Справа № 298/1283/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.10.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників-адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/740/25, за апеляційною скаргою начальника Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 01.10.2025.

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 2 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 27.11.2025 включно, з визначенням застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Тур`я Ремета Перечинського району Закарпатської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , одруженого, із середньою спеціальною освітою, водія у Перечинській міській раді, несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про яке 29.09.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000197.

Цією ж ухвалою, у разі внесення застави на ОСОБА_6 покладено обов`язки: прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження, на визначений ними час; не відлучатися за межі Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у кримінальному провадженні № 0000197 від 29.09.2025; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду закордон, інші документи, що дають право на виїзд з України, у разі їх наявності.

З клопотання вбачається, що СВ ВП № 2 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені відомості, про яке 29.09.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000197 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

-2-

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та іншими невстановленими на даний час органом досудового розслідування особами, виник злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з корисливих мотивів.

ОСОБА_6 спільно зі ОСОБА_10 та невстановленими досудовим розслідуванням особами на ім`я ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , розробили злочинну схему, відповідно до якої, вони підводять до встановленого місця, неподалік державного кордону України з Словацькою Республікою, особу або осіб призовного віку віком від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, та за обумовлену грошову винагороду, надають поради та вказівки, зокрема вказують точний напрямок руху через державний кордон України поза межами пунктів пропуску, за що особи призовного віку передають їм грошову винагороду.

На початку вересня 2025 року, більш точної дати не встановлено, у ОСОБА_13 виник умисел у незаконному перетині державного кордону, поза пунктами пропуску, за допомогою дружини ОСОБА_14 , яка перебуває в Іспанії та передала особі на ім`я ОСОБА_15 (чотирнадцять тисяч п`ятсот) євро, який шляхом надання вказівок, порад, а також підшукуванням виконавців, повинен був здійснити його доставку до державного кордону України, з метою незаконного переправлення через кордон поза пунктом пропуску.

Виконюючи раніше надані вказівки особи на ім`я ОСОБА_11 , ОСОБА_6 зконтактував ОСОБА_13 з мешканцем Закарпатської області на ім`я ОСОБА_12 , який у подальшому координував організацію незаконного переправлення ОСОБА_13 через державний кордон України.

29.09.2025 приблизно о 15 год, перебуваючи на орендованій квартирі в м. Ужгороді, ОСОБА_13 отримав смс-повідомлення від ОСОБА_12 про те, що у 16 год по нього приїдуть.

Того ж дня, приблизно о 16 год, до під`їзду орендованої квартири приїхав ОСОБА_6 на автомобілі марки «Шевроле» моделі «Авео», д. н. з. НОМЕР_1 , зустрів ОСОБА_13 та почав рух у напрямку с-ща Великий Березний, під час якого об`їхав блок-пости в с. Оноківці, м. Перечин, після чого надав вказівки та пояснив ОСОБА_13 як у пішому порядку обійти блок-пост в с. Дубриничі, та зустрів останнього у завчасно обумовленому місці, продовжуючи рух до с-ща Великий Березний.

Закінчивши відведену йому роль, ОСОБА_6 довіз ОСОБА_13 до с-ща Великий Березний, де передав останнього ОСОБА_10 , який повинен був займатись подальшим супроводом та переправленням ОСОБА_13 через державний кордон України поза пунктами пропуску, після чого покинув межі с-ща Великий Березний.

29.09.2025 ОСОБА_6 затриманий у порядку ст. 208 КПК України, а 30.09.2025 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 07 до 09 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 03 років із конфіскацією майна, у зв`язку з чим наявні ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити речі і документи, що мають істотне значення для встановлення всіх обставин вчиненого

-3-

злочину, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити те, у якому підозрюється. З урахуванням наведеного слідчий вважав, що більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя ухвалу мотивувала тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років із конфіскацією майна, а ризики, на які посилається слідчий у клопотанні, зокрема передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є наявними. У зв`язку з чим, слідчий суддя дійшла висновку про те, що слідчим та прокурором доведено необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, врахувавши характер та ступінь тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визначила ОСОБА_6 заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 грн, яка на переконання слідчого судді є достатньою для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді від 01.10.2025 скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі не менше 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Погоджуючись із висновками слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурор вказує на те, що визначений ОСОБА_6 розмір застави є недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання встановленим ризикам. Характер та обставини злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , його роль у вчиненні цього злочину, а також ступінь корисливого мотиву та суспільний інтерес, дані про його особу (раніше притягувався до кримінальної відповідальності) свідчать про доведеність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КУпАП, які є неспіврозмірними з розміром визначеної застави та дають підстави для визначення застави у розмірі понад 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник-адвокат ОСОБА_7 вказує на її безпідставність й необгрунтвоаність з огляду на необгрунованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри, недоведеності існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Поряд з тим, захисник вважає, що рішення слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законним й обгрунтвоаним, а визначений підозрюваному рзмір застави є достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки та запобігання встановленим ризикам. Саме з урахуванням характеру та обставин злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , роль останнього у його вчиненні, а також ступнь корисливого мотиву й суспільний резонанс, давали підстави слідчому судді для визначення застави, яка не перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Просить ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

-4-

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора на підтримання апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників-адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про безпідставність апеляційної скарги та обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Цим вимогам кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді від 01.10.2025 відповідає не в повній мірі.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що СВ ВП № 2 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені відомості, про яке 29.09.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000197 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

29.09.2025 ОСОБА_6 затриманий у порядку ст. 208 КПК України, а 30.09.2025 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 01.10.2025 за клопотанням слідчого СВ ВП № 2 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області щодо ОСОБА_6 обрано запобіжний захід - тримання під вартою на строк до 27.11.2025 включно та визначено заставу - 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, при вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_6 відповідає фактичним обставинам справи і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка, який ніким із учасників провадження не оспорюється.

