УХВАЛА

02.12.2025 місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:

судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000837 відносно ОСОБА_2 за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_2 ,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 02.12.2025, постановленою під час підготовчого судового засідання по даному кримінальному провадженню, не встановлено підстав для повернення обвинувального акта прокурору відповідно до вимог п. 3) ч. 3 ст. 314 КПК України та суд дійшов висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, відповідає вимогам КПК України, підсудний Амур-Нижньодніпровському районному суду міста Дніпра, у зв`язку із чим вважав необхідним провести в порядку ст. 315 КПК України підготовку до судового розгляду.

За наслідками підготовчого судового засідання по даному кримінальному провадженню не встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, тобто: підстав для закриття провадження, передбачених п. 5-8) ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, не має; підстав для повернення обвинувального акта відповідно до вимог п. 3) ч. 3 ст. 314 КПК України не встановлено.

У відповідності до ч. 2 ст. 314-1 КПК України досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі. Досудова доповідь щодо неповнолітнього обвинуваченого віком від 14 до 18 років складається незалежно від тяжкості вчиненого злочину, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Проте підстав для прийняття рішення, передбаченого п. 6) ч. 1 ст. 314 КПК України, а саме: складання досудової доповіді, не має, зважаючи на те, що нижня межа санкції ч. 2 ст. 121 КК України перевищує п`ять років позбавлення волі.

Прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_2 на 60 днів, оскільки наявні ризики, передбачені п. 1), 3), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор просив не застосовувати обвинуваченому ОСОБА_2 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Дане клопотання прокурор обґрунтовує тим, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке може бути призначено ОСОБА_2 , у разі визнання останнього винуватим у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, за яке передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, є всі підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду. Крім того, на думку прокурора, знаходячись під загрозою застосування тяжкого покарання, ОСОБА_2 , володіючи відомостями щодо свідків сторони обвинувачення, які не допитані, може вплинути на них з метою відмови від дачі показів чи зміни показів. На думку прокурора, обвинувачений ОСОБА_2 може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_2 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили суд змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт.

Суд, вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши зміст обвинувального акта та клопотання прокурора на підтвердження наявних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважає, що на цей час є всі підстави для задоволення клопотання прокурора, виходячи з наступного.

Так, відповідно до змісту обвинувального акта, ОСОБА_2 обвинувачуються у нанесенні умисних тяжких тілесних ушкоджень, а саме: умисних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння, що спричинили смерть потерпілого, тобто у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

ОСОБА_2 має три непогашені судимості за період з 2009 року за вчинення умисних тяжких злочинів, в тому числі вчинених з корисливих мотивів. При цьому ОСОБА_2 тричі після звільнення від відбуття покарання за попереднім вироком вчиняв нове кримінальне правопорушення, за яке йому призначалося покарання з урахуванням вимог ч. 1 ст. 71 КК України.

ОСОБА_2 категорично не згодний із пред`явленим йому обвинуваченням, офіційно не працевлаштований та не має офіційно-підтверджених джерел доходів.

Таким чином, враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_2 обвинувачення та наявність трьох непогашених судимостей, є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_2 , у разі визнання останнього винуватим у вищевказаному кримінальному правопорушенні, останній, перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п. 1) та п. 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, що, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Обвинувачений ОСОБА_2 , володіючи відомостями щодо осіб свідків, які не допитані судом і один з яких, на думку обвинуваченого, причетний до вчинення кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, може вплинути на свідків з метою схилення до зміни показів чи відмови від показів взагалі, тому суд погоджується з думкою прокурора про наявність у відношенні обвинуваченого ризику, передбаченого п. 3) ч. 1 ст. 177 КПК України.

При продовженні строку дії запобіжного заходу суд також враховує і ту обставину, що протягом перебування обвинуваченого під вартою будь-яких відомостей щодо протипоказань перебування в умовах ізоляції відносно останнього не надходило.

Також суд, зважаючи на вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_2 , відомості про його соціальні зв`язки, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, репутацію обвинуваченого, його майновий стан, вважає, що вказані відомості про особу ОСОБА_2 , в сукупності із обсягом пред`явленого йому обвинувачення та встановленими ризиками, передбаченими п. 1), 3), 5) ч. 1 ст. 177 КПК України, дають підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому підстав для зміни обвинуваченому даного запобіжного заходу на домашній арешт, про що суд просила сторона захисту, на цей час не вбачається.

Згідно з п. 2) ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, не визначається, оскільки ОСОБА_2 обвинувачуються у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

Керуючись ст. 176-178, 183, 193, 194, 199, 314-316, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0000837 відносно ОСОБА_2 за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, у відкритому судовому засіданні на 14:00 годину 08.12.2025 в залі судового засідання Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра за адресою: вул. Новоселівська, 9, місто Дніпро.

Задовольнити клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_2 .

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 30.01.2026 включно.

Викликати у судове засідання всіх учасників судового провадження.

Роз`яснити згідно ст. 317 КПК України учасникам судового провадження можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, якщо вони про це заявлять клопотання.

Вручити копію ухвали учасникам судового провадження та направити її для виконання начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Ухвала суду в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - з моменту вручення їй копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду в частині продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду в частині продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суддя: ОСОБА_1