УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2025 року cлідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ ВП № 4 ОРУП № ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000535 від 20.08.2025 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання з боку сторони обвинувачення.

Досудовим розслідування встановлено, що у серпні 2025 року, але не пізніше 20.08.2025, ОСОБА_4 керуючись корисливим мотивом і прагненням до наживи вирішив заволодіти чужим майном, а саме транспортним засобом. З цим наміром, незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_4 , заздалегідь приготував предмет зовні схожий на пістолет, який придбав у невстановлений час та спосіб, а також записку з номером свого мобільного телефону, з метою подальшого отримання грошових коштів за повернення транспортного засобу від потерпілого.

В подальшому реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , 20.08.2025 приблизно о 07:10 год., точного часу досудовим розслідуванням встановити не представилось можливим, перебуваючи за адресою м. Одеса, вул. Сім`ї Глодан, поруч з житловим будинком № 8/1 побачив автомобіль марки «RenaultMeganeScenic», д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , коричневого кольору, 2008 року випуску, двигун якого працював та в якому перебував власник даного транспортного засобу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 дістав зі своєї сумки предмет зовні схожий на пістолет, підійшов до вказаного транспортного засобу зі сторони водійського сидіння та почав погрожувати потерпілому застосуванням зброї, спрямувавши ствол в бік потерпілого, якщо останній не вийде з автомобілю, тим самим вчинив дії, які потерпілий сприйняв як реальну загрозу застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я. В подальшому потерпілий ОСОБА_7 вийшов з автомобілю, а ОСОБА_4 продовжуючи погрозу застосування насильства, яка проявлялася у направленні ствола предмету зовні схожого на пістолет в бік потерпілого, сів за кермо автомобілю марки «RenaultMeganeScenic», д.н.з. НОМЕР_1 при цьому передавши останньому записку з номером телефону та сказав в подальшому зателефонувати йому. Надалі ОСОБА_4 не маючи ані дійсного, ані уявного права на користування вказаним транспортним засобом почав приводити автомобіль у рух не забравши ключі від автомобіля у власника, який з метою врятування власного життя з місця вчинення злочину втік. Тим самим ОСОБА_4 незаконно заволодів вищевказаним транспортним засобом та спричинив потерпілому матеріальний збиток.

Однак, ОСОБА_4 виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, довести свій злочинний намір до кінця та розпорядитись майном яким незаконно заволодів не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки в автомобілі наявна система без ключового запуску двигуна «Start/Stop» та в разі відсутності ключа від автомобіля поруч, двигун зупиняється. В результаті чого двигун автомобіля зупинився, так як ключ від нього перебував у власника, який в той момент знаходився на значній відстані від автомобіля. ОСОБА_4 розуміючи, що не зможе надалі розпоряджатися даним транспортним засобом місце скоєння злочину покинув.

За викладених обставин, 21.08.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України, за кваліфікуючими ознаками: закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

22.08.2025 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси відносно ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18.10.2025, включно.

13.10.2025 постановою керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси строк досудового розслідування даного кримінального провадження продовжено до трьох місяців, а саме до 21.11.2025.

У зв`язку з тим, що строк тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 18.10.2025, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, оскільки до повного, об`єктивного та всебічного розслідування вказаного кримінального провадження необхідно провести комплекс слідчих (розшукових) дійта враховуючи те, що продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливо запобігати цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, сторона обвинувачення звертається із даним клопотанням про продовження строку тримання підозрюваного під вартою.

2. Позиції учасників судового засідання.

Прокурор клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Долучив копії ухвал. На запитання слідчого судді повідомив, що потерпілий потворно не допитувався.

Захисник підозрюваного просила відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення, посилаючись на заперечення, які були нею скеровані через канцелярію суду. Так, адвокат ОСОБА_8 зазначає, що потерпілий ОСОБА_7 отримав компенсацію моральної шкоди, надав свідчення стороні захисту та не наполягає на реальному відбутті покарання ОСОБА_4 . Крім того, на думку захисника, тяжкість покарання, на яку посилається сторона обвинувачення в обґрунтування поданого клопотання, не може бути покладена в основу наявності ризику переховування від органів досудового розслідування або суду. Також адвокат ОСОБА_8 просила врахувати те, що її підзахисний вперше притягається до кримінальної відповідальності, зв`язків з особами, які мають кримінальне минуле не має, має постійне місце проживання в м. Одесі, неофіційно працює кур`єром в «БОЛТ», має сталі гармонійні сімейні відносини з батьками, має у власності транспортний засіб, не переховуватиметься від слідства та суду, що також унеможливлено введенням воєнного стану та неможливістю перетину кордону України, має позитиві характеристики за місцем проживання та подяки від бригади ЗСУ, не відмовляється від дачі показань, а також страждає на ряд захворювань. Крім того, адвокат ОСОБА_5 повідомила, що сторона захисту не погоджується з підозрою в частині кваліфікації інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення. Просила застосувати відносно підзахисного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний підтримав думку захисника, повідомив, що вину визнає, проте за іншою кваліфікацією кримінального правопорушення.

3. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні вказаного клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

4. Висновки слідчого судді.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

4.1. Обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України.

21.08.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні стороною обвинувачення підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження: заявою про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_7 ; протоколом огляду місця події від 20.08.2025 за адресою м. Одеса, вул. Сім`ї Глодан, поруч з буд. 8/1; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з потерпілим ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_9 ; протоколом огляду місця події від 20.08.2025 за адресою м. Одеса, вул. Варненська, поруч з буд. 5; протоколом огляду місця події від 20.08.2025 за адресою м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, поруч з буд. 54; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_4 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 ; протоколами огляду відеозаписів від 20.08.2025.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри, слідчий суддя враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Долучені матеріали кримінального провадження, на даній стадії досудового розслідування є достатніми для висновку щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 , при цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

Крім того, питання обґрунтованості підозри, повідомленої ОСОБА_4 перевірялася слідчим суддею при обранні відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

4.2. Обставини, які свідчать про те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.

На підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси відносно ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 18.10.2025.

Щодо продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідий суддя приходить до наступного переконання.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Наявність даного ризику у відповідності до КПК України не означає, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме переховування, однак достатньо встановити, що він має реальну можливість здійснити такі дії у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

На думку слідчого судді, специфіка інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким, та суворість покарання за його вчинення може свідчити про продовження існування ризику переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Варто також зазначити, що у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 289 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у ймовірному вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, враховуючи зухвалий характер вказаного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування, здійснити виїзд на непідконтрольну Україні територію, або покинути країну поза межами пункту пропуску.

З огляду на вказане слідчий суддя приходить до переконання, що продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Щодо ризику незаконного впливу на потерпілого у цьому кримінальному провадженні

Перевіряючи актуальність зазначеного ризику, слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від таких осіб, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

Отже, на переконання слідчого судді, ризик впливу на потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України. За таких обставин, заборона спілкуватися з певними визначеними особами, як наслідок встановлення ймовірного впливу на них, є об`єктивною необхідністю забезпечення «недоторканості» показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність.

В свою чергу захисник зазначає, що відповідно до укладеної між підозрюваним та потерпілим мирової угоди від 10.10.2025 та протоколу опитування особи ( ОСОБА_7 ) адвокатом від 11.10.2025, потерпілий ОСОБА_7 не має до ОСОБА_4 претензій ані матеріального, ані морального характеру. Крім того, матір`ю підозрюваного сплачено ОСОБА_7 суму компенсації моральної шкоди. Відтак, на думку адвоката ОСОБА_5 , за вказаних обставин продовження існування ризику незаконного впливу підозрюваного на потерпілого є необгрунтованим.

Водночас, як було повідомлено прокурором у судовому засіданні, потерпілий ОСОБА_7 стороною обвинувачення повторно не допитувався.

Слідчий суддя вважає посилання сторони захисту на результати опитування потерпілого, проведенного адвокатом, не може бути розцінене як належне спростування існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду наступне.

Аналізом долученої до клопотання копії протоколу допиту потерпілого від 20.08.2025 та протоколом опитування особи адвокатом від 11.10.2025 встановлено, що відомості, надані потерпілим під час його опитуванням захисником істотно відрізняються від показань, викладених у протоколі допиту від 20.08.2025. При цьому, знову ж таки прокурор в судовому засіданні повідомив, що потерпілий ОСОБА_7 в рамках даного кримінального провадження повторно не допитувався. На думку слідчого судді, така суперченість між показаннями потерпілого не може вважатися встановленою зміною його показань без повторного допиту потерпілого стороною обвинувачення, а тому доводи захисника в цій частині вважає невмотивованими.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до переконання, що наявні дані свідчать не про нівелювання ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а навпаки підтверджують актуальність і реальність небезпеки незаконного впливу на потерпілого з метою зміни ним своїх показань або відмови від раніше наданих.

Викладене свідчить про наявність обставин, передбачених ч. 3 ст. 199 КПК України, та наявність правових підстав для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

4.3. Виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як вбачається з клопотання у межах кримінального провадження проведено значний обсяг слідчих та процесуальних дій спрямованих на отримання та перевірку здобутих доказів, водночас закінчити досудове розслідування до 18.10.2025, не видається можливим, у зв`язку з необхідністю проведення ряду слідчих та інших процесуальних дій, перелік, яких міститься в клопотанні.

13.10.2025 постановою керівника Київської окружної прокуратури м. Одеси строк досудового розслідування означеного кримінального провадження продовжено до 21.11.2025.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає встановленим наявність обставин, які перешкоджають завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді про продовження відносно підозрюваного запобіжного заходу.

4.4. Неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та особистого зобов`язання є недоцільним, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

Твердження захисника підозрюваного щодо можливості застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні з урахуванням обставин злочину та встановлених ризиків.

Той факт, що захисник долучила в судовому засіданні допит потерпілого, який змінив свої покази, на думку слідчого суді не є підставою для зміни запобіжного заходу, а підлягає ретельній перевірки стороною обвинувачення, так як фактично з долученого допиту, потерпілий сутево змінює свої покази, що підлягає належної оцінки стороною обвинувачення.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, а саме зухвалість вчиненого злочину, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 289 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо лише шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

4.5. Вирішення питання щодо розміру застави.

При обранні запобіжного заходу слідчим суддею, враховуючи положення п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, виходячи із конкретних обставини інкримінованих підозрюваному діянь, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначався розмір застави, й наразі слідчий суддя, дослідивши клопотання сторони обвинувачення та беручи до уваги доводи сторін кримінального провадження, приходить до переконання про відсутність підстав для визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу відносно підозрюваного.

У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи те, що ризики не зникли та продовжують існувати, а в рамках кримінального провадження необхідно провести ряд процесуальних дій, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення про продовження підозрюваному ОСОБА_4 строку тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 199 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 20.11.2025, в межах строку досудового розслідування, з утриманням в Державній установі "Одеській слідчий ізолятор".

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, а подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1