Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/631/25 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 390/471/25 Доповідач в колегії апеляційного суду
Категорія 122 (102) В ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2025 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому матеріали кримінального провадження 0001175 від 24.08.2022 за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 01.08.2025, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта середня, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням і встановлено іспитовий строк терміном на 2 (два) роки.

Згідно ст.76 КК України зобов"язано ОСОБА_8 періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; виконати заходи, передбачені пробаційною програмою ''Подолання агресивної поведінки''.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду заподіяну кримінальним правопорушенням у сумі 30000 грн.

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі:

Представник потерпілого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати через невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого внаслідок м`якості в частині призначеного покарання та стягнення моральної шкоди.

Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на три роки. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 60 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Обвинувачений не відшкодував моральну шкоду, визнав себе винним задля того, щоб уникнути більш суворого покарання, наніс тілесні ушкодження потерпілому, якому повних 75 років.

Зазначає, що розмір моральної шкоди визначити дуже важко, але з урахуванням сильних душевних переживань потерпілого, розмір моральної шкоди повинен становити 60 000 грн.

Вказує на розрахунок 2684(розмір прожиткового мінімуму на одну особу) х 22 днів переживань = 60 000 грн.

Не погоджуючись з поданою апеляційною скаргою представника потерпілого, захисник-адвокат ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить апеляціну скаргу представника потерпілого залишити без задоволення, вирок суду без зміни.

Суд першої інстанції повно і всебічно врахував усі обставини справи.Засуджений визнав вину, щиро розкаявся та активно сприяв слідству,що є обставинами, які пом`якшують покарання (ст.66 КК України).Обвинувачений раніше не судимий, характеризується посередньо, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває.Досудова доповідь підтвердила, що виправлення можливе без ізоляції від суспільства, а пробаційні заходи є достатніми.Призначене покарання з випробуванням повністю відповідає принципам законності, необхідності та достатності, закріпленим у ст.65 КК України, тому вимога потерпілого про реальне позбавлення волі є безпідставною та необгрунтованою.

Щодо цивільного позову.

Суд першої інстанції визначив розмір відшкодування моральної шкоди саме у 30 000 грн, врахувавши: характер і наслідки завданих тілесних ушкоджень; вік потерпілого; майновий стан обвинуваченого (непрацюючий, відсутній стабільний дохід); принципи розумності та справедливості. Вимога про стягнення повної суми у 60 000 грн не підтверджена доказами, є завищеною. Вказаний в апеляційній скарзі розрахунок є необґрунтованим та не передбаченим чинним законодавством.

Короткий зміст суті справи:

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, за наступних обставин.

09.10.2024 року близько 10.00 год. ОСОБА_11 перебувала на території свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на межі з домоволодінням за адресою: АДРЕСА_1 . У цей час до вказаної межі вийшов ОСОБА_8 , де між ними виник конфлікт. У даний конфлікт втрутився ОСОБА_6 , а тому ОСОБА_8 , на грунті раніше виниклих неприязних відносин, схопив обома руками цеглину, що знаходилась на землі, та цілеспрямовано кинув нею в напрямку ОСОБА_6 . Цеглина потрапила в грудну клітину останньому зліва в область ребер. Своїми діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_6 , згідно висновку експерта №916/867 від 07.12.2024 року, тілесні ушкодження, що відносяться до категорії середньої ступені тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 добу.

Заслухавши доповідача, потерпілого ОСОБА_6 та в його інтересах адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_10 , які заперечили стосовно задоволення апеляційної скарги представника потерпілого, думку прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу та просив збільшити моральну шкоду в розмірі 45 000 грн, та призначити покарання у вигляді обмеження волі, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Викладені у вироку районного суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, ґрунтуються на сукупності зібраних та досліджених доказах, достовірність і достатність яких не була поставлена під сумнів учасниками судового розгляду, в зв`язку з чим, згідно ст. 349 КПК України, вони за згодою сторін судом першої інстанції не досліджувались.

На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ст.404 ч.1 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч.3 КПК України докази не досліджувались.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що під час судового розгляду не допущено порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку (ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 як і на правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 122 КК України.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що конфлікт виникнув за межу земельної ділянки, Городецькі живуть по сусідству та обробляючи город перейшли межу земельної ділянки в розмірі 15 соток ОСОБА_8 . Коштів для встановлення межі в обвинуваченого немає, документи підтверджуючі належність земельної ділянки обвинуваченого наявні. Вказав, що ніде не працює, займається підсобним господарством, проживає один. Зазначив, що на зауваження стосовно земельної ділянки ОСОБА_6 агресивно себе поводив, жалкує щодо вчинених ним дій.

Потерпілий ОСОБА_6 декілька раз зазначив, що грошей він не хоче, бажає щоб обвинувачений відбував покарання в тюрмі. Вказав, що ОСОБА_8 погрожує йому та не вибачився перед потерпілим. В подальшому на уточнені запитання колегії суддів зазначив, що прагне збільшення покарання та суму відшкодування.

Вимоги апеляційної скарги представника потерпілого щодо м`якості покарання.

Суд першої інстанції ретельно дослідив всі обставини справи і відповідно до приписів ст. 50 та 65 КК застосував покарання, яке співмірне скоєному та особі обвинуваченого ОСОБА_8 , врахувавши усі необхідні обставини справи. Відповідно, всі необхідні обставини враховані судом і при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 .

Призначаючи покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Вчинений злочин є нетяжким. Обвинувачений характеризується посередньо, на обліку психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Судом першої інстанції вірно враховано досудову доповідь обвинуваченого де зазначено, що обвинувачений має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик імовірної небезпеки для суспільства та на підставі даної доповіді покладено обов`язок виконати заходи, передбачені апробаційною програмою «Подолання агресивної поведінки». Судом першої інстанції враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції діяв у межах дискрецій, визначених нормою ст. 75 КК, врахувавши конкретні обставини справи, тому відхиляє доводи апеляційної скарги представника потерпілого щодо призначення обвинуваченим реального покарання.

Щодо доводів апеляційної скарги про невідповідність розміру відшкодування моральної шкоди глибині страждань потерпілого, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Вирішуючи цивільний позов, суд першої інстанції повною мірою дотримався зазначених вимог закону. У мотивувальній частині вироку судом було враховано, що потерпілому спричинена моральна шкода, оскільки потерпілим є особа похилого віку, отже після отриманих тілесних ушкоджень порушено нормальний спосіб життя останнього.

Аргументи апелянта про те, що суд не врахував глибину страждань, є безпідставними, оскільки саме ці обставини були покладені в основу рішення про задоволення позову в розмірі 30 000 грн. Суд першої інстанції обґрунтовано виходив із конкретних обставин справи: заподіяні тілесні ушкодження відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а обвинувачений визнав вину та щиро розкаявся.

Крім того, при визначенні розміру відшкодування враховано майновий стан обвинуваченого, який на момент ухвалення вироку не працює та на даний час не працює. Встановлення надмірно високого розміру відшкодування, який є завідомо непосильним для обвинуваченого, не відповідало б принципу реального виконання судового рішення.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що сума у 30 000 гривень є розумною, справедливою та співмірною з характером заподіяних фізичних та моральних страждань у даній конкретній ситуації. Апелянтом не наведено нових переконливих доводів, які б свідчили про необхідність збільшення суми відшкодування до 60 000 грн.

Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги представника потерпілого, суд апеляційної інстанції визнає вирок суду законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування судового рішення при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, не встановлено.

З огляду на викладене апеляційний суд не вбачає підстав, які б вказували на незаконність рішення суду першої інстанції.

Виходячи з вищезазначеного, вирок суду першої інстанції необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого сторони захисту без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 01.08.2025, яким ОСОБА_8 визнано винним за ч.1 ст. 122 КК України залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді: ( підписи )

Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2