УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2025 Справа №607/17857/25 Провадження №1-кп/607/1804/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 , у м. Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, під час розгляду кримінального провадження № 0000599 стосовно ОСОБА_4 про обвинувачення за ч.2 ст.286 КК України,-

встановив:

Прокурор ОСОБА_3 подала клопотання, в якому просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 . У клопотанні прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. Метою застосування щодо ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має. Використовуючи свій паспорт для виїзду за кордон та посвідчення водія, ОСОБА_4 може виїхати за межі України як водій вантажного або пасажирського транспорту користуючись системою «Шлях». Відомості що характеризують ОСОБА_4 вказують на те, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду, шляхом виїзду в іншу область України або за її межі, і тривалий час не повертатись до місця постійного проживання. Крім того, ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні. У зв`язку з наведеним, прокурор просить продовжити строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 22:00 год. до 07:00 год. та покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до прокурора або суду; не відлучатися за межі Тернопільської області без дозволу прокурора чи суду; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання, перебування та/або місця роботи; здати до відповідного державного органу на зберігання свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 клопотання підтримала, посилаючись на зазначені у ньому обставини.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 клопотань та заперечень не заявили./

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Стороною обвинувачення доведено наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, та вбачається із реєстру матеріалів долучених до обвинувального акту. При цьому слід зазначити, що відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Також, суд вважає, що у даному кримінальному провадженні продовжують існувати та не зменшились ризики, зазначені у клопотанні прокурора.

Так, ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та вид покарання, яке йому може бути призначене у випадку доведення винуватості у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, може умисно переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності. Відомості які характеризують обвинуваченого вказують на те, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду, шляхом виїзду в іншу область України або за її межі, і тривалий час не повертатись до місця постійного проживання.

Крім того, обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого та свідка у даному кримінальному провадженні, з метою надання ними показань в його користь чи відмови від надання показань, що може негативно вплинути на хід судового розгляду та його результати.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Суворість покарання, яке може бути призначено, як слушний елемент в оцінці ризику можливості переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Серйозність висунутих обвинувачень свідчить про те, що державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує (рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України» від 20 травня 2010 року).

Зі змісту ст. 176 КПК України слідує, що з метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення законодавець визначає перелік запобіжних заходів від м`якшого до тяжчого, котрі можуть бути застосовані, зокрема: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Стороною обвинувачення доведено, що наявність декількох ризиків у сукупності, які об`єктивно існують, унеможливлюють застосування менш суворих запобіжних заходів ніж домашній арешт в нічний час доби, оскільки жоден з таких не буде достатнім для їх запобігання та забезпечення належної поведінки обвинуваченого і виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Проаналізувавши наведене у сукупності, приходжу до переконання, про достатність фактичних та правових підстав для продовження строку застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 у виді домашнього арешту строком на два місяці враховуючи перебіг судового розгляду. Крім того необхідно продовжити строк дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків зазначені у клопотанні прокурора згідно ч.5 ст. 194 КПК України, для досягнення мети запобіжного заходу.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 178, 181, 314-316, 369-372, 392 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 , задовільнити.

Продовжити застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час доби, з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 22:00 год. вечора до 07:00 год. ранку, на строк два місяці до 06 лютого 2026 року.

Продовжити строк дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків: прибувати до суду чи прокурора за першою вимогою; не відлучатися за межі Тернопільської області без дозволу прокурора чи суду; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання, перебування та/або місця роботи; здати до відповідного державного органу на зберігання свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон, на строк два місяці до 06 лютого 2026 року.

Копію ухвали передати до органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 для виконання.

Строк дії ухвали закінчується 06 лютого 2026 року в 23 год. 59 хв.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1