Справа № 344/7089/18
Провадження № 1-кп/344/226/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

цивільного позивача ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківськ матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, розлученого, працюючого ТзОВ «Фірма Надія», реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого,

якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.190 ч.4 (в редакції Закону від 15.04.2008 року), 358 ч.4 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив заволодіння правом на майно шляхом обману вчиненому в особливо великих розмірах, а також використання завідомо підробленого документа.

Кримінальні правопорушення вчинено за наступних обставин. Так, при невстановлених слідством обставинах обвинувачений ОСОБА_7 отримав у володіння підроблений державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0472 га по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, виданий на ім`я ОСОБА_8 від 30.08.1994 року. Після цього у ОСОБА_7 виник умисел заволодіти шахрайським способом правом на вказану земельну ділянку шляхом обману, для чого використати зазначений підроблений документ. Реалізовуючи свій злочинний умисел, 28.09.2015 року, ОСОБА_7 підробив від ОСОБА_8 на своє ім`я як директора ПП «Галко-ІФ» заяву про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на АДРЕСА_2 .

В подальшому, на підставі підробленого державного акту та вище вказану заяву про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на вул. Дністровська, 6а в м. Івано-Франківську ПП «Галко ІФ» (ідентифікаційний код 35516977), директором якого являвся ОСОБА_7 , виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на шахрайське заволодіння правом на земельну ділянку, ОСОБА_7 від імені ОСОБА_8 надав у відділ Держгеокадастру в м. Івано-Франківську (м.Івано- Франківськ, вул.Сахарова, 34) копію зазначеної технічної документації, та підробленого державного акту, на підставі чого державний кадастровий реєстратор вніс зміни в кадастрову систему України із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_2 ОСОБА_8 (кадастровий номер земельної ділянки :05:001:0180).

18.02.2017 року обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до державного реєстратора ДП «Діпромісто», по вул. Франка, 4, написавши від імені ОСОБА_8 заяву, на підставі чого державним реєстратором ОСОБА_9 зареєстровано за ОСОБА_8 право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0472 га по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Таким чином, згадані дії обвинуваченого ОСОБА_7 призвели до того, що за ОСОБА_8 на підставі підробленого державного акту зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0472 га по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Продовжуючи свої злочинні дії, обвинувачений ОСОБА_7 13.03.2017 року привів ОСОБА_8 в офіс до приватного нотаріуса ОСОБА_10 по АДРЕСА_3 , де останній підписався, як власник земельної ділянки, в договорі купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0472 га по АДРЕСА_2 . Таким чином вказану земельну ділянку незаконно реалізовано ОСОБА_11 , вартість якої у відповідності до висновку земельно-оціночної експертизи № 445/18-22 від 30.03.2018 становить 604 190 грн. Внаслідок описаних протиправних дій ОСОБА_7 , Івано-Франківській міській раді спричинено збитків на загальну суму 604 190 грн.

Окрім того, 28.09.2015 року, обвинувачений ОСОБА_7 , достовірно знаючи що державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0472 га по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, виданий на ім`я ОСОБА_8 від 30.08.1994 року є підробленим, використав його для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Продовжуючи свої протиправні дії, обвинувачений ОСОБА_7 надав завідомо підроблений державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0472 га по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, виданий на ім`я ОСОБА_8 від 30.08.1994 року у відділ Держгеокадастру в м. Івано-Франківську (м. Івано-Франківськ, вул. Сахарова, 34) разом з копією технічної документації, на підставі чого державний кадастровий реєстратор вніс зміни в кадастрову систему України із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_2 ОСОБА_8 (кадастровий номер земельної ділянки :05:001:0180), чим саме використав завідомо підроблений документ.

Крім того, 18.02.2017 року, обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до державного реєстратора ДП «Діпромісто», по вул. Франка, 4, надавши при цьому зазначений підроблений державний акт, на підставі чого державним реєстратором ОСОБА_9 зареєстровано за ОСОБА_8 право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0472 га по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненому не визнав, суду пояснив, що станом на 2015 рік він був директором ПП «Галко-ІФ». В той час до нього звернувся ОСОБА_8 , який попросив перевірити державний акт на право приватної власності на землю по вул.Дністровській в м.Івано-Франківську. В свою чергу обвинувачений запропонував присвоїти земельній ділянці кадастровий номер. Обвинувачений особисто проводив геодезичні роботи та виготовляв технічну документацію. В 2016 році ОСОБА_8 знову звернувся до обвинуваченого з тим, щоб завершити реєстрацію земельної ділянки. При цьому ОСОБА_8 надав відповідне доручення. В подальшому обвинувачений допомагав здійснювати реалізацію земельної ділянки. За надані послуги обвинуваченому мали заплатити вже після продажу земельної ділянки. Одночасно, зазначив, що йому не було відомо про те, що працівник Держгеокадастру не мав права входити в систему і проводити відповідну реєстрацію земельної ділянки. Вважає, що всі його дії були законними, а тому просив за вказаним обвинуваченням його виправдати.

