КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2025 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

представників потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Печерського районного суду міста Києва від 05.02.2025, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Цхінвалі Республіки Грузія,проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.4 ст.286-1КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 10 років,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що 01.12.2023 приблизно о 19 год. 05 хв., ОСОБА_13 , керуючи в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння технічно справним автомобілем марки «ToyotaLandCruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався другою (крайньою лівою) смугою проїзної частини вулиці Старонаводницької у місті Києві, зі сторони Наводницької площі, в напрямку вулиці Добровольчих батальйонів, зі швидкістю 130 км/год., яка понад вдвічі перевищувала максимально дозволену на даній ділянці 50 км/год.

В цей час, третьою (крайньою лівою) смугою зустрічного напрямку, по проїзній частині вулиці Старонаводницької у місті Києві, зі сторони вулиці Добровольчих батальйонів, в напрямку Наводницької площі, рухався технічно справний автомобіль марки «RenaultMegane», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_14 , у салоні якого перебувала пасажир ОСОБА_15 , яка сиділа на передньому пасажирському сидінні.

Під час руху ОСОБА_13 допустив порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 2.9 «а», 12.1, 12.4 та пункту 1.3 додатку 2 «Дорожня розмітка» Правил дорожнього руху України, які виявились у тому, що він, перебуваючи у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, який впливає на увагу та реакцію водія, а також порушує його координацію, будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, умисно та зухвало ігноруючи вимоги Правил дорожнього руху України, безвідповідально ставлячись до можливості настання негативних наслідків, розпочав керування технічно справним автомобілем марки «ToyotaLandCruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 , в процесі якого, нехтуючи застосуванням безпечних прийомів керування, наражаючи на небезпеку інших учасників дорожнього руху, усвідомлюючи, що своїми односторонніми діями створив умови, в яких позбавлений можливості уважно стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на її зміни, будучи обізнаним, що максимально дозволена швидкість на даній ділянці складає 50 км/год., свідомо порушуючи швидкісний режим, рухаючись крайньою лівою смугою проїзної частини вулиці Старонаводницької, зі сторони Наводницької площі, в напрямку вулиці Добровольчих батальйонів, на ділянці дороги з двостороннім рухом, яка має п`ять смуг руху (дві та три відповідно), розподілених між собою горизонтальною дорожньою розміткою 1.3 ПДР України, усвідомлюючи, що на даній ділянці дороги заборонений виїзд на призначений для зустрічного руху бік дороги, наближаючись до ділянки проїзної частини, яка мала зміну конфігурації у вигляді заокруглення праворуч, маючи об`єктивну змогу обрати безпечні прийоми керування, з урахуванням дорожньої обстановки, яка є сукупністю факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху, які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом, будучи зобов`язаним постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не створюючи небезпеку для руху, а також загрозу життю і здоров`ю громадян, не впорався з керуванням транспортного засобу, перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки 1.3 ПДР України (перетинати яку категорично забороняється), здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де поблизу будівлі № 10 по вулиці Старонаводницькій у м. Києві, скоїв зіткнення з автомобілем марки «RenaultMegane», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_14 , який рухався крайньою лівою смугою зустрічного напрямку проїзної частини вулиці Старонаводницької у місті Києві, а саме зі сторони вулиці Добровольчих батальйонів, в напрямку Наводницької площі.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водію автомобілю марки «RenaultMegane», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_14 було спричинено ряд ушкоджень, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжкого тілесного ушкодження і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_14 . Таким чином, смерть ОСОБА_14 настала від множинних переломів кісток скелету, з ушкодженням внутрішніх органів, крововтратою і шоком.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобілю марки «RenaultMegane», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_15 було спричинено ряд ушкоджень які за ступенем тяжкості відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті. Також ОСОБА_15 спричинені легкі тілесні ушкодження. Таким чином, смерть ОСОБА_15 настала від розриву стовбура мозку.

В діях водія ОСОБА_16 вбачаються невідповідності вимогам пунктів 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору є причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, в діях водія ОСОБА_16 встановлено порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 2.9 «а», пункту 1.3 додатку 2 «Дорожня розмітка» Правил дорожнього руху України.