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

-5-

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.

Як встановив слідчий суддя, і це підтверджується матеріалами провадження, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від ід семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років із конфіскацією майна, перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні, що свідчить про наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, доведена прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, мотив та спосіб його вчинення, існуючі в даному провадженні ризики, особу підозрюваного, апеляційний суд приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції була повністю доведена неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, що в своїй ухвалі при застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу обґрунтовано прийняв до уваги слідчий суддя.

Разом з тим, апеляційний суд вважає частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що визначений слідчим суддею розмір застави, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

За приписами ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

-6-

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд бере до уваги те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, під час дії в Україні воєнного стані. Даному злочину притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, його тяжкість може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу

Окрім повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого, ч. 3 ст. 332 КК України, його тяжкість та суспільний резонанс, свідчать про реальне існування ризику того, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі доведеності його вини, може вдатись до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Також, будучи обізнаним про осіб, які були свідками та яким відомі обставини вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_6 може впливати на них, а також на осіб, які будуть встановлені та показання яких матимуть суттєве значення для неупередженого досудового розслідування.

При цьому апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, п. 51 у справі «Летелье проти Франції» (рішення від 26.06.1991) про те, що «суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправдане попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований в світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку в наслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна рахувати виправданим, тільки, якщо маються підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно знаходиться під загрозою».

Колегія суддів також враховує суспільний резонанс даного кримінального провадження і вважає, що існують підстави вважати, що звільнення затриманого може реально порушить публічний порядок.

З огляду на те, що ОСОБА_6 підозрюється в тяжкому кримінальному правопорушенні (ч. 3 ст. 332 КК України), вчиненому з корисливим мотивом, стороною обвинувачення було порушено питання про необхідність визначення застави в розмірі, який перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, на переконання колегії суддів, визначений слідчим суддею щодо підозрюваного ОСОБА_6 розмір застави 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є таким, що не співвідноситься з даними про особу підозрюваного ОСОБА_6 , обставинами кримінального правопорушення, його тяжкістю та особливою суспільною небезпечністю, а тому не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним у ч. 4 ст. 182 КПК України, згідно яких розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

-7-

При цьому колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Визначаючи розмір застави, апеляційний суд бере до уваги обставини, встановлені ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Тому, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, його високого ступеня суспільної небезпеки, зумовленого введенням в Україні воєнного стану, наявністю корисливого мотиву, а також особи підозрюваного ОСОБА_6 , який, окрім іншого, раніше притягався до кримінальної відповідальності, апеляційний суд погоджується, що застава - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не здатна забезпечити виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків, а тому слід визначити заставу, у максимальному розмірі, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 80 (всісмдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки такий розмір застави буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Такий розмір застави, апеляційний суд вважає справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного.

Викладені прокурором в апеляційній скарзі посилання щодо необхідності визначення підозрюваному застави в розмірі який перевищує 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатниз осіб не знайшли своє підтвердження, а тому задоволенню не підлягають з таких підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що звертаючись до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий за погодженням з прокурором, не вказував про необхідність визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу ОСОБА_6 , як і не вказував про виключність випадку у розумінні положень ч. 5 ст. 182 КПК України. Разом з тим, в апеляційній скарзі прокурор вже зазначив про необхідність визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу ОСОБА_6 якиц перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому прокурор не надав доказів на підтвердження майнового стану підозрюваного, який зумовлював би здатність останнього сплатити заставу саме у такому розмірі.

Проте, відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 КПК України, якщо після подання клопотання про застосування запобіжного заходу слідчому, прокурору стали відомі інші обставини, що можуть вплинути на вирішення судом питання про застосування запобіжного заходу, він зобов`язаний доповнити або змінити клопотання, або замінити його новим клопотанням.

Відтак, при прийнятті рішення колегія суддів ураховує, що передбачених ч. 2 ст. 185 КПК України доповнень, змін до клопотання, або заміну його новим клопотанням, матеріали провадження щодо ОСОБА_6 не містять, а наведені в апеляційній скарзі прокурором доводи, в тому числі тяжкість та особлива суспільна небезпечність

-8-

кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , враховуються апеляційним судом, однак не можуть бути беззаперечними обставинами, які дають підстави для визначення ОСОБА_6 застави у розмірі, який перевищує 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін;2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При таких обставинах, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням апеляційним судом нової.

Приймаючи рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б спростовували доводи клопотання про необхідність тримання підозрюваного під вартою та визначення розміру застави, а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу начальника Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 01.10.2025 щодо ОСОБА_9 скасувати.

Клопотання слідчого СВ ВП № 2 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Обрати відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Тур`я Ремета Перечинського району Закарпатської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , одруженого, із середньою спеціальною освітою, водія у Перечинській міській раді, несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк тримання ОСОБА_6 під вартою встановити до 27.11.2025 включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_6 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження, на визначений ними час; не відлучатися за межі Закарпатської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

-9-

повідомляти слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у кримінальному провадженні № 0000197 від 29.09.2025; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Організацію виконання ухвали доручити начальнику Великоберезнянського віддіу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді