосипеда) та які експертизи спроможні відповісти судово-медична, судово-психіатрична, судово-психологічна чи інша, можливо комплексна, бо визначення змін у психомоторній сфері після травми голови може потребувати участі кількох видів судових експертиз.

Комплексна судово-психолого-психіатрична експертиза є найповнішим варіантом у випадках черепно-мозкових травм яка проводиться спільно з лікарями психіатрами й психологами.

Для повного, об`єктивного й всебічного з`ясування обставин існує необхідність у визначенні динаміки психомоторних та поведінкових змін особи після трави, їх зв`язку з ушкодженням мозку та впливу на свідомість потерпілого.

На підставі наведеного з метою встановлення характеру й механізму психомоторних та поведінкових змін, що настали у ОСОБА_7 після отримання травми голови при падіння з велосипеда та їх причинного зв`язку зі смертю просив призначити комплексну судово-медично-психіатрично-психологічну експертизу проведення якої доручити Івано-Франківському обласному бюро судово-медичних експертиз, на вирішення якої поставити запитання:

1. Які тілесні ушкодження голови та головного мозку виявлені у померлого?

2.Чи могли ці ушкодження викликати розлади координації, уповільнення мови, нечітке мовлення, дезорієнтацію, самовільне сечовипускання та інші психомоторні прояви, що спостерігались після травми?

3. Якою є динаміка розвитку вказаних розладів, з моменту отримання травми до настання смерті?

4.Чи свідчать описані зміни поведінки (заморожена мова, нестійка хода, дезорієнтація) про порушення функцій головного мозку внаслідок його стиснення або забою?

5.Чи могли зазначені симптоми бути ранніми ознаками прогресуючого внутрішньочерепного крововиливу, набряку або компресії мозку?

6. Який механізм розвитку смерті при таких ушкодженнях і яка його часово-послідовна динаміка?

7.Чи можна вважати, що поведінкові зміни особи були безпосереднім наслідком черепно-мозкової травми, а не інших зовнішніх чи внутрішніх факторів (алкоголь, епілепсія тощо)?

8.Чи могла особа після отримання травми усвідомлювати свої дії та орієнтуватись у просторі й часі?

9. Які функції психіки психомоторики були порушені внаслідок травми (мова, рухи, свідомість, контроль, сечовипускання тощо)?

10. Яке співвідношення між тяжкістю тілесних ушкоджень і вираженістю зазначених психомоторних проявів?

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримали подане клопотання, просили суд його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Так, захисник ОСОБА_4 у клопотанні зазначив, що не з`ясованим залишились які зміни відбуваються в психомоториці особи внаслідок отримання травми голови в результаті падіння з висоти власного росту (велосипеда).

При цьому, пунктом 1 клопотання, поданому захисником останній просить суд призначити комплексну судово-медичну експертизу якій поставити питання «Які тілесні ушкодження голови та головного мозку виявлені у померлого?».

При цьому, у ході судового розгляду повно та ґрунтовно досліджено висновок СМЕ № 154 від 15.11.2025, згідно якого чітко вказано наявні тілесні ушкодження та внаслідок чого наступила смерть потерпілого. Заперечень чи інших клопотань під час дослідження СМЕ з даного приводу стороною захисту не подавалось. Висновок є чітким та послідовним.

Водночас, в ході проведення судового розгляду також допитано експерта СМЕ ОСОБА_9 , який пояснив, що тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер потерпілий, не могли наступити внаслідок одномоментного падіння, а спричинені внаслідок спричинення неодноразових ударів в ділянку голови. Експерт у судовому засіданні повністю підтвердив висновок СМЕ та обґрунтував його.

Отже, проведення комплексної СМЕ з метою встановлення змін в психомоториці особи внаслідок отримання травм голови від падіння є недоцільним.

Окрім того, захисник ОСОБА_4 у клопотанні заявив про призначення судово-психолого-психіатричної експертизи з метою встановлення характеру та механізму психомоторних та поведінкових змін, що настали у ОСОБА_7 після отримання травми голови при падінні з велосипеда та їх причинного зв`язку зі смертю потерпілого.

Водночас, в ході досудового розслідування не було підтверджено наявність отриманої травми голови внаслідок падіння із велосипеду, що є припущенням сторони захисту.

Будь-яких доказів, у тому числі на клопотання сторони захисту з приводу отримання травми внаслідок падіння потерпілого з велосипеда суду не надано, а тому вказане клопотання ґрунтується тільки на припущеннях, які фактично не підтверджуються жодними доказами.

Щодо питання захисника «Чи могли викликати вищезазначені ушкодження розлади координації, уповільнення мови, нечітке мовлення, дезорієнтацію, самовільне сечовипускання та інші психомоторні прояви, що спостерігали після травми?» не зазначено, ким вони спостерігались та чи були взагалі, оскільки в ході досудового розслідування а також в ході судового розгляду такі обставини ніким не підтверджено.

Інші питання, які зазначив захисник ОСОБА_4 у клопотанні, є похідними від попередніх, і не підтверджуються жодними обставинами вказаними у клопотанні щодо отримання тілесних ушкоджень потерпілим.

На підставі викладеного, прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 від 16.10.2025.

Заслухавши думку всіх учасників судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що заявлене захисником обвинуваченого клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 332 КПК України визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо:

1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності;

2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу;

3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

В свою чергу ч.1,2 ст. 242 КПК України визначено, що експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо:

1) встановлення причин смерті;

2) встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень;

3) визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності;

4) встановлення віку особи, якщо це необхідно для вирішення питання про можливість притягнення її до кримінальної відповідальності, а іншим способом неможливо отримати ці відомості;

5) виключено;

6) визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.

