Справа № 201/1514/26
Провадження № 1-кс/201/385/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2026 року м. Дніпро

Слідча суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчої ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000076 від 30 вересня 2025 року, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий звернувся до суду із клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що в провадженні СВ ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального № 0000076, внесеного 30 вересня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 за попередньою змовою з невстановленими особами на території міста Дніпра, за неправомірну вигоду у вигляді грошової винагороди від осіб, які знаходяться в розшуку надають допомогу в проходженні ВЛК та бронюванні на підприємстві чоловіків, які підлягають призову на військову службу.

16 січня 2026 року було отримано ухвалу Соборного районного суду міста Дніпра по справі № 201/555/25 щодо надання дозволу на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

03 лютого 2026 року слідчим СВ відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , на підставі ухвали слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпра, було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 . Під час проведення обшуків було виявлено та вилучено наступні предмети:

- предмет, що зовні схожий на рушницю, який спаковано по полімерних пакетів та опечатано паперовою биркою;

- ноутбук чорного кольору моделі «Acer», що спаковано до спеціального пакету NPU 5443772;

- бланки з печатками та штампами, що спаковані до спеціального пакету PSP3025250;

- мобільний телефон моделі Iphone 11, IMEI: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 , з sim-карткою НОМЕР_3 , який спакований до паперового конверту «Національна поліція України»;

- флеш носій до спеціального пакету WAR1370868

- копії документів, що посвідчують особу (паспорти, рнокпп), додаток до розпорядження №135-р, що спаковано до спеціального пакету RAW 0059877;

- мобільний телефон Redmi чорного кольору, що спаковано до паперового конверту «Національна поліція України Слідче Управління».

Все вищезазначене було опечатано та вилучено до відділу поліції № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: м. Дніпро, вул. Шевченка, 7.

В межах кримінального провадження все вилучене майно в ході обшуків за вище вказаною адресою, постановою слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області від 03 лютого 2026 року визнано речовими доказами.

Вказане майно, вилучене в ході обшуку має особливо важливе доказове значення, тому з метою призначення відповідних експертиз по вилученому та проведення необхідних слідчих дій, забезпечення збереження речових доказів необхідно накласти арешт на вилучене в ході обшуку майно.

На підставі викладеного з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, слідчий просить задовольнити подане клопотання.

У судовому засіданні власник майна ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання слідчого частково, посилаючись на те, що деяке вилучене майно, а саме мобільний телефон моделі iPhone 11 належить його дружині, мобільний телефон моделі Redmi належить його синові, а рушниця, що належала прадідові, також є власністю його сина, який є військовослужбовцем, документи на яку перебувають у сина. Щодо решти майна заперечень не висловлював.

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити з підстав, наведених у ньому. Також зазначила, що під час проведення обшуку дружина ОСОБА_4 пояснила, що мобільний телефон iPhone 11 належить їй, однак він підлягає огляду, оскільки не встановлено всіх учасників кримінального правопорушення. Крім того, до матеріалів клопотання долучено протокол про проведення НСРД, з якого вбачається, що коло осіб, причетних до вказаного кримінального правопорушення, є ширшим, у зв`язку з чим імовірно, що в мобільному телефоні дружини можуть міститися контакти зазначених осіб та переписка з ними.

Заслухавши доводи слідчого та власника майна, дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя дійшла висновку про таке.

Під час розгляду клопотання встановлено, що слідчим відділенням відділу поліції № 2 Дніпровського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000076від 30 вересня 2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 Кримінального кодексу України.

У ході досудового розслідування встановлена причетність ОСОБА_4 за попередньою змовою з невстановленими особами на території міста Дніпра до надання допомоги в проходженні ВЛК та бронюванні на підприємстві чоловіків, які підлягають призову на військову службу, за неправомірну вигоду у вигляді грошової винагороди від осіб, які знаходяться в розшуку.

Відповідно до протоколу обшуку від 03 лютого 2026 року, в період часу з 16 години 00 хвилин до 17 години 49 хвилин слідчим СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 проведено обшук, у ході проведення якого за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено та вилучено:

- предмет, що зовні схожий на рушницю, який упакований по полімерних пакетів та опечатано паперовою биркою;

- ноутбук чорного кольору моделі «Acer», що упакований до спеціального пакету NPU 5443772;

- бланки з печатками та штампами, що упаковані до спеціального пакету PSP3025250;

- мобільний телефон моделі Iphone 11, IMEI: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 , з sim-карткою НОМЕР_3 , який упакований до паперового конверту «Національна поліція України»;

- флеш носій чорного кольору, упакований до спеціального пакету WAR1370868

- копії документів, що посвідчують особу (паспорти, рнокпп), додаток до розпорядження №135-р, що упаковані до спеціального пакету RAW 0059877;

- мобільний телефон Redmi чорного кольору, що упакований до паперового конверту «Національна поліція України Слідче Управління».

