Справа № 740/6947/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/133/26
Категорія - про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

15 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

засудженої ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, одночасно в режимі відео конференції із Миколаївським апеляційним судом, провадження в порядку виконання вироку суду за апеляційною скаргою прокурора Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні подання Ніжинського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області про скасування звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці та мешканці АДРЕСА_1 , непрацюючій, одруженій, яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей, засудженій вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 грудня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підстав ст. ст. 75, 76 КК України звільненій від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, за умови виконання покладених на неї обов`язків.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд вказав на те, що оскільки визначений засудженій ОСОБА_7 вироком суду іспитовий на час судового розгляду подання закінчився, тому вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої для відбування призначеного покарання поза межами іспитового строку суперечитиме вимогам законодавства.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду про відмову у задоволенні подання органу пробації скасувати, за результатами апеляційного розгляду постановити нову ухвалу, якою подання Ніжинського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області про направлення звільненої від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком, щодо засудженої ОСОБА_7 задовольнити.

Аргументує тим, що з липня 2024 року засуджена ОСОБА_7 не з`являлась для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, отже звернення з відповідним поданням про скасування іспитового строку є обґрунтованим, адже ОСОБА_7 не виконала обов`язки, покладені на неї вироком суду.

Підставою для відмови у задоволенні подання органу пробації суд вказав те, що іспитовий строк, призначений засудженій, сплив, а можливість вирішувати питання про скасування звільнення та направлення засудженої особи для відбування призначеного покарання поза межами іспитового строку законодавством не передбачена.

На думку прокурора, вказана судом підстава для відмови у задоволенні обґрунтованого подання органу пробації, з огляду на допущені засудженою неявки на реєстрацію, перебування її у розшуку, свідчить про незаконність та необгрунтованість судового рішення.

Незважаючи на чітке розуміння необхідності виконання покладених судом обов`язків, ОСОБА_7 допустила їх порушення, не з`являється на реєстрацію без поважних причин протягом тривалого часу, перебуває у розшуку в органі пробації.

Виходячи із аналізу норм ст. 78 КК України та ч. 2 ст. 165 КВК України, підставою для звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням або скасування звільнення та направлення засудженого для відбування покарання, призначеного вироком суду, є комплекс елементів, наявність яких свідчить про можливість прийняття того чи іншого рішення судом.

При цьому, вказані норми Закону взагалі не містять посилання на те, що лише в межах іспитового строку судом може бути прийнято рішення про скасування звільнення від призначеного покарання та направлення засудженого для відбування покарання.

Більш того, у ч. 1 ст. 78 КК України законодавцем чітко визначено, що особа звільняється від покарання не автоматично, а судом після спливу іспитового строку, і лише якщо виконає покладені на нього обов`язки та не вчинить нове кримінальне правопорушення.

Отже, законодавець вказує на можливість застосування протилежного негативного наслідку у випадку невиконання обов`язків, покладених судом, систематичного вчинення адміністративних правопорушень або вчинення нового кримінального правопорушення.

Вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку при тлумаченні норм ст. 78 КК України про неможливість скасування звільнення та направлення засудженої для відбування покарання, призначеного їй вироком суду, після закінчення іспитового строку. Такий підхід суду ставить під сумнів обов`язковість виконання рішень судів, що набрали законної сили, та демонструє суспільству відсутність наслідків за їх невиконання.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, як таку, що суперечить нормам кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки особа звільняється від відбування покарання не тому, що закінчився визначений судом іспитовий строк, а виключно у випадку, якщо в цей строк засуджений виконав покладені на нього судом обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, а судом беззаперечно було встановлено, що ОСОБА_7 не виконала жодного обов`язку, а тому суд не мав підстав для відмови у задоволенні подання органу пробації, засуджену ОСОБА_7 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора. Вказуючи, що у прокурора до неї упереджене ставлення, вона з`являлася на реєстрацію півроку, потім працевлаштувалася в м. Києві, звідки один раз її не відпустили з роботи, інший раз вона не змогла виїхати з м. Києва, у неї був телефон працівника органу пробації, яка в телефонній розмові повідомила, що за неявку її посадять, через це вона боялася повертатися додому, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, матеріали особової справи № 10/2024, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області 27 грудня 2023 року ОСОБА_7 була засуджена за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 була звільнена від відбування призначеного вироком суду покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік, за умови виконання обов`язків, визначених ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно з ч. 3 ст. 164 КВК України, звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України несприятливий наслідок направлення засудженого для відбування покарання настає в двох випадках. Перший коли засуджений в період проходження іспитового строку не виконує покладених одного чи кількох обов`язків. Другий якщо засуджений протягом іспитового строку систематично (три і більше рази) вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення, види яких, передбачені ст. 24 КУпАП.

01 лютого 2024 року вирок суду надійшов на виконання Ніжинському РВ філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області.

08 лютого 2024 року ОСОБА_7 поставлена на облік, ознайомлена зі своїми правами та обов`язками, їй були роз`яснені порядок та умови відбування покарання з випробуванням, а також наслідки порушення цих умов.

Відповідно до постанови про встановлення днів явки на реєстрацію від 08 лютого 2024 року ОСОБА_7 була зобов`язана з`являтись до Ніжинського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області в перший та третій понеділок кожного місяця. Тобто, засуджена мала два рази на місяць прибувати на реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

З 15 липня 2024 року засуджена ОСОБА_7 перестала прибувати до органу пробації. В ході бесіди з її матір`ю було встановлено, що ОСОБА_7 виїхала на заробітки в м. Київ та додому не повертається. На телефонні дзвінки матері перестала відповідати.

23 вересня 2024 року на розгляд Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області надійшло подання органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання. Тобто, подання суду надійшло на розгляд в межах іспитового строку, який був призначений засудженій ОСОБА_7 вироком суду.

З 08 жовтня 2024 року засуджена ОСОБА_7 була оголошена в розшук та Ніжинським РУП ГУНП в Чернігівській області було заведено оперативно-розшукову справу категорії «Розшук» №45/417 від 08.10.2024.

06 грудня 2024 року ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області провадження щодо розгляду подання Ніжинського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої ОСОБА_7 для відбування покарання було зупинено до її розшуку.

10 квітня 2025 року органу пробації надійшло повідомлення з Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області про те, що місце знаходження засудженої ОСОБА_7 було встановлено та оперативно-розшукову справу закрито, розшук припинено.

Однак, на написане власноруч зобов`язання прибути до Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, засуджена не прибула та вкотре причини своєї неявки не повідомила, на виклик суду не прибувала, вручити їй повістку не представилось можливим, оскільки вона більше року в м. Ніжин не проживає (за повідомленням сусідів), виїхала в м. Київ та більше не поверталась.

З рапорту ПОГ СВГ ВП Обухівського РУП ГУНП в Київській області від 31 липня 2025 року вбачається, що під час виконання вручення судової повістки засудженій ОСОБА_7 , було встановлено, що остання на даний час проживає в АДРЕСА_2 .

Іспитовий строк - це певний проміжок часу, встановлений судом, протягом якого уповноваженим органом здійснюється контроль за засудженим, який під загрозою реального відбування призначеного покарання зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки та інші умови випробування.

Відповідно до ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Таким чином, кримінально- правове значення іспитового строку полягає у тому, що якщо під час його перебігу засуджена особа доведе своє виправлення, не вчинятиме нових злочинів та вестиме законослухняний спосіб життя, для неї не настане негативних кримінально-правових наслідків у вигляді реального відбування покарання.

Фактично, іспитовий строк визначається засудженій особі для того, щоб вона змогла довести, що її виправлення можливе без відбування реального покарання. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Засуджена ОСОБА_7 з 15 липня 2024 року перестала виконувати обов`язки, покладені на неї вироком суду, змінила місце проживання через необхідність працювати, через що не з`являлася на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації. При цьому іспитовий строк за вироком суду закінчився 27 грудня 2024 року, на час розгляду судового провадження апеляційним судом минуло фактично два строки випробувального терміну, визначеного судом першої інстанції.

При цьому, засуджена нового кримінального правопорушення не вчинила, даних про притягнення її до адміністративної відповідальності апеляційному суду не надано.

У постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі N 201/604/20 сформульовано висновок про те, що ст. 80 КК України окреслює нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

У даному випадку засуджена ОСОБА_7 була звільнена від покарання з випробуванням на один рік, з покладенням обов`язків періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Виконувати обов`язки перестала через півроку, після звернення вироку до виконання через працевлаштування в м. Києві і неправильне розуміння роз`яснення працівника органу пробації, яка пояснила, що за неявку на реєстрацію засудженій загрожує реальне покарання. При цьому засуджена лише формально перебувала у розшуку, місце її перебування було відоме, з моменту закінчення іспитового строку в один рік, минуло більше двох років, нового кримінального правопорушення не вчинила, і на день апеляційного розгляду справи з огляду на обставини кримінального провадження, особу засудженої, час, що минув з моменту закінчення іспитового строку, для скасування випробування і направлення засудженої в місця позбавлення волі, відсутні правові підстави.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 539 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2025 року про відмову у скасуванні звільнення від покарання з випробуванням щодо засудженої ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набуває законної після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11