Незважаючи на те, що обвинувачений своєї вини у вчиненому не визнав, його вина у вчиненому доводиться сукупністю наступних доказів.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 зазначив, що він працював на посаді головного спеціаліста в Головному управлінні Держгеокадастру в Івано-Франківській області. Свідок підтвердив, що на підставі звернення ОСОБА_7 він здійснив вхід в електронну систему з метою реєстрації земельної ділянки на АДРЕСА_2 . Власником земельної ділянки значилась інша особа. Використовуючи електронний ключ колеги, свідок зайшов в систему та вносив зміни, шляхом виправлення іншої земельної ділянки. Звернення було від представника ПП «Галко-ІФ» ОСОБА_7 . Всю технічну документацію в паперовиму та цифровому виді надавав обвинувачений. Свідок підтвердив, що ОСОБА_8 особисто не звертався до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 зазначила, що станом на 2017 рік вона працювала державним реєстратором. Свідок пригадує, що до неї звертався власник земельної ділянки ОСОБА_8 та вона здійснила її реєстрацію. Свідок підтвердила, що обвинувачений ОСОБА_7 перед цим звертався до неї за консультацією щодо можливої реєстрації земельної ділянки по АДРЕСА_2 , проте, сам пакет документів він не подавав.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 є його знайомим. В свою чергу, свідок звернувся до обвинуваченого, щоб останній допоміг свідку з обміном своєї трьохкімнатної квартири на квартиру з меншою площею (однокімнатну). В процесі спілкування свідок повідомив, що він має земельну ділянку по АДРЕСА_2 , площею 0,25 га. Державний акт на право приватної власності на землю свідок отримав ще в 1999-2000 роках від ОСОБА_13 якому свідок передавав заяву на отримання земельної ділянки. В подальшому виявилось, що державний акт був підроблений. Свідок підтвердив, що ОСОБА_7 допомагав у відчуженні земельної ділянки по АДРЕСА_4 , державний акт на яку свідок попередньо надав обвинуваченому. За домовленістю з обвинуваченим, за продаж земельної ділянки свідок мав отримати кошти в сумі 8000 доларів США після оформлення договору купівлі-продажу в нотаріуса, однак ОСОБА_8 коштів так і не отримав. Покупцем згаданої земельної ділянки був ОСОБА_11 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 зазначила, що обвинувачений є її сином та станом на 2017 рік вона працювала в ПП «Галко ІФ», маючи сертифікат землевпорядника. Вказане підприємство займалось оформленням документів на земельні ділянки. У фірмі працювало два землевпорядника, вона та її невістка. Свідку відомо, що їхнє товариство оформляло необхідні документи на земельну ділянку, яка належала ОСОБА_8 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 зазначила, що обвинувачений є її колишнім чоловіком, з яким вона розлучилась в 2021 році. Свідок підтвердила, що вона працювала на посаді інженера-землевпорядника в ПП «Галко ІФ», директором якої був ОСОБА_7 . ОСОБА_15 зазначила, що вона здійснювала оформлення документації земельної ділянки, що належала ОСОБА_8 . Чому не було підписів суміжників земельної ділянки, а також містобудівної довідки свідку не відомо. На огляд земельної ділянки виїжджав директор, а саме обвинувачений ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_16 зазначила, що станом на 2017 рік вона працювала оцінювачем будучи приватним підприємцем. Згідно методики оцінювання програма сама визначає вартість земельної ділянки. Оцінювач вправі відхилитися від оцінки в строну збільшення чи зменшення в розмірі не більше 25%. Хто звертався за оцінкою земельної ділянки на АДРЕСА_2 свідок не пригадує, але не виключає, що це міг бути обвинувачений ОСОБА_7 .