Порушення водієм ОСОБА_17 вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 2.9 «а», 12.1, 12.4 та пункту 1.3 додатку 2 «Дорожня розмітка» Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 7 років.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що суд безпідставно не визнав щире каяття обставиною, яка пом`якшує покарання, адже ОСОБА_6 під час допиту повідомив всі відомі йому обставини, щиро покаявся та попросив вибачення у потерпілих. Стверджує, що висновки суду про часту зміну показань ОСОБА_6 не відповідають дійсності, оскільки під час судового провадження останній допитувався лише один раз, а надані ним показання під час досудового розслідування, не досліджувалися під час судового розгляду. Звертає увагу, що обвинувачений жодного разу не заперечував проти продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а стороною захисту не подавались клопотання про визнання доказів недопустимими та не оспорювались фактичні обставини кримінального правопорушення. Вказує, що судом не було надано належної оцінки поведінці ОСОБА_6 одразу після ДТП, який залишився на місці події, не намагався втекти, приховати докази чи спотворити факти, надавав пояснення працівникам поліції, погоджувався на всі процедури, в тому числі й на проведення медичного огляду, висловлював жаль та розкаяння у зв`язку із загибеллю людей. Також наголошує, що судом не було усунуто протиріччя у показаннях свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , кожен з яких зазначив, що рухався безпосередньо за автомобілем «RenaultMegane», яким керував ОСОБА_14 . Вважає, що суд повинен був критично віднестися до показань цих свідків в частині визначення швидкості руху автомобіля «ToyotaLandCruiser 200», оскільки вони спростовуються висновком експерта, більш того не встановлено їх реальне місцезнаходження до та під час ДТП, а самі свідки зазначали, що зіткнення відбулося досить швидко. Зазначає, що суд незаконно взяв до уваги показання свідка ОСОБА_20 , які відображені у протоколі слідчого експерименту, оскільки останній не допитувався під час судового розгляду. Зауважує, що судом не було надано оцінки тій обставині, що на вул. Старонаводницькій в напрямку руху від вул. Добровольчих Батальйонів до Наводницької площі, багато автомобілів виїжджають на смугу зустрічного руху, внаслідок чого подвійна суцільна смуга, що розділяє транспортні потоки протилежних напрямків є витертою та її не видно навіть за ясної сонячної погоди. Також вказує, що суд не дав оцінку тому факту, що потерпілий ОСОБА_14 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Представник потерпілого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_11 подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін. Вважає, що апеляційна скарга не містить жодного належного та допустимого підтвердження помилковості висновків суду.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. Суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, а також відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням характеру і тяжкості кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким, вчинене ОСОБА_6 у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, що спричинило загибель двох осіб;даних про особу обвинуваченого, який хоча і є таким, що не має судимості в силу ст.89 КК України, однак раніше двічі притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень проти безпеки руху та експлуатації транспорту; відсутності обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання; позиції потерпілих, які просили призначити максимальний строк покарання, суд першої інстанції обґрунтовано обрав йому покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк із призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на максимальний строк.

Отже судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Перебування потерпілого ОСОБА_14 у стані алкогольного сп`яніння під час зіткнення автомобілів не є підставою для пом`якшення ОСОБА_6 покарання, оскільки допущене потерпілим порушення правил дорожнього руху не перебувало у причинно-наслідковому зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок грубого порушення водієм ОСОБА_6 правил дорожнього руху, і саме його дії призвели до смерті двох осіб.

Підстав для пом`якшення ОСОБА_6 покарання колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність щирого каяття ОСОБА_6 у вчиненні злочину, оскільки його процесуальна позиція була пов`язана із частковим запереченням висунутого обвинувачення, відсутністю дійсних намірів, спрямованих на відшкодування спричиненої потерпілим матеріальної та моральної шкоди.

З огляду на те, що у апеляційній скарзі захисник просить лише пом`якшити покарання та не ставить питання щодо зміни вироку в частині встановлених судом першої інстанції обставин події злочину та кваліфікації дій, підстав для повторного дослідження доказів в суді апеляційної інстанції за наявним в апеляційній скарзі захисника клопотанням про повторне дослідження колегія, суддів не вбачає.

Вирішення питання апеляційним судом щодо можливості пом`якшення покарання у даному кримінальному провадженні не пов`язане з правильністю оцінки доказів судом першої інстанції, а тому не потребує їх повторного дослідження.

Колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо недостовірності показань свідків ОСОБА_18 і ОСОБА_19 , оскільки вказані свідки були безпосередніми очевидцями дорожньо-транспортної пригоди, дали в суді під присягою показання щодо обставин зіткнення транспортних засобів, зміст їхніх показань є логічним і послідовним, узгоджується з іншими дослідженими в ході судового розгляду доказами, а тому не викликає сумнівів у їх достовірності.

Також колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_20 , оскільки вказана слідча дія проведена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, відкрита стороні захисту та досліджена в судовому засіданні.

При цьому положення ст.240 КПК України, які визначають процесуальну специфіку проведення цієї слідчої дії, не містять вимоги щодо обов`язкового допиту у судовому засіданні свідка, якого було залучено до цієї слідчої дії,а тому ця обставина не є безумовною підставою для визнання цього доказу недопустимим.

На думку колегії суддів, покладені судом в основу обвинувального вироку докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними, відповідають вимогам належності та допустимості, не містять розбіжностей або суперечностей, які б могли вплинути на правильність висновку суду щодо винуватості ОСОБА_6 у висунутому обвинуваченні.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Печерського районного суду міста Києва від 05.02.2025 щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3