Справа № 303/9759/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/904/25, за апеляційною скаргою прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.12.2025.

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 08.02.2026 з визначенням застави - 100 (сто) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302800 (триста ді тисячі вісімсот) грн, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, непрацюючого, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Цією ж ухвалою, у разі внесення застави на ОСОБА_7 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та/або суду за першим викликом, не відлучатись із населеного пункту в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду, утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, повідомляти слідчого, прокурора та/або суд про зміну свого місця проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З клопотання вбачається, що СВ Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській областіобласті здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 19.11.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001194 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_7 та іншою невстановленою особою (Особа-1), у точно невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше листопада місяця 2025 року, виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з корисливих мотивів, вчинене способом, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яку незаконно переправляли через державний кордон України.

-2-

ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та іншою невстановленою органом досудового розслідування особою, достовірно знаючи, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку із військовою агресією РФ проти України, в Україні введено воєнний стан, який продовжено Указами Президента України. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підшукали особу, що мала намір незаконно перетнути державний кордон України з метою виїзду до країн Європейського Союзу, а саме: ОСОБА_10 , якому на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, обмежено виїзд за межі території України та який погодився сплатити грошові кошти за його незаконне переправлення через державний кордон України.

Після чого ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та іншою невстановленою органом досудового розслідування особою, в ході телефонної розмови з ОСОБА_10 , яка відбулася 27.11.2025 близько 23 год 50 хв, пообіцяв організувати його незаконне переправлення через державний кордон України поза пунктами пропуску із країнами Європейського Союзу, поставивши умову надання грошових коштів у розмірі 5000 доларів США у якості винагороди, та повідомивши, що з метою організації незаконного перетину державного кордону ОСОБА_10 , необхідно прибути з м. Києва до м. Мукачева.

Також, ОСОБА_8 в ході розмови з ОСОБА_11 , повідомив, що незаконний перетин державного кордону України буде здійснюватися через річку Тиса та ОСОБА_10 , здійснюватиме незаконний перетин державного кордону України у групі інших осіб.

30.11.2025 в ході телефонної розмови ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та іншою невстановленою органом досудового розслідування особою, повідомив ОСОБА_10 , про те, що з метою його організації незаконного переправлення через державний кордон України, йому необхідно у термін до 02.12.2025 прибути до м. Мукачева, зазначаючи, що дане злочинне діяння відбудеться швидко та додатково повідомить пізніше про всі маршрути руху щодо перетину кордону.

Також, з метою організації незаконно переправлення ОСОБА_10 , через державний кордон України, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та іншою невстановленою органом досудового розслідування особою, вигадали для нього легенду, відповідно до якої ОСОБА_10 записав ОСОБА_8 у телефоні своєю дівчиною та вів з ним спілкування на теми сімейного життя. Надалі, від ОСОБА_8 контакт « ОСОБА_12 », надійшло смс-повідомлення із зазначенням адреси, куди ОСОБА_10 має приїхати після прибуття до м. Мукачева, а саме АДРЕСА_2 для незаконного переправлення через державний кордон. При цьому, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та іншою невстановленою органом досудового розслідування особою, надав вказівку щодо необхідності виходу на залізничній станції м. Мукачева з першого вагону поїзду та швидко рухатись у сторону виходу, з метою недопущення виявлення останнього правоохоронними органами, зазначаючи, що на ОСОБА_10 , буде очікувати автомобіль, який доставить його до місця очікування незаконного перетину.

Надалі, 02.12.2025 о 23 год 55 хв ОСОБА_10 , на виконання злочинного плану, з незаконного переправлення через державний кордон, розробленого ОСОБА_8 , діючого за попередньою змовою з ОСОБА_9 та іншою невстановленою органом

-3-

досудового розслідування особою, прибув до залізничного вокзалу в м. Мукачево, де на нього очікував автомобіль марки «Skoda Fabia» червоного кольору під керуванням невстановленої особи. ОСОБА_10 сів у салон даного авто та вони розпочали рух, при в`їзді у м. Хуст водій транспортного засобу марки «Skoda Fabia» червоного кольору зупинився та надав вказівку ОСОБА_10 виходити та очікувати подальших вказівок.

Після чого, ОСОБА_10 зателефонував особі під записом « ОСОБА_12 » та повідомив, що через декілька хвилин підійде до нього. Через деякий час до ОСОБА_10 прибув транспортний засіб марки «Міні Купер», під керуванням ОСОБА_7 , який надав вказівку останньому сідати в салон даного автомобіля та розпочав рух. Через деякий час ОСОБА_7 на транспортному засобі марки «Міні Купер» доставив ОСОБА_10 , до власного домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та повідомив його, що у даному будинку він буде очікувати на незаконне переправлення через державний кордон України.

Через деякий час за адресою АДРЕСА_1 , прибув ОСОБА_8 , який запевнив в успішності організації переправлення ОСОБА_10 , та здійснив перевірку його речей після чого висунув вимогу у наданні грошових коштів у загальній сумі 5000 доларів США та повідомив, що переправлення через прикордоння відбуватиметься у найближчий час, зазначаючи що особа яка доставила його до вищевказаної адреси - ОСОБА_7 , забезпечить його всіма необхідними продуктами харчуваннями.

03.12.2025 близько 18 год 20 хв ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та іншою невстановленою органом досудового розслідування особою, повідомив ОСОБА_10 проте, що виникли певні проблеми щодо його незаконного переправлення та дана злочинна діяльність буде відбуватиметься найближчим часом.

З метою заспокоєння ОСОБА_10 щодо тривалості його переправлення, ОСОБА_7 повідомив останнього, що ОСОБА_8 вже тривалий час займається даним діянням, і що останній може не сумніватись у його успішності.

05.12.2025 близько 15 год ОСОБА_7 , на транспортному засобі марки «Міні Купер» доставив до будинку АДРЕСА_1 невідому особу чоловічої статі, віком близько 25-30 років на ім`я ОСОБА_13 , у ході спілкування з яким останній повідомив ОСОБА_10 , що його доставили з м. Харків до даного будинку з метою подальшого переправлення через державний кордон України, за грошову винагороду у розмірі 13000 доларів США.

07.12.2025 близько 21 год 30 хв, до помешкання де ОСОБА_10 очікував на незаконне переправлення, прибули ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які повідомили, що їдуть подивитись маршут руху задля незаконного переправлення ОСОБА_10 , та у разі успішності ОСОБА_7 має повернутись за ОСОБА_10 , та доставити його до місця прикордоння. Через деякий час ОСОБА_7 повернувся на транспортному засобі марки «Міні Купер» та наказав ОСОБА_13 , якого попередньо поселив за адресою м. Хуст, вул. Братів Реваїв, 16, виходити та сідати до даного авто. Після чого ОСОБА_10 стало відомо, що дана особа вже здійснила незаконний перетин державного кордону.

Після чого, 10.12.2025 близько 22 год 40 хв, за адресою м. Хуст, вул. Братів Реваїв, 16 прибув ОСОБА_7 , який діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та іншою невстановленою органом досудового розслідування особою, надав ОСОБА_10 вказівку сідати до транспортного засобу «Міні Купер», після чого вони почали рух у невідомому напрямку та останніх о 23 год 45 хв 10.12.2025 було зупинено правоохоронними органами.

10.12.2025 о 23 год 45 хв ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

-4-

Обґрунтовуючи клопотання старший слідчий СВ Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 07 до 09 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 03 років із конфіскацією майна, у зв`язку з чим наявні ризики, передбачені п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 , усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення його вини, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. З урахуванням наведеного слідчий вважав, що більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя ухвалу мотивувала тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 03 років із конфіскацією майна та існуванням ризиків, передбачених п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначила ОСОБА_7 заставу в розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, дійшовши висновку про наявність у даному випадку виключного випадку, яка на думку слідчого судді у разі її внесення є необхідною і достатньою для забезпечення виконання покладених на підозрюваного обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді від 12.12.2025 скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів з визначенням розміру застави 3000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_7 підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: протоколом допиту свідка, протоколами впізнання осіб за фотознімками, та іншими зібраними доказами у їх сукупності. Злочин передбачений ч. 3 ст. 332 КК України є умисним тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльність на строк до трьох років з конфіскацією майна. У кримінальному провадженні на даний часне невстановлені та не допитані всі особи щодо обставин, що мають доказове значення у даному провадженні, а тому строна обвинувачення не виключає можливості, що ОСОБА_7 безпосередньо чи за посередництва інших осіб з метою уникненя кримінальної відповідальності буде незаконно впливати на вказаних осіб та інших учасників кримінального провадження, а також вчинить спроби знищити, спотворити речі, що можуть мати доказове значення і якими на даний час не володіє сторона обвинувачення. З метою запобігання вчинити підозрюваним ОСОБА_7 будь-якої з вищеописаних дій, виникла необхідність у затосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме обрання йому найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи підозрюваного. При обранні зпобіжного

-5-

заходу та визначенні застави прокурор просиь врахувати вимоги п. 3 с. 5 ст. 185 КПК України та в разі внесення підозрюваним застави покласти на нього обов`язки передбачні вимогами ч. 5 ст. 194 КПК України.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного та його захисника, неявка яких з урахуванням положень ст. 405, 422 КПК України не перешкоджає її розгляду. При цьому враховується, що вказані осоюби належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, заяв чи клопотань про відкладення розгляду судового провадження не подавали.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

У порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків

-6-

підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотрималася вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи клопотання, слідчий суддя належно дослідила та перевірила наведені в ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків, які, власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування підозрюваній особі запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що СВ Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській областіобласті здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 19.11.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001194 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

10.12.2025 о 23 год 45 хв ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 12.12.2025 за клопотанням старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначено заставу - 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 302800 (триста дві тисячі вісімсот) грн.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

-7-

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад три роки.

Як встановила слідчий суддя, і це підтверджується матеріалами судового провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років та яке відноситься до категорії тяжких, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, незаконно вливати на свідків у даному кримінальному провадженні, що свідчить про наявність існування ризиків, передбачених п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, доведена прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, мотив та спосіб його вчинення, існуючі в даному провадженні ризики, особу підозрюваного, апеляційний суд приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції була доведена неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, що у своїй ухвалі при застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу обґрунтовано прийняла до уваги слідчий суддя.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора на предмет законності та вмотивованості ухвали слідчого судді щодо ОСОБА_7 в частині визначення розміру застави, колегія суддів звертає увагу на таке.

За змістом ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину складає від 20 до 80 розмірів

-8-

прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і тільки у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя, визначаючи щодо ОСОБА_7 розмір застави, в повній мірі врахувала вказані норми закону.

Поряд з тим, викладені прокурором в апеляційній скарзі посилання щодо необхідності визначення підозрюваному ОСОБА_7 застави не менше 3000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб задоволенню не підлягають.

При цьому колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якого розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (частина 5 статті 132 КПК).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 КПК України, якщо після подання клопотання про застосування запобіжного заходу слідчому, прокурору стали відомі інші обставини, що можуть вплинути на вирішення судом питання про застосування запобіжного заходу, він зобов`язаний доповнити або змінити клопотання, або замінити його новим клопотанням.

Відтак, при прийнятті рішення колегія суддів враховує те, що передбачених ч. 2 ст. 185 КПК України доповнень, змін до клопотання, або заміну його новим клопотанням, матеріали судового провадження щодо ОСОБА_7 не містять.

Поряд з тим слідчий у клопотанні не навів будь-яких обґрунтованих даних про наявність у ОСОБА_7 великих прибутків внаслідок діяльності, яка поставлена йому у провину, грошових заощаджень, наявності у власності його або членів сім`ї цінного майна, таким чином, слідчий та прокурор не надали суду доказів того, що майновий стан ОСОБА_7 станом на день застосування запобіжного заходу дозволяє застосувати до підозрюваного розмір застави, який значно перевищує встановлені законом розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з тим, згідно вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, відповідно до яких, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів уважає, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Із статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, в цілому, та її 3 пункту, зокрема, випливає, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (пункт 42 рішення ЄСПЛ у справі Musuc v. Moldova від 06.11.2007, заява №. 42440/06, та пункт 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12.04.2009, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (пункт 79 рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain).

-9-

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: (1) обставини кримінального правопорушення; (2) особливий характер справи; (3) майновий стан підозрюваного; (4) його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; (5) масштаб його фінансових операцій; (6) даних про особу підозрюваного; (7) встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК; (8) «професійне середовище» підозрюваного; (9) помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин (10) шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Згідно матеріалів судового провадження встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні діянь, які відносяться до тяжкого злочину.

При оцінці майнового стану підозрюваного ОСОБА_7 колегія суддів враховує, вказані вище дані, з яких не вбачається доказів того, що від злочинної діяльності останній отримував значний дохід, так і відсутність в матеріалах судового провадження будь-яких інших даних про наявність у власності підозрюваного цінного майна чи інших активів.

При цьому, як під час розгляду клопотання слідчим суддею, так і при апеляційному розгляді, прокурором інших належних доказів, заперечень чи нових відомостей щодо зазначеної вище інформації не надано. У тому числі прокурор не посилався на наявність доказів, які б з певною вірогідністю свідчили про розмір саме незаконно отриманих ОСОБА_7 коштів або іншого майна від злочинної діяльності (розмір прибутку).

На переконання колегії суддів, визначений слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_7 розмір застави - 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є таким, що співвідноситься з даними про особу підозрюваного, обставинами кримінального правопорушення, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним у ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, згідно яких розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного та підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного, колегія суддів не вбачає.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог статей 177, 178, 182, 183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

-10-

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Мукачіської окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.12.2025 щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді