Справа № 632/260/19
провадження № 1-кп/632/5/25
УХВАЛА

Іменем України

19 листопада 2025 року м.Златопіль

Златопільский міськрайонний суд Харківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Суданка Первомайського району Харківської області, громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, який є особою з інвалідністю 3 групи, не одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, раніше судимого: 31.03.2004 Дзержинським районним судом м.Харків за ч.1 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75, 104 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 08.09.2006 Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч.1 ст. 289 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців; 04.06.2008 Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 383, ч.2 ст. 384, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; 01.07.2010 Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців; 01.04.2014 на підставі постанови Жовтневого районного суду м. Харків звільненого умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 9 місяців 8 днів; 04.03.2025 Комінтернівським районним судом м.Харкова за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за умисні корисливі кримінальні правопорушення, маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, повторно скоїв умисне кримінальне правопорушення - злочин при наступних обставинах.

08.12.2018 у вечірній час ОСОБА_4 проходив біля будинку АДРЕСА_2 . В цей час у ОСОБА_4 раптово виник умисел, спрямований на викрадення чужого майна з вищевказаного домоволодіння, яке на праві власності належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, розуміючи та усвідомлюючи негативні наслідки своїх дій, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 , шляхом розбиття вікна, проник до будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно, повторно, викрав пилу електричну ланцюгову «Fes 24-40», б/в, вартістю 1723 гривні, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Після цього ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене на свою користь.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в пред`явленому звинуваченні визнав, від давання показів відмовився, зазначивши, що обставини, викладені в обвинувальному вироку відповідають дійсності.

Прокурор заявив клопотання про закриття кримінального провадження за ч. 3 ст. 185 КК України відносно обвинуваченого у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачений, після роз`яснення судом підстав та наслідків закриття кримінального провадження, проти закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України, не заперечував, а навпаки просив суд закрити дане кримінальне провадження у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна відповідальність.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 підтримала думку свого підзахисного.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд встановив наступне.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 р. № 3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 КУпАП.

Зазначені зміни до Кодексу про адміністративні правопорушення є декриміналізацією діянь (щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати), якщо вартість викраденого майна є меншою ніж два розміри неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною сьомою статті 284 КПК України, ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 4792 цього Кодексу.

Частинами першою та третьою статті 4792 КПК України передбачено, що суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, і втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 12 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Відповідно положення ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Для кваліфікації кримінальних та адміністративних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги. Податкова соціальна пільга визначена підпунктами 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПКУ для відповідного року. Підпунктом 169.1.1 статті 169 визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

У 2018 році прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня складав 1762 грн., а отже сума соціальної пільги становить 881 грн., тобто, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян в даному випадку складають 1762 гривні.

Таким чином, внесені до законодавства зміни призвели до декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Розмір шкоди, заподіяний потерпілій ОСОБА_6 інкримінованим обвинуваченому ОСОБА_4 діями, становить 1723 гривні, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 ст. 3 КК України визначено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних нормах і принципах міжнародного права.

За змістом ч. 6 ст. 3 КК України, зміни законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Положеннями ст. 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Передбачені ч. 1 ст. 5 КК України підстави для закриття кримінальної справи не пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язані зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність (постанова ВС від 09.09.2019 року в справі № 591/6379/16-ц).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у приміщення (один епізод від 09.12.2018). Сума викраденого майна не перевищує 1762 гривні.

Отже, враховуючи, що вартість викраденого майна, яке інкримінується ОСОБА_4 , є меншою 2 неоподатковуваних мінімумів, який за нормами кримінального законодавства для кваліфікації злочинів встановлюється виходячи з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги, оскільки Законом №3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_4 підпадає під дію цього Закону, яким фактично декриміналізовано його кримінальну відповідальність, а тому наявні підстави для закриття кримінального провадження у зв`язку втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна відповідальність.

У зв`язку з тим, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 підлягає закриттю у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, то судові витрати за проведення експертизи в сумі 858 грн., в порядку ст. 124 КПК України, слід віднести на рахунок держави.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст. 284, 369-372, 376 КПК України, ст. 3, 5 КК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження за ч. 3 ст. 185 КК України щодо ОСОБА_4 - задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000980 від 10.12.2018, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази: пилу електричну ланцюгову «Fes 24-40», б/в, без пошкоджень, яку було передано потерпілій ОСОБА_6 під зберігальну розписку, - залишити останній за належністю.

Судові витрати за проведення експертизи в сумі 858 грн. слід віднести на рахунок держави.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Златопільський міськрайонний суд Харківської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1