Справа №127/3509/25
Провадження №1-кп/127/119/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря: ОСОБА_2 ,

сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

представник служби у справах дітей: ОСОБА_7 ,

представник ювенальної превенції ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_4 в кримінальному провадженні за ознаками суспільно-небезпечних діянь, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 307 КК України, відомості про які внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000004 від 02.01.2025, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_4 в кримінальному провадженні за ознаками суспільно-небезпечних діянь, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 307 КК України.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки і бажаючи їх настання, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановленому місці, в невстановлені дату та час, незаконно придбав металевий предмет схожий на кастет, який поклав до кишені своєї куртки, в яку був одягнутий.

В подальшому, розуміючи, що кастет являється холодною зброєю, маючи умисел на незаконне поводження із даною зброєю, одразу після її придбання ОСОБА_4 , в порушення вимог п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», «Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами смертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 16 червня 2020 року №459, та «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, почав носити вказаний кастет при собі в кишені своєї куртки, без передбаченого законом дозволу.

Надалі, 02.01.2025, близько 15 год. 10 хв., ОСОБА_4 , проходячи повз будинок №19, що по вулиці Князів Коріатовичів, в місті Вінниці, був зупинений працівниками поліції та на запитання про наявність при собі заборонених

Після чого, в період часу з 18 год. 13 хв. по 18 год. 49 хв., 02.01.2025, слідчо-оперативною групою Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, у ході проведення огляду місця події, біля будинку № 19, що по вулиці Князів Коріатовичів, в місті Вінниці, у неповнолітнього ОСОБА_4 , в присутності законного представника та психолога, було виявлено та вилучено металевий предмет ззовні схожий на кастет.

Відповідно до висновку експерта предмет, який вилучений під час огляду місця події у ОСОБА_4 , являється контактною неклинковою холодною зброєю ударно-дробильної дії - кастетом. Даний кастет виготовлений промисловим способом.

Крім того, неповнолітній ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту наркотичного засобу, переслідуючи корисливу мету, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», переслідуючи корисливі мотиви та мету незаконного збагачення за рахунок протиправної діяльності у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, у невстановленому органом досудового розслідування місці та час, незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, який надалі зберігав при собі з метою збуту шляхом його розповсюдження по м. Вінниці у вигляді «закладок».

У подальшому, ОСОБА_4 , 02.01.2025, близько 15 год. 10 хв., проходячи повз будинок №19 по вул. Князів Коріатовичів в м. Вінниці був зупинений працівниками Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, та на запитання останніх про наявність заборонених в обігу речовин, останній, усвідомлюючи що його дії, спрямовані на зберігання з метою збуту наркотичного засобу, будуть викриті, повідомив, що у нього при собі наявний наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, розфасований до двадцяти чотирьох поліетиленових зіп-пакетів, обмотаних клейкою ізоляційною стрічкою.

Після чого, в ході проведення огляду місця події, 02.01.2025, в період часу з 18 години 13 хвилин до 18 години 49 хвилин, ОСОБА_4 за добровільною письмовою згодою, в присутності законного представника та психолога, видав із чорної сумки, що була одягнена у останнього через плече, двадцять чотири обмотаних клейкою ізоляційною стрічкою поліетиленових зіп-пакетів, з речовиною рослинного походження.

Згідно висновків експерта надані на експертизу речовини рослинного походження, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом, загальною масою (у перерахунку на висушену речовину) 20,96 г.

В судовому засіданні, прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про застосування до ОСОБА_4 заходів виховного характеру за вчинення суспільно-небезпечних діянь у виді обмеження дозвілля із встановленням особливих вимог до поведінки останнього, обмеживши його перебування поза місцем проживання та передати його під нагляд матері ОСОБА_5 строком на один рік, оскільки він є неповнолітнім та вперше вчинив суспільно - небезпечні діяння.

ОСОБА_4 свою вину у вчиненні суспільно-небезпечного діяння визнав повністю, в судовому засіданні пояснив, що випадково знайшов кастет, який зберігав за місцем проживання. Також, повідомив, що придбав наркотичні засоби через мережу інтернет, а саме, канабіс, який забрав по скинутим йому координатам та заховав у спідню білизну, після чого він був затриманий працівниками поліції. Крім того, зазначив, що домовлявся в переписці через мережу інтернет в додатку Телеграм про розкладку речовин за грошові кошти. Також, повідомив, що домовленість була про отримання двадцяти чотирьох однакових пакунків, які він мав намір розкласти. Крім того, зазначив, що працівники поліції під час затримання вилучили у нього заборонені речовини та кастет, який був при ньому. Повідомив, що проходив лікування, після чого більше не вчиняв кримінальні правопорушення, повернувся до навчання та шкодує про вчинене, просив суд передати його під нагляд матері.

Законний представник ОСОБА_5 суду пояснила, що ОСОБА_4 є її сином, виховується у повноцінній сім`ї, має молодшого брата. Зазначила, що для них з батьком було дуже незрозуміло та не очікувано, факт того, що поведінка сина протягом двох місяців кардинально змінилась, він став байдужим і неконтрольованим. Чому так сталося вона не розуміє, однак через дані обставини він проходив стаціонарне лікування у приватній клініці, а також, продовжує лікування і зараз, спілкується з психологами, приймає відповідне лікування. Крім того, повідомила, що на даний час є позитивна динаміка у лікуванні, відновились довірливі відносини, він завжди на зв`язку, більше перебуває дома, відвідує навчання та відновлює тренування у спортивній секції. Також, підтримала подане прокурором клопотання та просила суд його задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просив суд задовольнити клопотання прокурора та застосувати примусові заходи виховного характеру до ОСОБА_4 та надати йому можливість довести своє виправлення.

Представник служби у справах дітей ОСОБА_7 зазначила, що ОСОБА_4 на будь яких обліках у службі не перебуває, компрометуючих даних про неналежне виконання батьківських обов`язків не надходило. Після того, як службі у справах дітей стало відомо про вчинення неповнолітнім кримінальних правопорушень, було здійснено перевірку умов його виховання, здійснено виїзд за місцем проживання та в ході проведеної перевірки встановлено, що ОСОБА_4 має все необхідне для проживання та належні умови, мати зверталась до лікарень щодо стану свого сина, що свідчить про її зацікавленість у його вихованні. Заявлене прокурором клопотання підтримала в повному обсязі.

Представник ювенальної превенції ОСОБА_8 повідомив, що неодноразово були випадки спілкування з ОСОБА_4 та коли він не перебуває під забороненими речовинами він нормально спілкується та належним чином себе поводить, а коли вживає заборонені речовини, то поведінка його дуже негативна. Заявлене прокурором клопотання підтримав у повному обсязі.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження суд приходить до наступного висновку.

Так, вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 307 КК України підтверджується його показаннями наданими в судовому засіданні, а також дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зокрема, вина ОСОБА_4 доводиться:

- даними заяви ОСОБА_4 написаної в присутності законного представника, захисника про добровільну видачу двадцяти чотирьох згортків наркотичного засобу, мобільний телефон з сім картами, пристрій для куріння, пристрій для подрібнення та кастет (т.1 а.с. 97);

- даними протоколу огляду місця події від 02.01.2025 (т.1 а.с. 98-107);

- даними висновку експерта за результатами судової експертизи зброї №СЕ-19/102-25/247-ХЗ від 06.01.2025, відповідно до якої предмет, який був вилучений під час огляду місця події у громадянина ОСОБА_4 являється контактною неклинковою холодною зброєю ударно-дробильної дії - кастетом. Даний кастет виготовлений промисловим способом (т.1 а.с. 108-112);

- даними висновку експерта за результатами судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/102-25/357-НЗПРАП від 10.01.2025, відповідно до якої надані на експертизу речовини рослинного походження, які знаходяться в двадцяти полімерних пакетах, є канабісом. Канабіс відноситься до наркотичних засобів та речовин, обіг яких обмежено. Загальна маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) становить 18,52 г. (т.1 а.с. 113-124);

- даними висновку експерта за результатами судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/102-25/324-НЗПРАП від 06.01.2025, відповідно до якої надана на експертизу речовина рослинного походження є канабісом. Канабіс відноситься до наркотичних засобів та речовин, обіг яких обмежено. Маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) складає 0,76 г. (т.1 а.с. 125-131);

- даними висновку експерта за результатами судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/102-25/325-НЗПРАП від 07.01.2025, відповідно до якої надана на експертизу речовина рослинного походження є канабісом. Канабіс відноситься до наркотичних засобів та речовин, обіг яких обмежено. Маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) складає 0,78 г. (т.1 а.с. 132-138);

- даними висновку експерта за результатами судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/102-25/328-НЗПРАП від 08.01.2025, відповідно до якої надана на експертизу речовина рослинного походження є канабісом. Канабіс відноситься до наркотичних засобів та речовин, обіг яких обмежено. Маса канабісу (у перерахунку на висушену речовину) складає 0,90 г. (т.1 а.с. 139-145);

- даними висновку експерта за результатами судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/102-25/327-НЗПРАП від 09.01.2025, відповідно до якої на поверхні серветки з нашаруванням речовини сірого кольору виявлено тетрагідроканабінол та канабідіол, які є характерними канабіноїдами для наркотичних засобів, отриманих із рослин роду Коноплі (т.1 а.с. 148-153);

- даними висновку експерта за результатами судової експертизи матеріалів, речовин та виробів №СЕ-19/102-25/401-НЗПРАП від 07.01.2025, відповідно до якої нашарування речовини коричневого кольору на внутрішній поверхні металевого предмета, містить екстракт канабісу. Екстракт канабісу відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса екстракту канабісу, становить 0,099 г (в перерахунку на суху речовину). Надана на експертизу речовина рослинного походження, є канабісом. Канабіс відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено. Маса канабісу, становить 0,012 г (у перерахунку на висушену речовину) (т.1 а.с. 154-166);

- даними протоколу огляду предметів (документів) від 10.01.2025, відповідно до якого було оглянуто мобільний телефон вилучений у ОСОБА_4 та при ввімкненні та подальшому огляді мобільного телефону в його пам`яті було оглянуто значок мобільного додатку «ФОТО», де було виявлено фотографію датовану 02.01.2025 з зображенням місця, де вказана широта та довгота, та стрілочка. Як пояснив ОСОБА_4 це місце де він забрав «майстер-клад», який в нього в подальшому вилучили працівники поліції. При перегляді інших фото-файлів було встановлено ряд подібних зображень місцевості де вказані широта та довгота, датовані 01.01.2025 роком. Також виявлено зображення - скріншот переписки в мережі «Telegram» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». При подальшому огляді було виявлено зображення речовини рослинного походження та металевих пристроїв. Всі виявлені зображення сфотографовані та долучені до протоколу у вигляді фототаблиці (т.1 а.с. 168-180).

Крім того, судом було досліджено:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004, який вказує, що дані до вказаного реєстру було внесено 02.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України (т.1 а.с. 89-91);

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000007, який вказує, що дані до вказаного реєстру було внесено 02.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України (т.1 а.с. 92);

- рапорт від 02.01.2025 (т.1 а.с. 93-96);

- постанова про призначення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 02.01.2025 (т.1 а.с. 146);

- ухвала слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області про накладення арешту на майно від 09.01.2025 (т.1 а.с. 181, 182);

- постанова про визнання предмету речовим доказом та передачу їх на зберігання від 02.01.2025 (т.1 а.с. 183);

- копію свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка вказує, що він є неповнолітньою особою (т.1 а.с. 187);

- дані із вимоги про судимість, яка видана на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які вказують, що він є особою раніше не судимою (т.1 а.с. 190);

- характеристику з навчального закладу від 06.01.2025 на ім`я ОСОБА_4 , відповідно до якої зазначено, що він має хороший фізичний і розумовий розвиток, однак навчається не в міру своїх можливостей, має середній і початковий рівень навчальних досягнень, прагнення вчитися не проявляє, дратівливий, має запальний характер, часто створює конфліктні ситуації, може проявляти агресивність по відношенню до учнів та викладачів, батьки регулярно відвідують батьківські збори та приділяють належну увагу вихованню сина (т.1 а.с. 191);

- довідка видана КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» від 08.01.2025 №29/134 на ім`я ОСОБА_4 , згідно якої на обліку у лікаря психіатра він не перебувають та за медичною психіатричною допомогою не звертався (т.1 а.с. 192);

- довідка видана КП ВОНД «Соціотерапія» від 07.01.2025 №154 на ім`я ОСОБА_4 , відповідно до якої під диспансерним наркологічним спостереженням не перебуває, за медичною допомогою не звертався, на стаціонарному лікуванні не перебуває (т.1 а.с. 193);

- відповідь на запит служби у справах дітей Вінницької міської ради від 08.01.2025 №31-00-011-1576, відповідно до якого ОСОБА_4 на обліку в службі у справах дітей Вінницької міської ради, як дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах, не перебував та не перебуває (т.1 а.с. 194);

- акт обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 13.12.2024, відповідно до якого в ході перевірки встановлено, що неповнолітньому ОСОБА_4 створені відповідні умови для проживання та навчання (т.1 а.с. 195).

Вирішуючи питання з приводу клопотанню про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру, суд враховує наступне.

Так, згідно ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 499 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий західвиховного характеруі якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України;

- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2 ст. 97 КК України);

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України.

Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо поведінки неповнолітнього слід розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість; покладення обов`язку продовжити навчання, пройти курс лікування (за наявності хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів); тощо. Суд у кожному випадку встановлює конкретний строк, протягом якого органи, що здійснюють контроль та нагляд за поведінкою неповнолітнього, повинні пред`являти особливі вимоги щодо неї, а неповнолітній зобов`язаний їх дотримувати. З урахуванням даних про особу неповнолітнього та характеру вчиненого ним злочину чи суспільно небезпечного діяння суд визначає, які види дозвілля слід обмежити, а які - заборонити, або які обов`язки покласти на неповнолітнього і на який саме строк. Тривалість останнього має бути достатньою для виправлення неповнолітнього.

