Рівненський апеляційний суд
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

18 вересня 2025 року м. Рівне

Справа № 569/18884/25

Провадження № 11-сс/4815/291/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 09 вересня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0000348 від 07.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.286 КК України, ?

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 09 вересня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_9 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 строком на 60 днів до 05 листопада 2025 року з покладенням на підозрюваного наступних обов`язків:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання у місцеві органи державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

- заборонити спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 вказує, що при винесенні ухвали слідчим суддею не враховано обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема те, що подія відбувалася в світлу пору доби, в населеному пункті, відбулося зіткнення з автомобілем, який рухався у попутному напрямку, внаслідок чого настала смерть потерпілого. Також зазначає, що судом не взято до уваги тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному в разі доведення його вини, а саме покарання у виді позбавлення волі строком від трьох до восьми років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, тяжкі наслідки, що настали, а саме смерть військовослужбовця ЗСУ ОСОБА_10 .. Наголошує, що на даний час існує ризик переховування від органу досудового розслідування та суду зокрема на непідконтрольних органам державної влади окупованих територіях чи взагалі можливість покинути території України, ризик впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, оскільки свідки є односельцями підозрюваного та ще не допитані органом досудового розслідування, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування та судового розгляду.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді від 09 вересня 2025 року та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, думку підозрюваного та його захисника, які заперечили проти її задоволення та просили залишити рішення слідчого судді без зміни, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, яке полягає в тому, що він 07 вересня 2025 року приблизно о 17 годині 30 хвилин, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, у світлу пору доби, керуючи автомобілем марки «Audi A8», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись правою смугою руху проїзної частини вулиці Шевченка у селі Шубків, Рівненського району Рівненської області, зі сторони вулиці Центральна, напроти будинку № 7 вищевказаної вулиці в порушення підпункту б) пункту 2.3, пункту 12.3 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася, неправильно її оцінив, не вибрав безпечної швидкості руху, з моменту виникнення перешкоди для руху у вигляді попутного легкового автомобіля марки «Citroen C4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , що рухався попереду у попутному напрямку правою смугою руху, допустив зіткнення із задньою частиною вказаного транспортного засобу. У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля Citroen C4, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від отриманих травм помер на місці події, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

07.09.2025 року о 23 год. 00 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України та 08.09.2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.

У відповідності до вимог ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч.2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені в ч.1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст.177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Як вбачається із матеріалів провадження, при розгляді клопотання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу в суді першої інстанції слідчий та прокурор не довели того, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавлення волі, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Так, слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, необхідні для обрання запобіжного заходу, в тому числі вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні злочину, ступінь його тяжкості та особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, де проживає разом із матір`ю, виховувався без батька, який трагічно загинув, тісно співпрацює з органом досудового розслідування, щиро кається та шкодує про вчинене, повністю визнає свою провину, має намір відшкодувати завдану потерпілим шкоду. Також судом першої інстанції враховано, що підозрюваний є особою з інвалідністю ІІІ групи, хворіючи на тяжке онкологічне захворювання, потребує постійного нагляду лікарів, тому прийшов до правильного висновку про відсутність доказів, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

Доводи апеляційної скарги прокурора про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, впливу на свідків, жодним доказом не доведені, отже є голослівними. Крім того, ухвалою слідчого судді на нього покладено відповідні обов`язки, що передбачає контроль за поведінкою підозрюваного з боку органів поліції, порушення яких може спричинити ініціювання обрання більш суворого запобіжного заходу, що на думку апеляційного суду, може запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України, в разі їх настання.

Посилання прокурора щодо тяжкості інкримінованого злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 , не можуть, на думку суду, безумовно свідчити про наявність ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, а сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень не може бути підставою для тримання особи під вартою, що слідує із усталеної практики Європейського суду з прав людини.

Під час апеляційного розгляду захисник та підозрюваний зазначили, що він не порушує обов`язки, покладені на нього слідчим суддею, вину визнає та співпрацює зі слідством, вживали заходи для відшкодування шкоди потерпілій стороні, паспорт для виїзду за кордон в нього відсутній, тому доводи прокурора про можливість покинути територію України є необґрунтованими, має тяжке захворювання, що супроводжується частими епілептичними нападами, у зв`язку з чим обраний запобіжний захід є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Прокурор в судовому засіданні вказав, що даних про порушення ОСОБА_6 обов`язків, покладених на нього судом при обранні запобіжного заходу, не надходило, докази про тиск на свідків відсутні, не обґрунтував наявність ризиків, зазначених в клопотанні, а тому суд прийшов до правильного висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 ..

Отже, враховуючи викладене в сукупності та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу, колегія апеляційного суду вважає, що наявні на даний час обставини та факти свідчать про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням додаткових обов`язків достатньою мірою забезпечить необхідний баланс між правами підозрюваного та інтересами досудового розслідування.

Однак, орган досудового розслідування не позбавлений права, в разі недотримання підозрюваним умов цілодобового домашнього арешту звернутися до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

За таких обставин, слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали слідчого судді і постановлення нової ухвали з викладених в апеляційній скарзі доводах прокурора апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 09 вересня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні №0000348 від 07.09.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.286 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2