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_11 зазначив, що через оголошення він зателефонував та домовився про зустріч з особою, яка продавала земельну ділянку на АДРЕСА_2 . Вказана зустріч відбулася на розі вулиць Мельника-Січових Стрільців в м.Івано-Франківську на яку прийшло двоє чоловік, серед яких власника не було. На вказаній зустрічі вони домовились оформити купівлю-продаж земельної ділянки в будь-якого нотаріуса. Також було обумовлено ціну земельної ділянки в сумі 20000 доларів США. Також свідок їхав та оглядав земельну ділянку. Надалі вони зустрілись в нотаріуса по вул.Мельника в м.Івано-Франківську. В нотаріуса було двоє чоловік, серед яких був власник земельної ділянки, який виглядав на безхатька. Після оформлення документів в нотаріуса свідок протягом двох днів повністю розрахувався за земельну ділянку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 зазначив, що він працював головою Івано-Франківської міської ради. У виконкомі Івано-Франківської міської ради також працювала ОСОБА_18 . При перегляді державного акту про право власності на землю на ім`я ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 свідок зазначив, що підпис схожий на його але він не впевнений в цьому.

В судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_6 зазначив, що йому на підставі свідоцтва про право власності від 10 липня 2009 року №7438 належить частина домоволодіння по АДРЕСА_5 в індивідуальному жилому будинку. Дану частину домоволодіння він отримав у дарунок від свого батька ОСОБА_19 на підставі договору дарування від 09 липня 2009 року №2882.

Поруч із його домоволодінням знаходиться земельна ділянка, через яку у нього проходить доступ (прохід та заїзд) до мого домоволодіння. Дана земельна ділянка раніше була у користуванні його батька як попереднього власника вказаного домоволодіння на підставі договору оренди укладеного з Івано-Франківською міською радою від 09 березня 2006 року №Д207. Рішенням Івано-Франківської міської ради №258-7 від 19.08.2016 року надано йому та ПП «Кебель» дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Відповідно ним розроблявся проект землеустрою. Проте, в процесі виготовлення вказаного проекту було встановлено, що власником суміжної земельної ділянки є ОСОБА_11 який ніби то придбав земельну ділянку у ОСОБА_8 , яка належала останньому на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку №2319 від 30.08.1994 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №486 від 29.12.1993 року. В подальшому було встановлено, що вищезазначений державний акт про право власності на земельну ділянку виявився підробленим. Також до незаконного заволодіння земельною ділянкою причетний обвинувачений ОСОБА_7 , який працював директором ПП «Галко-ІФ», який виготовляв технічну документацію із землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул.Дністровська, 6А в м.Івано-Франківську. Також, вироками судів були засуджені ОСОБА_8 та працівник Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області ОСОБА_12 та визнані винними у вчиненні незаконних дій щодо відчуження та внесення в системі незаконних даних щодо земельної ділянки по АДРЕСА_2 . Рішенням Івано-Франківського міського суду було визнано недійсним та скасовано договір №924 від 13.03.2017 року купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0472 га. по вул..Дністровська, 6А в м.Івано-Франківську, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_20 . Вважає, що неправомірними діями обвинуваченого йому було спричинено моральну шкоду, яка полягає в тому, що неправомірні дії ОСОБА_7 позбавили його можливості оформити в належний спосіб документацію щодо проекту землеустрою земельної ділянки та вчинити інші реєстраційні дії з метою оформлення згаданої земельної ділянки. Цивільний позивач постійно живе у неспокої, переживаннях, хвилюваннях, постійних думках про те, що було привласнено злочинним шляхом земельну ділянку закривши йому доступ до його домоволодіння. Через неправомірні дії обвинуваченого ОСОБА_6 змушений жити в постійних стресах через багаторічні судові процеси. З урахуванням вказаних обставин свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд стягнути з обвинуваченого на його користь 100000 грн. моральної шкоди.

Крім цього, вина обвинуваченого у вчиненому доводиться іншими письмовими і речовими доказами по справі, які були предметом дослідження в ході судового розгляду справи.

Так, відповідно до витягу з ЄРДР від 29.09.2017 року, від слідчого Івано-Франківського ВП ГУНП ОСОБА_21 надійшов рапорт про те, що в ході досудового розслідування виявлено, що невстановлена особа шляхом обману, а саме шляхом використання завідомо підробленого державного акту серії ІФ (реєстраційний номер від 30.08.1994 року) заволоділа земельною ділянкою, площею 0,0472 га. За адресою вул.Дністровська, 6А в м.Івано-Франківську.