Проаналізувавши показання обвинуваченого, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні суспільно-небезпечних діянь, що підпадає під ознаки діянь, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 307 КК України, доведена у судовому засіданні в повному обсязі.

При призначенні примусових заходів виховного характеру, суд враховує обставини вчинених правопорушень, суспільну небезпечність, наслідки діяння, характеристику на неповнолітнього, умови життя та виховання, його ставлення до вчинених, та з огляду на вище наведене приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру.

Що стосується стягнення процесуальних витрат, які були понесені під час здійснення досудового розслідування, суд зазначає наступне.

Відповідно до наданих матеріалів кримінального провадження в ході досудового розслідування на підставі постанов слідчого було проведено ряд експертиз: №СЕ-19/102-25/247-ХЗ від 06.01.2025, №СЕ-19/102-25/357-НЗПРАП від 10.01.2025, №СЕ-19/102-25/324-НЗПРАП, №СЕ-19/102-25/325-НЗПРАП від 07.01.2025, №СЕ-19/102-25/328-НЗПРАП від 08.01.2025, №СЕ-19/102-25/327-НЗПРАП від 09.01.2025, №СЕ-19/102-25/401-НЗПРАП від 07.01.2025, загальна вартість який складає - 29448,30 грн. (т.1 а.с. 109, 114, 126, 133, 140, 149, 155).

За приписами ст. 118 КПК України одним із видів процесуальних витрат є витрати, пов`язані із залученням експертів.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 122 КПК України витрати, пов`язані із залученням, зокрема експерта, несе сторона кримінального провадження, яка його залучила, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким експертним установам з Державного бюджету України.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 17 червня 2020 року (справа №598/1781/17, провадження №13-47кс20), зазначено, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Тобто Великою Палатою Верховного Суду вказано на необхідність вирішення питання щодо процесуальних витрат у різних за процесуальною формою судових рішеннях.

При цьому, як було зазначено у висновку об`єднаної палати ККС Верховного Суду від 12.09.2022 у справі №203/241/17, стягнення процесуальних витрат з обвинуваченого можливе за наявності таких підстав: визнання особи винною у вчиненні злочину (обвинувальний вирок суду), факт понесення процесуальних витрат (документально підтверджені витрати), залучення спеціаліста/експерта саме стороною захисту.

Зважаючи на вищевикладене, а також, те, що в даному випадку до ОСОБА_4 застосовуються примусові заходи виховного характеру, а не ухвалюється обвинувальний вирок, крім того, ініціатором проведення експертиз був орган досудового розслідування, суд приходить до висновку про доцільність віднесення понесених судових витрат за рахунок держави, що узгоджується з рішенням Верховного Суду відображеним у постанові від 03 грудня 2025 року у справі №754/2174/24-к (провадження №51-3386км 25).

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України скасувавши арешт, накладений на речові докази.

Крім того, згідно п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відповідно п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому: 1) гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що мобільний телефон марки мобільний телефон марки «Хіаоmі» в чохлі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-картою за № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, а тому підлягає конфіскації в дохід держави, що узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у справі №355/55/18 від 26 березня 2019 року та №138/2740/16к від 09 квітня 2019 року.

Керуючись ст. ст. 22, 97, 105 КК України, ст. ст. 96-1, 96-2, 100, 124, 126, 174, 318, 322, 342-376, 498-501 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_4 в кримінальному провадженні за ознаками суспільно-небезпечних діянь, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 307 КК України, відомості про які внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000004 від 02.01.2025 - задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Немирів, Немирівського району, Вінницької області, раніше не судимого, учня ДНЗ «Вище професійне училище №7 м. Вінниці», громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи виховного характеру у виді обмеження дозвілля із встановленням особливих вимог до поведінки останнього, обмеживши його перебування поза місцем проживання розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22 год. 00 хв. вечора до 07 год. 00 хв. ранку та передати його під нагляд матері ОСОБА_5 , строком на один рік.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні віднести на рахунок держави.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області №127/287/25 від 09.01.2025, після набрання ухвалою законної сили - скасувати.

Речові докази в кримінальному провадженні №0000004, а саме:

- речовини рослинного походження, які знаходяться в двадцяти чотирьох упакуваннях обмотаних ізолентою, металевий предмет ззовні схожий на кастет, предмет для куріння, предмет для подрібнення речовини, змиви з рук ОСОБА_4 та контрольний зразок вологої серветки, які передані на зберігання до камери речових доказів Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, після набрання ухвалою законної сили - знищити;

- мобільний телефон марки «Хіаоmі» в чохлі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-картою за № НОМЕР_3 , які передані на зберігання до камери речових доказів Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, після набрання ухвалою законної сили - конфіскувати на користь держави, на підставі ст. 96-1, ст. 96-2 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати копію ухвали в суді.

Суддя: ОСОБА_1