СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/601/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання захисника ОСОБА_3 про повернення застави та клопотання прокурора про покладення на обвинувачену обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, під здійснення у відкритому судовому засіданні в залі суду підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000079 від 27.01.2025, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28 та ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 28 та ч. 1 ст. 366 КК України;

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ;

захисники: ОСОБА_6 , ОСОБА_3 ;

обвинувачена ОСОБА_4 ;

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні заявила клопотання про повернення обвинуваченій застави у розмірі 605600 гривень, сплаченої нею за ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 18.02.2025. Обґрунтовуючи вказане клопотання, захисник зазначила, що вказаною ухвалою слідчого судді до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 605600 гривень. У разі внесення застави на обвинувачену покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України. Оскільки ОСОБА_4 обов`язки, покладені на неї, не порушувала, прокурором не подавалося клопотання про продовження дії запобіжного заходу чи про обрання нового запобіжного заходу, закінчився встановлений судом строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, захисник вважає, що строк дії запобіжного заходу у вигляді застави закінчився, а внесена обвинуваченою сума застави підлягає поверненню на підставі положень ч. 11 ст. 182 КПК України.

Захисник ОСОБА_6 та обвинувачена ОСОБА_4 підтримали клопотання захисника ОСОБА_3 про повернення застави та просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що запобіжний захід у вигляді застави є безстроковим, а закінчення строку дії обов`язків, покладених на обвинувачену, не є підставою для повернення застави.

Разом з тим, прокурор подав клопотання про покладення на обвинувачену обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду та прокурора за кожним викликом; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну. Клопотання прокурора обґрунтоване наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та необхідністю забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої ОСОБА_4 .

Захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , думку яких підтримала обвинувачена ОСОБА_4 , просили відмовити прокурору у задоволенні клопотання у зв`язку з недоведенням існування ризиків невиконання обвинуваченою процесуальних обов`язків. При цьому захисники стверджували про те, що на час розгляду клопотання прокурора щодо ОСОБА_4 не застосовано будь-якого запобіжного заходу.

Заслухавши думку учасників судового провадження, при вирішенні клопотання захисника суд дійшов наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.02.2025 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк дії ухвали про тримання підозрюваної ОСОБА_4 під вартою визначено до 14.04.2025 включно. Одночасно слідчим суддею визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 200 (двохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 605600 гривень 00 копійок.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави покладено на ОСОБА_4 такі обов`язки: не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду (в залежності від стадії кримінального провадження); прибувати до слідчого, прокурора та суду (в залежності від стадії кримінального провадження) за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд (в залежності від стадії кримінального провадження) про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю. Визначено строк дії обов`язків, покладених на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 2 (два) місяці з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави в розмірі, визначеному судом.

Згідно з листом ДУ «Київський слідчий ізолятор» від 20.02.2025, ОСОБА_4 20.02.2025 звільнена з-під варти у зв`язку з внесенням застави.

За приписами абзацу 3 ч. 4 ст. 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків (ч. 1 ст. 182 КПК України).

Запобіжні заходи, у тому числі застава, застосовуються для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим певних обов`язків: як тих, що визначені ухвалою слідчого судді чи суду відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, так і тих, що передбачені безпосередньо пунктами 1, 3, 4 ч. 7 ст. 42 КПК України.

Визначені в ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки можуть бути застосовані додатково до обраного щодо підозрюваного запобіжного заходу, який не пов`язаний із триманням під вартою. Обов`язки підозрюваного, обвинуваченого, передбачені в ч. 7 ст. 42 КПК України, покладаються на нього процесуальним законом і діють з часу набуття особою статусу підозрюваного чи обвинуваченого, незалежно від застосування запобіжного заходу.

З викладеного слідує, що застава згідно ст. 182 КПК України застосовується з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, проте не лише визначених у ст. 194 КПК України і покладених на нього ухвалою слідчого судді або суду, а і тих, які перелічені у ч. 7 ст. 42 КПК України.

Відповідно до приписів ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.11.2024 у справі № 308/1220/22 (провадження № 51-3287км24), згідно з вимогами ст. 182 КПК України та параграфу 1 Глави 18 цього Кодексу не передбачено строку дії застави як запобіжного заходу. З моменту внесення застави на підозрюваного покладаються обов`язки, визначені ухвалою слідчого судді строком на два місяці, та не продовження цих обов`язків не тягне за собою припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави. Закінчення строку дії покладених на підозрюваного слідчим суддею обов`язків не припиняє дію основного запобіжного заходу (яким у цьому випадку є застава) і не є підставою або умовою повернення визначеної в ухвалі про застосування запобіжного заходу внесеної застави.

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 182 КПК України, пунктів 7-8 Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року № 15), застава повертається заставодавцю лише після припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави та постановлення вироку (ухвали), у якому міститься рішення про повернення застави.

При цьому, після внесення грошових коштів як застави за підозрювану особу, строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді застави діє до моменту прийняття остаточного рішення, а саме ухвалення вироку чи закриття кримінального провадження, оскільки відповідно до ст. 182 КПК України цей запобіжний захід не має граничного строку дії. Ураховуючи, що дія запобіжного заходу у вигляді застави не припинялась, а вказаний запобіжний захід діяв як захід забезпечення запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду та виконання ним процесуальних обов`язків, належної процесуальної поведінки то вимога про повернення застави є такою, яка суперечать меті застосування запобіжного заходу.

Отже, враховуючи вищенаведені норми кримінального процесуального законодавства та висновки Верховного Суду щодо їх застосування, суд дійшов висновку, що твердження захисника ОСОБА_7 про те, що запобіжний захід у вигляді застави, застосований до ОСОБА_4 , припинив свою дію в зв`язку із закінченням строку дії запобіжного заходу, на який його було обрано, у зв`язку з чим заставу слід повернути, суперечить положенням кримінального процесуального Закону.

З огляду на те, що судове провадження у даному кримінальному провадженні триває, дія запобіжного заходу у вигляді застави не припинилась, суд приходить до висновку про відсутність підстав для повернення застави заставодавцю, у зв`язку з чим відмовляє захиснику у задоволенні клопотання про повернення застави.

Разом з тим, вирішуючи клопотання прокурора, суд враховує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 200 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

При розгляді клопотання прокурора суд враховує, що дія запобіжного заходу у вигляді застави не припинилась, тобто запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, щодо ОСОБА_4 вже застосований.

Оцінюючи доводи прокурора про збереження ризиків, суд приймає до уваги те, що ОСОБА_4 обвинувачується, серед іншого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Наведена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченої переховуватися від суду та з метою уникнення кримінальної відповідальності залишити територію України. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» та п. 36 у справі «Москаленко проти України» де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Відтак суд вважає доведеним наявність ризиків, передбачених п.п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На переконання суду, покладення на обвинувачену обов`язків прибувати до суду за кожним викликом та здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, є належними заходами, які відповідають існуючим ризикам, спрямованими на належне виконання ОСОБА_4 своїх процесуальних обов`язків.

Разом з тим, оскільки наразі здійснюється судове провадження, з огляду на стадію даного кримінального провадження суд визнає необґрунтованими доводи прокурора про необхідність покладення на обвинувачену обов`язку прибувати до прокурора за кожним викликом.

Таким чином, клопотання прокурора є таким, що підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 182, 184, 194, 200, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити захиснику ОСОБА_3 в задоволенні клопотання про повернення обвинуваченій ОСОБА_4 сплаченої суми застави у розмірі 605600 гривень 00 копійок.

Клопотання прокурора про покладення на обвинувачену обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України - задовольнити частково.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинувачену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на два місяці, тобто до 29.03.2026, такі обов`язки:

1)прибувати до суду за кожним викликом;

2)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В іншій частині відмовити прокурору в задоволенні клопотання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 03 лютого 2026 року.

Суддя ОСОБА_8