Даним протоколу огляду місця події від 28.03.2018 року з фото таблицями, було оглянуто земельну ділянку по вул.Дністровська, 6А в м.Івано-Франківську.

Відповідно до повідомлення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 25.09.2017 року, зазначається, що в Івано-Франківській міській раді відсутня інформація, що стосується видачі державного акту на право власності на земельну ділянку, площею 0,0472 га. на вул.Дністровська, 6А в м.Івано-Франківську.

Відповідно до висновку судово-технічної експертизи №1.1.-2/18 від 23.02.2018 року, відбиток круглої гербової печатки: «Україна» Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради народних депутатів Івано-Франківської області у державному акті на право приватної власності на землю серією ІФ від 30.08.1994 року нанесений за допомогою фотополімерного кліше. Відбиток круглої гербової печатки: «Україна» Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради народних депутатів Івано-Франківської області» у державному акті на право приватної власності на землю серією ІФ від 30.08.1994 року виконаний не круглою гербовою печаткою: «Україна». Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради народних депутатів Івано-Франківської області», відбитки якої надані в якості зразків порівняння.

Відповідно до висновку оціночно-земельної експертизи №455/18-22 від 30.03.2018 року, ринкова вартість земельної ділянки площею 0,0472 га., кадастровий номер :05:001:0180, по вул..Дністровська, 6А в м.Івано-Франківську станом на 18.02.2017 року становила 604190 грн.

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №1.1.-77/18 від 30.03.2018 року, рукописний напис « ОСОБА_8 » у графі «Документи згідно з переліком отримав» у картці прийому заяви №80936245 у справі №101 виконаний не ОСОБА_8 та не ОСОБА_7 , а іншою особою.

Даними протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 14.12.2017 року було вилучено оригінали документів, відповідно до ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 13.12.2017 року.

Відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду від 23.04.2019 року, позов Першого заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_11 , ОСОБА_8 про визнання недійсним договору №924 від 13.03.2017 року купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0472 га по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку (кадастровий номер :05:001:0180); скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :05:001:0180, проведену 13.03.2017 року за №19406515; витребування з незаконного володіння ОСОБА_11 на користь територіальної громади міста Івано-Франківська в особі Івано-Франківської міської ради земельної ділянки площею 0,0472 га по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку (кадастровий номер :05:001:0180); стягнення витрат по оплаті судового збору було задоволен; а позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_6 по справі за позовом Першого заступника керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_11 , ОСОБА_8 про скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0472 га по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :05:001:0180, проведену державним реєстратором ДП «Діпромісто» (тепер ДП Сетам) ОСОБА_9 18.02.2017 року за №19134276 (обєкт нерухомого майна 101) на підставі підробленого державного акту №2319 від 30.08.1994 року; визнання недійсним та скасування договору №924 від 13.03.2017 року купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0472 га по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку (кадастровий номер :05:001:0180); скасування запису державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,0472 га по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :05:001:0180, проведеної 13.03.2017 року за №19406515 приватним нотаріусом ОСОБА_10 на підставі укладеного договору №924 від 13.03.2017 року; повернення із володіння ОСОБА_11 у власність територіальної громади міста Івано-Франківська в особі Івано-Франківської міської ради земельної ділянки площею 0,0472 га по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку (кадастровий номер :05:001:0180); стягнення 12 000,00 грн. моральної шкоди, витрат по оплаті судового збору та на правову допомогу задоволено частково. Скасовано запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0472 га по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :05:001:0180, проведену державним реєстратором ДП «Діпромісто» (тепер ДП Сетам) ОСОБА_9 18.02.2017 року за №19134276 (обєкт нерухомого майна 101) на підставі підробленого державного акту №2319 від 30.08.1994 року. Визнано недійсним та скасовано договір №924 від 13.03.2017 року купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0472 га по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку (кадастровий номер :05:001:0180), укладений між ОСОБА_22 та ОСОБА_11 , посвідчений 13.03.2017 року приватним нотаріусом ОСОБА_10 , як такий, що порушує публічний порядок (нікчемний правочин). Скасовано запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0472 га по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :05:001:0180, проведену 13.03.2017 року за №19406515 (обєкт нерухомого майна 101) приватним нотаріусом ОСОБА_10 на підставі укладеного договору №924 від 13.03.2017 року. Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_6 , на користь територіальної громади міста Івано-Франківська в особі Івано-Франківської міської ради, , м.Івано-Франківськ, вул. Грушевського, 21, земельну ділянку площею 0,0472 га по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку (кадастровий номер :05:001:0180).

Таким чином, в ході повного, всебічного дослідження доказів по справі, судом було достовірно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 , працюючи директором ПП «Галко-ІФ», отримав від ОСОБА_8 підроблений державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,0472 га. по вул.Дністровська, 6А в м.Івано-Франківська. Про те, що вказаний державний акт виявився підробленим вказав в своїх показаннях сам свідок ОСОБА_8 . В цей момент в обвинуваченого виник умисел на заволодіння земельною ділянкою шляхом обману. З цією метою обвинувачений підробив від Фоміна на своє ім`я як директора ПП Галко-ІФ» заяву про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на вул.Дністровська, 6А в м.Івано-Франківську. Зі слів свідка ОСОБА_8 , саме обвинувачений ОСОБА_7 допомагав у відчуженні земельної ділянки по АДРЕСА_4 , державний акт на яку свідок попередньо надав обвинуваченому. Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №1.1.-77/18 від 30.03.2018 року, рукописний напис « ОСОБА_8 » у графі «Документи згідно з переліком отримав» у картці прийому заяви №80936245 у справі №101 виконаний не ОСОБА_8 та не ОСОБА_7 , а іншою особою. Дані, що саме ОСОБА_8 підписував ряд документів, які містяться в технічній документації, яка виготовлялася обвинуваченим також експертизою не встановлено. Отже, обвинувачений ОСОБА_7 самостійно формував технічну документацію в якій містилися документи не підписані заявником ОСОБА_8 , як ніби то власником згаданої земельної ділянки, та підроблений державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,0472 га. по АДРЕСА_2 .

Сформовану технічну документацію обвинувачений надав у відділ Держгеокадастру в м.Івано-Франківську на підставі чого державний кадастровий реєстратор вніс зміни в кадастрову систему України із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_2 ОСОБА_8 (кадастровий номер земельної ділянки :05:001:0180). Вказані обставини підтверджуються копією ухвали Івано-Франківського міського суду від 24.08.2023 року, відповідно до якого свідка ОСОБА_12 було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.361 КК України на підставі ст.49 КК України в зв`язку із закінченням строків давності.

Сформована в такий спосіб документація використовувалась обвинуваченим в процесі реалізації земельної ділянки. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 підтвердив, що про продаж земельної ділянки він довідався через оголошення. На зустрічі, яка відбулася на розі вулиць Мельника-Січових Стрільців в м.Івано-Франківську на яку прийшло двоє чоловік, власника земельної ділянки не було. Обумовивши суму коштів в розмірі 20000 доларів США, оформлення договору відбувалося в нотаріуса по вул.Мельника в м.Івано-Франківську. В нотаріуса вже було двоє чоловік, серед яких був власник земельної ділянки, який виглядав на безхатька. Свідок ОСОБА_8 підтвердив, що за домовленістю з обвинуваченим ОСОБА_7 він мав отримати кошти в сумі 8000 доларів США після оформлення договору купівлі-продажу в нотаріуса, однак ОСОБА_8 коштів так і не отримав.

Свідок ОСОБА_12 підтвердив, що звернення до Держгеокадастру було саме від обвинуваченого. Всю технічну документацію в паперовому та цифровому виді надавав ОСОБА_7 . Свідок також підтвердив, що ОСОБА_8 , як власник земельної ділянки, особисто не звертався до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області.

Окремо слід зазначити, що в виготовленій технічній документації не було підписів суміжників земельної ділянки, а також містобудівної довідки. Свідок ОСОБА_15 , працювала на посаді інженера-землевпорядника в ПП «Галко ІФ», в судовому засіданні підтвердила, що вона здійснювала оформлення документації земельної ділянки, що належала ОСОБА_8 . На огляд земельної ділянки виїжджав директор, а саме обвинувачений ОСОБА_7 . Їй не відомо чому в документації не було підписів суміжників земельної ділянки, а також містобудівної довідки.

Всі ці обставини вказують на умисел обвинуваченого ОСОБА_7 на незаконне заволодіння земельною ділянкою площею 0,0472 га. по АДРЕСА_2 . Суд звертає увагу, що обвинувачений формував усю технічну документацію на згадану земельну ділянку, був ініціатором реалізації земельної ділянки, мав зустрічі з покупцем ОСОБА_11 , домовлявся про суму реалізації, яку, зі слів свідка ОСОБА_8 , так йому і не повернув. Така поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 свідчить про те, що його дії носять виключно неправомірний характер, направлений на незаконне заволодіння майна шляхом шахрайства.

Згідно зі ст. 190 КК України шахрайство це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. Відмежовуючи шахрайство від цивільно-правових деліктів, слід виходити з того, що отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство, якщо встановлено, що винна особа вже в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, а зобов`язання не виконувати.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Верховний Суд, при вирішенні питання про достатність встановлених під час судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення поза розумним сумнівом, визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як ті, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і ті, що визначають його суб`єктивну сторону. Зокрема, у справах, в яких наявність, спрямованість та/або характер умислу має значення для правової кваліфікації діяння, суд у своєму рішення повинен пояснити, яким чином встановлені ним обставини справи доводять наявність умислу саме такого характеру, який є необхідним елементом складу злочину, і виключають можливу відсутність умислу або інший характер або спрямованість умислу. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій. Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

З іншого боку, для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (див. постанови Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, від 8 жовтня 2019 р. у справі № 195/1563/16-к, від 21 січня 2020 р. у справі № 754/17019/17, від 16 вересня 2020 р. у справі № 760/23459/17 та ін.).

У даному кримінальному провадженні судом поза розумним сумнівом доведено вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.190 ч.4, 358 ч.4 КК України.

Отже, оцінюючи всі зібрані по справі докази в сукупності за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального правопорушення, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ст.ст.190 ч.4 (в редакції Закону від 15.04.2008 року), 358 ч.4 КК України, заволодіння правом на майно шляхом обману вчиненому в особливо великих розмірах, а також використання завідомо підробленого документа.

Відповідно до ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Визначаючи обвинуваченому покарання, суд також виходить з вимог ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, дані висновку органу пробації, відповідно до якого виправлення ОСОБА_7 можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, останній не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб.

Обставин, що пом`якшують обвинуваченому покарання судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом також не встановлено.

Також, з врахування обставин, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, даних висновку органу пробації, суд вважає можливим застосувати до обвинуваченого ст.75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та поклавши на нього відповідні обов`язки. Відповідно до змісту ст.77 КК України в даному випадку таке додаткове покарання як конфіскація майна не застосовується.

Разом з тим, судом встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ч.358 УКК України, яке відноситься до категорії кримінальних проступків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно ч.5 ст.74 КК України, особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Також, відповідно до системного аналізу вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання (ч.ч. 4, 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), «звільнення від відбування покарання» ( ст.ст. 75, 79, 104 КК України), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) можна зробити висновок, що під звільненням від покарання слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення, як виду примусових заходів в цілому.

З огляду на викладене, суд вважає, що обвинуваченого ОСОБА_7 слід визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, та на підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнив його від покарання без визначення його виду і розміру.

Цивільний позов ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди в сумі 100000 грн. підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Так. відповідно до вимог ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 шляхом шахрайства, вчинив незаконні дії щодо заволодіння земельною ділянкою по АДРЕСА_2 , що фактично порушило права цивільного позивача щодо реалізації свого права на оформлення технічної документації на земельну ділянку, яка примикає до його домоволодіння по АДРЕСА_5 , яка належить ОСОБА_19 відповідно до договору дарування квартири від 09.07.2009 року. Цивільний позивач змушений на протязі багатьох років відстоювати свої права в судових органах, емоційно переживати, хвилюватись, жити в постійних стресах. Вказані наслідки без сумніву спричинені неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_7 . Разом з тим, суд приходить до висновку, що з врахуванням глибини моральних страждань, які зазнав цивільний позивач та матеріального становища обвинуваченого, сума морального відшкодування в сумі 15 000 грн. буде цілком справедливою.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.368, 370, 374, 375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

На підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_7 звільнити від покарання за ч.4 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України (в редакції Закону від 15.04.2008 року) та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у виді п`яти років позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю три роки.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 15000 грн. спричиненої злочином моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_7 в користь держави 8580 (вісім тисяч п`ятсот вісімдесять) грн. за проведення судових експертиз.

Долю речових доказів вирішити наступним чином: документи, відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 27.12.2017 року залишити при матеріалах кримінального провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Суддя ОСОБА_23