Справа № 138/2366/25
Провадження №:1-кс/138/924/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року м. Могилів-Подільський

Слідчий суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , отримавши клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 про передачу на відповідальне зберігання майна, на яке накладено арешт, -

ВСТАНОВИВ:

17.11.2025 адвокат ОСОБА_2 звернувся в інтересах ОСОБА_3 до слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з клопотанням про передачу на відповідальне зберігання власнику майна, на яке накладено арешт у кримінальному провадженні № 0000173. У вказаному клопотанні заявник просить передати ОСОБА_3 на відповідальне зберігання автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «L200», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_3 , та користувачем якого являється її чоловік ОСОБА_4 .

Тобто, фактично в даному клопотанні ставиться питання про визначення місця зберігання майна та передачу його на відповідальне зберігання.

Дослідивши зміст клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, нормами ч. 3 ст. 26 КПК України, визначено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Порядок зберігання речових доказів і документів та вирішення питання про спеціальну конфіскацію, передбачені ст. 100 КПК України, яка не містить норм про порядок розгляду клопотань особи щодо порядку зберігання речових доказів у кримінальному провадженні, шляхом визначення місця зберігання та передачі майна на відповідальне зберігання, а також повноважень слідчого судді щодо розгляду таких клопотань.

Частиною 1 статті 100 КПК України, встановлено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170, 174 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту частин 6 та 7 статті 100 КПК України, слідчий суддя здійснює розгляд клопотань щодо долі речових доказів у випадках, передбачених пунктами 2, 4 та абзацом сьомим частини шостої статті 100 КПК України. Так, за рішенням слідчого судді речові докази можуть передаватись для реалізації, їх технологічної переробки або знищуються.

Тобто, вимогами КПК України передбачений конкретний перелік випадків, коли долю речових доказів вирішує слідчий суддя, і питання визначення місця зберігання вже арештованого майна та передача речових доказів на відповідальне зберігання до таких випадків не відноситься.

При цьому, за змістом ст.ст. 40, 98-100 КПК України, питання про передачу речових доказів на відповідальне зберігання віднесене до повноважень слідчого, тому саме слідчий після визнання речей та документів речовими доказами зобов`язаний вирішити питання про їх збереження, у тому числі і передачу на відповідальне зберігання у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином вимога, яка заявлена у клопотанні не віднесена до компетенції слідчого судді.

З урахуванням викладеного вище, обставин, за яких слідчий суддя під час досудового розслідування не уповноважений вирішувати питання щодо визначення місця зберігання майна та передачі арештованого майна на відповідальне зберігання, таке клопотання окремо слідчим суддею не може бути розглянуте та підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 26, 100, 369, 371-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 про передачу на відповідальне зберігання майна, на яке накладено арешт повернути адвокату ОСОБА_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1