УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Слідча суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , слідчого: ОСОБА_3 , прокурора: ОСОБА_4 (в режимі відеоконференцзв`язку), підозрюваного: ОСОБА_5 , захисника підозрюваного: ОСОБА_6 (в режимі відеоконференцзв`язку), розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_7 , погоджене процесуальним прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за № 0000157 від 09.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, та додані до нього матеріали відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який перебував на посаді кулеметника другого стрілецького відділення другого стрілецького взводу другої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , солдата, проживаючого за адресою:, АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В провадження слідчої судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 надійшло вищевказане клопотання, яке обґрунтоване наступним..

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР м. Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000157 від 09.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.06.2022 № 132, солдата ОСОБА_5 призначено на посаду кулеметника другого стрілецького відділення другого стрілецького взводу другої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 та він вважається таким посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_8 від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_8 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Відповідно до довідки КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» ЗМР ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні з 27.08.2023 до 05.09.2023.

У зв`язку з закінченням лікування ОСОБА_5 був зобов`язаний 06.09.2023 прибути до місця служби, а саме до місця тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 , які на той час дислокувались у населеному пункті АДРЕСА_2 .

Однак, будучи обізнаним про цей обов`язок, ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не з`явився до вказаного місця служби у визначену дату.

Таким чином, 06.09.2023, солдат ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від проходження військової служби, не з`явився на службу з лікувального закладу до місця тимчасової дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 , які на той час дислокувались у населеному пункті АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцеперебування до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв.

Таким чином, ОСОБА_5 за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст. 408 КК України, а саме дезертирство, тобто нез`явлення на службу з лікувального закладу, з метою ухилення від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

15.12.2025 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

15.12.2025 повідомлення про підозру ОСОБА_5 та повістки про виклик на 19,20,22 грудня 2025 року на 10:00 год. до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ) були направлені поштовим відправленням за місцем проживання підозрюваного, до військової частини у якій останній проходить військову службу.

15.12.2025 направлено доручення до центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги з метою залучення захисника, з метою забезпечення законних прав та інтересів підозрюваного, якому того ж дня вручено письмове повідомлення про підозру.

19,20,22 грудня 2025 року ОСОБА_5 за викликом приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ) не з`явився, про причини неявки не повідомив.

23.12.2025 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук, на підставі ст. 281 КПК України, оскільки підозрюваний переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження невідоме.

Для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного.

Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

- вчиняти нове кримінальне правопорушення або продовжити вчиняти інкриміноване правопорушення.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

04.02.2025 р. його місце перебування встановлено та на підставі ухвали суду доставлено до суду для розгляду даного клопотання слідчого.

На підставі вищевикладеного, слідчий просить обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави в межах строку досудового розслідування.

У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання у повному обсязі та послався на обставини, які були викладені в клопотанні.

Прокурор в судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання, просив врахувати, що підозрюваний вже притягався до кримінальної відповідальності за дезертирство.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник заперечували відносно цього клопотання, вважають ризики не доведені. Наголошували, що підозрюваний не переховувався від слідства. Також підозрюваний пояснив, що в 2024 р. він був засуджений вироком суду, за яким відбував призначене покарання у вигляді арешту на гауптвахті. Підозрюваний пояснив, що слідчий був обізнаний щодо його місця перебування, оскільки він перебував з ним на телефонному зв`язку. Наразі він бажає продовжувати військову службу, навіть знайшов військову частину, яка надала письмову згоду на проходження ним військової служби в цій військовій частині.

Вислухавши пояснення слідчого, думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, слідча суддя дійшла висновку, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000157 від 09.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, скоєного при вищезазначених обставин.

15.12.2025 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

15.12.2025 повідомлення про підозру ОСОБА_5 та повістки про виклик на 19,20,22 грудня 2025 року на 10:00 год. до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ) були направлені поштовим відправленням за місцем проживання підозрюваного, до військової частини у якій останній проходить військову службу.

В матеріалах справи відсутні відомості, що він отримував вищевказану підозру та повістки про виклик до слідчого.

23.12.2025 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук, на підставі ст. 281 КПК України, оскільки підозрюваний переховується від органів слідства.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.12.2025 р. надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 для приводу його для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього.

04.02.2026 р. ОСОБА_5 на підставі вищевказаної ухвали фактично затримано та цього ж дня доставлено до суду для участі в розгляді цього клопотання.

Постановою слідчого від 04.02.2026 р. відновлено досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, яке на час розшуку підозрюваного було зупинене.

Підозрюваному ОСОБА_5 завчасно вручені під розпис, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, а також копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 7 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Відповідно до пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182).

В іншому своєму рішенні Суд наголосив (справа "Чеботарь проти Молдови" від 13.02.2008 р.), що "для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданим у відповідності до ст.5 п.1 (с), поліція не повинна мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Так само не обов`язково, щоб затриманій особі в подальшому було пред`явлено обвинувачення або ця особа постала перед судом. Метою попереднього утримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яка повинна підтвердити або розвіяти підозри, що є підставою для затримання. При цьому, обґрунтована підозра є важливою гарантією від свавільного тримання під вартою або затримання особи".

Отже на досудовому розслідуванні встановлення обґрунтованості підозри оцінюється в сукупності наданих слідчим матеріалів та їх переконливості у тому, що підозрювана особа могла вчинити інкримінований їй злочин.

На підтвердження обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчим надано копії: матеріалів службового розслідування, протоколів допиту свідків, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, інші матеріали кримінального провадження у своїй сукупності.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_5 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. На думку слідчого судді, слідчим надані вагомі докази на підтвердження наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_5 , який є військовослужбовцем (по мобілізації), підозрюється у скоєнні особливо тяжкого, військового злочину в умовах війни, за який ч. 4 ст. 408 КК України, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року (п. 36) ЄСПЛ вказав, «…Суд зазначає, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Однак, Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою (див. рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» (Іlijkov v. Bulgaria), заява № 33977/96, пункти 80-81, рішення від 26 липня 2001 року)…».

Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2024 р. у справі № 332/4069/23 (в ЄРДР за № 0000089 від 26.04.2023) ОСОБА_5 був засуджений за ч. 4 ст. 407 КК України до 6 місяців гауптвахти. З вироку суду вбачається, що ОСОБА_5 був присутнім під час розгляду справи, яка розглядалась також за участі прокурора із Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, якою здійснюються процесуальне керівництво і у кримінальному провадженні № 0000157. Також ТУ ДБР у м. Мелітополі (з дислокацією у м. Запоріжжі) в межах кримінального провадження № 0000089 здійснювався привід ОСОБА_5 в судове засідання по зазначеному кримінальному провадженні. Як зазначалося слідчою суддею вище, відомостей, що ОСОБА_5 отримував виклики про явку до слідчого судді та умисно ухилявся від явки до них в матеріалах клопотання відсутні. Дані обставини свідчать, про те, що Запорізька спеціалізована прокуратура у сфері оборони Східного регіону та ТУ ДБР у м. Мелітополі (з дислокацією у м. Запоріжжі) протягом 2023 р.-2025 р. були обізнані щодо місця перебування ОСОБА_5 та його контактів для зв`язку з ним. Відомостей, що ОСОБА_5 не відбув призначене судом йому покарання, в матеріалах клопотання відсутні.

Листом військової частини НОМЕР_2 від 03.02.2026 р. надано згоду на проходження військовослужбовцем ОСОБА_5 військової служби в цій частині.

З огляду на вищевказане, слідча суддя дійшла висновку, що слідчим не доведені заявлені ним ризики, що підозрюваний буде переховуватися від слідства та суду і незаконно впливати на свідків у справі.

Враховуючи бажання підозрюваного ОСОБА_5 продовжити військову службу та вжиті ним заходи задля цього, зокрема наявність актуальної письмової згоди військової частини на проходження в ній підозрюваним військової служби, слідча судді вважає, що наразі також необґрунтований слідчим ризик вчинення підозрюваним нового злочину.

Таким чином, слідча суддя, враховуючи особу підозрюваного, його намір продовжити наразі військову службу, недоведеність заявлених слідчим ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дійшла висновку про відмову в задоволенні даного клопотання слідчого, в зв`язку з необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 3, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 194, 196,309 КПК України слідча суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_7 , погоджене процесуальним прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за № 0000157 від 09.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_5 , - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду. .

Слідчий суддя: ОСОБА_1