Справа № 541/3701/25
Провадження № 1-кс/541/851/2025
У Х В А Л А

19 вересня 2025 рокум.Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного 18.09.2025 до ЄРДР за № 0000918 клопотання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна, а саме: просив накласти арешт на майно, шляхом позбавлення права на володіння, користування та розпорядження автомобілем IKCO SAMANDA д.н.з НОМЕР_1 , власником якого, відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 5341, від 06.01.2024, є ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_1

Слідчий та прокурор під час звернення до суду з зазначеним клопотанням, просили провести його розгляд без їхньої участі.

Власник майна в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Вивчивши клопотання, перевіривши додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання з наступних підстав.

Встановлено, що в провадженні СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000918 від 18.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.09.2025, надійшло повідомлення від ШМД про те, що поблизу с.Федунка сталася ДТП, при виїзді на місце події було встановлено, що водій автомобіля IKCO SAMANDA д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 виїхав на узбіччя де здійснив зіткнення з деревом, водія з численними травмами без свідомості, доставлено до реанімаційного відділення КНП Миргородської ЛІЛ.

В той же день, проводився огляд та вилучення автомобіля IKCO SAMANDA д.н.з НОМЕР_1 , який в подальшому направлений на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, що знаходиться в с. Білики по вул. Центральній, 52, Миргородського району, Полтавської області.

18.09.2025 транспортний засіб IKCO SAMANDA д.н.з НОМЕР_1 , постановою слідчого, визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000918, визначено місце його зберігання майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, розташований за адресою: Полтавська область, Миргородський район, с. Білики вул. Центральна, 52.

Власником автомобіля IKCO SAMANDA д.н.з НОМЕР_1 , відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 5341, від 06.01.2024, є ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_1 .

Як зазначено слідчим, під час проведення досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене в ході огляду місця події 17.09.2025 майно, для подальшого проведення ряду слідчих дій (додаткового огляду місця події, слідчих експериментів) та судових експертиз (автотехнічних, технічного стану, трасологічних), направлених на встановлення об`єктивних даних для повного і неупередженого розслідування кримінального провадження

Арешт вказаного майна є необхідним для забезпечення його зберігання до закінчення проведення відповідних слідчих дій, після яких будуть призначені судові експертизи, а його повернення може перешкоджати всебічному, повному та об`єктивному дослідженню обставин кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Пункт 1 ч. 2 статті 167 КПК України передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та або зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для накладення арешту на вищевказане майно, оскільки слідчим доведено, що є ознаки вчинення кримінального правопорушення та зазначений автомобіль, який було вилучено 17.09.2025, може бути використаний як доказ факту та обставин, які встановлюються під час досудового розслідування, відповідають критеріям, викладеним у ст. 98 КПК України та були визнані речовими доказом у кримінальному провадженні, з метою проведень досліджень, експертиз та збереження речових доказів, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000918 задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб автомобіль IKCO SAMANDA д.н.з НОМЕР_1 , власником якого, відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 5341, від 06.01.2024, є ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_1 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпоряджання та користування власником до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1