Постановою слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 03 лютого 2026 року вказані вище речі та предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000076від 30 вересня 2025 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно ч.1 ст. 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Згідно з ухвалою слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра від 16 січня 2026 року у відповідності до положень ст. 233 КПК України, був наданий дозвіл на проведення обшуку слідчим, які входять до групи слідчих та прокурорам групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000076 від 30 вересня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, у домоволодінні та всіх наявних приміщеннях та спорудах, за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які перебувають у власності ОСОБА_7 з метою відшукання речей та документів, що становлять доказове значення у кримінальному провадженні, в тому числі:

- пристроїв та систем пристроїв, що є компонентами комп`ютера, а також самих комп`ютерів та будь-якого обладнання, яке працює спільно з комп`ютерами (периферійних пристроїв) і забезпечує його додаткову функціональність (веб-камер, роутерів та будь-яких інших);

- ноутбуків, планшетів, іншої комп`ютерної техніки;

- електронних носіїв інформації (USB флеш-накопичувачів, карт пам`яті, накопичувачів на магнітних дисках (стаціонарних на переносних), компакт-дисків, тощо);

- мобільних телефонів, SIM-карток мобільних операторів;

- банківських платіжних карток;

- зошитів, щоденників, записних книжок, аркушів паперу із рукописним текстом, чорновими записами а також документів, які містять вільні взірці почерку;

- упаковок, футлярів для СІМ-карток мобільних операторів;

- чеків, квитанцій про зняття грошових коштів;

- документів, які містять інформацію про продаж чи придбання товарів, надання чи отримання послуг з використанням електронно-обчислювальної техніки;

- документів, що пов`язані з військовим обліком, мобілізацією, проходженням ВЛК (військово-лікарської комісії), документи чи їх копії, що посвідчують особу, копії ідентифікаційного коду особи, фотокартки осіб.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно вимог ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

На підставі вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктові 1 частини другої статті 170 цього Кодексу): 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно зі статтею 98 КПК України, речові докази - це матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Оцінка доказів із точки зору їх допустимості є заключним етапом доказування та здійснюється судом за наслідком розгляду справи по суті. Під час здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, вказане питання не входить до повноважень як слідчого судді.

Натомість, під час розгляду клопотання про арешт майна на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчий суддя уповноважений оцінити можливість використання майна, на яке слідчий, прокурор бажає накласти арешт, як доказу у кримінальному провадженні.

У даному випадку вилучені під час обшуку предмети та речі постановою слідчого від 03 лютого 2026 року, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, як такі, що містять відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З урахуванням досліджених обставин кримінального провадження, слідчим суддею встановлено, що стороною обвинувачення доведено можливість доказового значення для досудового розслідування у кримінальному провадженні вилучених під час обшуку речей.

Отже, оскільки зазначене у клопотанні слідчого майно цілком відповідає критеріям зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України та ст. 98 КПК України, а тому існують достатні правові підстави для накладення арешту на це майно, з метою його збереження задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженню, оскільки незастосування арешту може призвести до його знищення чи приховування.

Слідча суддя також зазначає, що відповідно до ч. 2, 9 ст. 100 КПК України речовий доказ зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ, зобов`язана зберігати його у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Питання про долю речових доказів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Спеціальні положення про збереження речових доказів та вирішення питання про них одночасно з постановленням судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, базується на засаді безпосередності дослідження показань, речей і документів (стаття 23 КПК України), відповідно до якої суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в речах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, вилучені в ході проведеного обшуку речі можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Оскільки існують ризики приховування, знищення вилученого майна, суд вважає за необхідне клопотання слідчого задовольнити та накласти арешт на зазначене в клопотання майно.

На підставі викладеного керуючись вимогами ст. ст. 2, 7, п. 18 ч. 1 ст. 3, ст. ст. 168-169, 170-173, 372, 376 КПК України, слідча суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000076 від 30 вересня 2025 року, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 369-2 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 03 лютого 2026 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- предмет, що зовні схожий на рушницю, який упакований по полімерних пакетів та опечатано паперовою биркою;

- ноутбук чорного кольору моделі «Acer», що упакований до спеціального пакету NPU 5443772;

- бланки з печатками та штампами, що упаковані до спеціального пакету PSP3025250;

- мобільний телефон моделі Iphone 11, IMEI: НОМЕР_1 ; IMEI 2: НОМЕР_2 , з sim-карткою НОМЕР_3 , який упакований до паперового конверту «Національна поліція України»;

- флеш носій чорного кольору, упакований до спеціального пакету WAR1370868

- копії документів, що посвідчують особу (паспорти, рнокпп), додаток до розпорядження №135-р, що упаковані до спеціального пакету RAW 0059877;

- мобільний телефон Redmi чорного кольору, що упакований до паперового конверту «Національна поліція України Слідче Управління».

Заборонити відчуження, розпорядження та користування вищевказаним майном на час досудового розслідування та судового розгляду у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала виконується негайно прокурором і слідчим.

Строк дії ухвали встановити до настання подій, вказаних у частині 4 статті 174 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 11 лютого 2026 року.

Слідча суддя ОСОБА_1