Справа №752/7154/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/227/2025 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

9 грудня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 25 травня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком у кримінальному провадженні обвинуваченого:

ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Азербайджан, азербайджанця, громадянина Республіки Азербайджан, з базовою середньою освітою (у 2000 році закінчив ЗОШ №179 м. Києва), офіційно не працюючого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 21.12.2009 за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 296 КК України на 5 років 2 місяці позбавлення волі, звільненого з Житомирської ВК 31.07.2014 за відбуттям строку покарання,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 115 КК України та виправдано, оскільки не доведено, що ним вчинено зазначене правопорушення.

ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та засуджено до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік 11 місяців 10 днів.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання ОСОБА_9 зараховано строк його попереднього ув`язнення у період з 14.12.2018 по 09.12.2019 включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення на 2 дні обмеження волі та ухвалено вважати таким, що фактично відбув призначене покарання у виді 1 року 11 місяців 10 днів обмеження волі.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим в умисному завданні потерпілій легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, за наступних обставин.

Як встановлено вироком суду, 16.08.2018 о 13 год. 30 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи за місцем постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , під час конфлікту з дружиною, що виник на ґрунті ревнощів, маючи намір на завдання тілесних ушкоджень невизначеної тяжкості, умисно наніс кухонним ножем хаотичні удари у бік ОСОБА_11 , в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження у виді чотирьох різаних ран: по зовнішній поверхні правого плеча в верхній третині, ліктьовій поверхні лівого передпліччя в нижній третині, долонній поверхні правої кисті в проекції голівки 4-ої п`ясної кістки, в ділянці правої зовнішньої кісточки, які є легкими тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_12 визнати винним за ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання за ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 115 КК України у виді 7 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 2 років обмеження волі, та на підставі ст. 70 КК України остаточно призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на те, що вирок суду є незаконним, оскаржуване судове рішення не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні суд лише формально зазначив чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші, висновки суду, викладені у судовому рішенні містять істотні суперечності.

Зокрема, як зазначає апелянт, мотивуючи свій вирок, суд першої інстанції залишив поза своєю увагою ту істотну обставину, що в матеріалах справи наявні належні, допустимі та достовірні докази щодо здійснення обвинуваченим підшукування знарядь для вчинення умисного вбивства своєї дружини ОСОБА_11 , а саме придбав автомобільну покришку та горючу рідину.

Прокурор вважає, що судом першої інстанції незаконно та необґрунтовано змінено правову кваліфікацію дій ОСОБА_12 з ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України, при чому судом не взято до уваги конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, викладенні в обвинуваченні, та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема показаннями потерпілої ОСОБА_11 , завою про злочин від 14.12.2018, протоколом огляду місця подій від 14.12.2018, фотознімками до протоколу огляду місця події, а також висновком експерта № 042-256-2019 від 26.06.2019, даними слідчого експерименту від 13.09.2018, висновком первинної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №36 від 12.03.2019 та комісійної первинної стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 165 від 26.11.2019 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Належними доказами вини обвинуваченого саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 115 КК України, прокурор вважає також протокол прийняття заяви потерпілої ОСОБА_11 від 14.12.2018, згідно якої ОСОБА_9 постійно погрожує підпалити (підірвати) квартиру АДРЕСА_3 та погрожує вбивством. Більш того, протоколом огляду місця події від 14.12.2018 року за вказаною адресою, були виявлені обгорілі вхідні металеві двері, у коридорі - гумова шина, у одній з кімнат диван в обгорілому стані, велика кількість електричних приладів, мотки дротів, обгорілі стіни, пляшка із речовиною, яка має специфічний запах, у другій кімнаті - обгорілі дерев`яні двері та шафа, розкиданий одяг, інструменти.

Вказує, що рідина, яка містилась у вилученій з квартири пляшці, згідно висновку експерта № 11-1/526 від 17.01.2019, віднесена до нафтопродуктів та є зміненим бензином, однак належної оцінки цьому не надано, не враховано також і того, що обвинувачений тривалий час погрожував потерпілій та спричиняв тілесні ушкодження.

Крім того, апелянт вказує і на те, що обвинувачений неодноразово погрожував і свідкам у даному кримінальному провадженні, які не були допитані в судовому засіданні, а заходи щодо забезпечення явки свідків в судові засідання судом не вживались.

Таким чином, на думку прокурора, дії обвинуваченого ОСОБА_12 безпідставно перекваліфіковані з ч. 1 ст. 14 ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки вони не підтверджуються належними та допустимими доказами, а у мотивувальній частині взагалі не зазначено у порушення вимог п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України підстав для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд не прийняв докази сторони обвинувачення.

Під час апеляційного розгляду прокурором змінено апеляційні вимоги, зокрема, прокурор просив призначити новий розгляд в суді першої інстанції з підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 412 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку захисника, який також підтримав апеляційну скаргу прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи прокурора про відсутність фіксування за допомогою технічних засобів судового провадження в місцевому суді колегія суддів вважає обґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону .

Виходячи з положень ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду першої інстанції та призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачене п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України.

Пунктом 6 ч. 3 ст. 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, серед яких, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами. Зазначений конституційний припис покладає на суд обов`язок здійснювати повне фіксування судового процесу технічними засобами, оскільки саме за умови такого фіксування забезпечуються законність та інші основні засади судочинства.

Згідно з ч. 5 ст. 27 КПК України під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання та процесуальних дій за допомогою звуко- й відеозаписувальних технічних засобів. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, який здійснив суд у порядку, передбаченому КПК України.

На підставі приписів ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим, крім випадків, визначених у цій нормі (у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень КПК України судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб).

Повне фіксування технічними засобами ходу всього судового провадження слугує, з одного боку, його гласності та відкритості, а з іншого - забезпечує можливість встановити допущені під час судового розгляду порушення, які могли би вплинути на законність, обґрунтованість і справедливість ухваленого за результатами розгляду судового рішення.

Відповідно до вимог п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України відсутність у матеріалах провадження технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та в будь-якому разі безумовною підставою для скасування вироку й призначення нового розгляду в місцевому суді.

З журналу судового засідання від 02.07.2019 року вбачається, що Голосіївським районним судом м. Києва було здійснено допит потерпілої ОСОБА_11 у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 . Також, розглянуто клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Однак, перевіркою матеріалів провадження встановлено, що в них є відсутнім технічний носій інформації, на якому мало би бути зафіксовано за допомогою звуко- та відеозаписувальних технічних засобів судове провадження в суді першої інстанції, під час проведеного засідання 02.07.2019 року.

Апеляційним судом було здійснено запит до Голосіївського районного суду м. Києва про витребування архівної копії технічного носія інформації судового засідання від 02.07.2019 року у провадженні щодо ОСОБА_9 . У відповідь місцевий суд повідомив, що копія диску судового засідання від 02.07.2019 року пошкоджена та відновленню не підлягає.

Наведене є істотним порушення вимог ст.ст. 27, 107 КПК України, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення місцевого суду, що є безумовною підставою для скасування такого рішення та призначення нового розгляду в суді першої інстанції на підставі п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України.

На підставі викладеного, оскаржуваний вирок належить скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, під час якого необхідно провести розгляд провадження відповідно до вимог КПК України, перевірити всі доводи апеляційної скарги прокурора, за наслідком чого ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.

Отже, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 25 травня 2021 року щодо ОСОБА_9 - скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Суддя Суддя