Згідно зі ст. 243 КПК України експерт залучається за наявності підстав для проведення експертизи за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Згідно з Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року № 53/5, згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи.

Комплексна експертиза - це експертиза матеріальних об`єктів, явищ, процесів, дослідження яких вимагає залучення експертів - представників різних галузей знань або різних напрямів у межах однієї галузі знань. Тобто якщо для з`ясування кола питань, що виносяться на експертизу, потрібні спеціальні знання різних фахівців, то така експертиза є комплексною.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року N 8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах"(далі - Постанова) звернуто увагу судів на необхідність суворого додержання вимог закону при призначенні судових експертиз та використанні їх висновків.

Як слідує із досліджених судом письмових доказів в рамках даного кримінального провадження, було проведено ряд експертиз, зокрема: судово-медичні, судово-гістологічну, молекулярно-генетичні експертизи, тощо, висновки яких були безпосереднім предметом дослідження у судовому засіданні. При цьому, не було встановлено суперечностей висновків один одному, не доведено, що висновки експерта (експертів) необґрунтовані чи такі, що суперечать іншим матеріалам справи або викликають інші обґрунтовані сумніви в їх правильності, не було встановлено при їх складанні порушень прав обвинуваченого, чи обставин за наявності яких є обов`язковим призначення експертизи, що відповідало б приписам ч.2 ст.242 КПК України, на це не звертала увагу сторона захисту.

Суд звертає увагу, що доказів порушення прав ОСОБА_5 у ході досудового розслідування щодо обмеження прав на збирання доказів суду не надано та в ході судового розгляду не встановлено, будь-які клопотання щодо збирання доказів під час підготовчого засідання та судового провадження, в ході дослідження доказів, стороною захисту не ініціювались, на розбіжності чи суперечності уваги суду не зверталось, вказаним обставинам суд надавав оцінку.

Статтею 8 КПК України закріплено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 9 цього Кодексу під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

За приписами статті 20 КПК України підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості закріплено у статті 22 КПК України. Зокрема, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Згідно із принципом диспозитивності, наведеним у статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

За обставин даної справи, суд констатує, що клопотанням про призначення експертизи сторона захисту пропонує перекласти процес збирання доказів на суд, що є порушенням принципів КПК України.

З огляду на вказані правові норми, суд не зобов`язаний збирати докази, а лише несе обов`язок оцінити їх належність та допустимість, вчинення відповідних дій судом у ході судового розгляду можливе лише за наявності встановлення нових обставин чи фактів, які не були відомі в ході досудового розслідування чи судового розгляду або у випадку визначеному законодавцем у ст. 242, ч.2 ст.332 КПК України.

Мотиви сторони захисту щодо необхідності призначення експертизи, у зв`язку із необхідністю встановити які тілесні ушкодження голови та головного мозку померлого ОСОБА_7 , є недоцільним, оскільки такі тілесні ушкодження зафіксовано у СМЕ №154 від 15.11.2025.

Під час проведення судового розгляду також допитано експерта СМЕ ОСОБА_9 , який пояснив, що тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер потерпілий, не могли наступити внаслідок одномоментного падіння, а спричинені внаслідок спричинення неодноразових ударів в ділянку голови. Експерт у судовому засіданні повністю підтвердив висновок СМЕ та обґрунтував його.

Таким чином проведення комплексної СМЕ з метою встановлення змін в психомоториці особи внаслідок отримання травм голови від падіння є недоцільним.

Що стосується встановлення характеру та механізму психомоторних та поведінкових змін, що настали у ОСОБА_7 після отримання травми голови при падінні з велосипеда та їх причинного зв`язку зі смертю потерпілого, то суд зазначає, що в ході досудового розслідування не було підтверджено наявність отриманої травми голови внаслідок падіння із велосипеду, що є припущенням сторони захисту. Будь-яких доказів, у тому числі на клопотання сторони захисту з приводу отримання травми внаслідок падіння потерпілого з велосипеда суду не надано, а тому вказане клопотання ґрунтується тільки на припущеннях, які фактично не підтверджуються жодними доказами.

Щодо питання захисника «Чи могли викликати вищезазначені ушкодження розлади координації, уповільнення мови, нечітке мовлення, дезорієнтацію, самовільне сечовипускання та інші психомоторні прояви, що спостерігали після травми?» не зазначено, ким вони спостерігались та чи були взагалі, оскільки в ході досудового розслідування а також в ході судового розгляду такі обставини ніким не підтверджено.

Інші питання, які зазначив захисник у клопотанні, є похідними від попередніх, і не підтверджуються жодними обставинами вказаними у клопотанні щодо отримання тілесних ушкоджень потерпілим.

Приймаючи до уваги викладене, суд не вбачає правових підстав для призначення у кримінальному провадженні ініційованої стороною захисту комплексної експертизи.

Водночас в силу вимог ч. 1 ст. 318 КПК України, згідно з якою судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку, суд вважає, що призначення такої експертизи без достатніх та беззаперечних на те підстав призведе до невиправданої тяганини.

З огляд на викладене, суд відмовляє в задоволенні клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 9, 22, 26, 93, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про призначення комплексної судово-медичної психіатрично-психологічної експертизи у кримінальному провадженні №0000476 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 05.11.2025.

Головуючий: