В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.09.2025 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 461/7066/25, внесеному 17 серпня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001443, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, військовозобов`язаного, утриманців не маючого, не депутата, не інваліда, не адвоката, не нотаріуса, не працюючого, без зареєстрованого місця проживання, останнє фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого 04.09.2025 вироком Галицького районного суду міста Львова за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді штрафу в сумі 850 гривень,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

де сторонами кримінального провадження є:

зі сторони обвинувачення - прокурор ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту

обвинувачений ОСОБА_5 ,

за участю прокурора та обвинуваченого,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час, місці та спосіб, але не пізніше 16.08.2025 року, придбав ніж кастет, який відноситься до категорії холодної зброї ударно-дробильної дії, та в подальшому незаконно носив його при собі. 16.08.2025 року , приблизно о 18 годині 30 хвилин, в установленому законом порядку, під час проведення огляду місця події, за адресою: м. Львів, вул. Лесі Українки, 7, працівниками поліції виявлено та вилучено ніж-кастет, який згідно висновку експерта є холодною зброєю ударно-дробильної дії та яку ОСОБА_5 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, без передбаченого законом дозволу, носив при собі, за поясом штанів.

Таким чином, ОСОБА_5 , вчинив носіння холодної зброї (кастету) без передбаченого законом дозволу, тобто кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 2 ст. 263 КК України.

Будучи допитаним в якості обвинуваченого ОСОБА_5 свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро покаявся та підтвердив обставини, вказані вище, щодо часу, місця, мети, способу вчинення, додатково пояснив, що вилучений у нього кастет він знайшов за два три дні до того, як він був у нього вилучений. Кастет він зберігав і носив з собою, оскільки мав на меті його продати, оскільки перебуває у скрутному матеріальному становищі. Шкодує про вчинене, обіцяв в подальшому не вчиняти правопорушень, стверджуючи, що він зробив для себе належні висновки.

За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 .

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 263 КК України, оскільки він вчинив носіння холодної зброї (кастету) без передбаченого законом дозволу.

В судових дебатах прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у вигляді двох років обмеження волі із застосуванням іспитового строку та стягнути з нього процесуальні витрати по справі.

Під час виступу в судових дебатах обвинувачений наголосив суду на тому, що він щиро кається у вчиненому та зробив для себе належні висновки.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , на підставі ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості злочину який здійснив обвинувачений ОСОБА_5 , який згідно із ст.12 КК України, є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше судимий, офіційно не працевлаштований, не одружений, не має постійного місця проживання, а також те, що обвинувачений хронічними захворюваннями не страждає; на обліку в реєстрі психіатричних хворих не перебуває, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; щиро розкаюється у вчиненому та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що є обставинами, які пом`якшують покарання; обтяжуючих вину обставин не встановлено; - відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії у вигляді обмеження волі. Саме такий вид покарання та його розмір - на строк два роки з урахуванням вчиненого - є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових злочинів, інший, більш м`який вид покарання, з урахуванням особи засудженого, не відповідатиме меті покарання.

Проте, за умовами ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тому з урахуванням особи обвинуваченого, який щиро кається та просить вибачення за вчинений злочин, та співставляючи суть того, що вилучено в обвинуваченого із можливістю реального відбуття покарання на строк два роки, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_5 на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробовуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку (одного року) не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього, відповідно до ст.76 КК України, обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Вказані обов`язки відповідно до ступеня тяжкості злочину та винної особи будуть необхідними та достатніми для його виправлення.

Ухвалюючи вирок, суд відповідно до ст.368 КПК України зобов`язаний вирішити питання щодо того, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Крім цього, суд встановив, що обвинувачений засуджений вироком Галицького районного суду м. Львова від 04 вересня 2025 року за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

За вказаним вироком покарання не виконано, штраф не сплачений.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Запобіжний захід по справі не обирався.

Арешт накладений слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова 19.08.2025 року (справа №463/7718/25) на металевий предмет, ззовні схожий на кастет підлягає скасуванню.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати згідно ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , від відбування призначеного покарання у вигляді обмеження волі з встановленням іспитового строку 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України вирок Галицького районного суду м. Львова від 04 вересня 2025 року виконується самостійно.

Речові докази:

-ніж - кастет, який переданий на зберігання до камери зберігання зброї та боєприпасів ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області знищити;

-диски формату DVD-R залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в користь держави судові витрати за проведення експертизи (висновок експерта №СЕ-19/114-25/20048-ХЗ від 25 серпня 2025 року) в розмірі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Арешт накладений слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова 19.08.2025 року (справа №463/7718/25) на металевий предмет, ззовні схожий на кастет скасувати.

Вирок суду може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом 30 днів з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано або змінено, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_6