Справа № 497/3039/25
Провадження № 1-кс/497/1020/25
УХВАЛА

04.12.2025 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання, в м.Болград, клопотання старшого слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000654 від 16.11.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

29.11.2025 року (надійшло 01.12.2025 року) до суду засобами поштового зв`язку (експрес-накладна №9875), звернулася слідча СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 з клопотанням, погодженим з прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна.

З клопотання вбачається, що 16.11.2025 до Болградського РВП ГУНП в Одеській області від працівника ДПС України надійшло повідомлення про те, що 16.11.2025 близько о 17:30 годині біля села Виноградівка Болградського району Одеської області зупинено автомобіль марки ВАЗ 2107 д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , на пасажирському сидінні виявлено особу ОСОБА_6 . При з`ясуванні обставин встановлено, що ОСОБА_5 за грошову винагороду сприяв подальшому незаконному перетину ОСОБА_6 через державний кордон України в Республіку Молдову поза межами пункту пропуску. З метою проведення повного та всебічного досудового розслідування, документування протиправних дій та протидії злочинності, у межах даного кримінального провадження проведені негласні слідчі (розшукові) дії.

29.11.2025 на підставі ухвали Болградського районного суду справа №497/3039/25 провадження №1-кс/497/1013/25 слідчим СВ Болградського РВП ГУНП в Одеські проведений обшук за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якого виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки Iphone 12 imei1: НОМЕР_2 ; imei2: НОМЕР_3 ; у захисному чохлі чорного кольору з сім картою НОМЕР_4 ;

- мобільний телефон марки «Realme» червоного кольору, з сім картою мобільного оператора «Київстар»;

- мобільний телефон марки «meizu» сірого кольору;

- мобільний телефон марки «Samsung» синього кольору, з флеш накопичувачем на 32 GB;

- мобільний телефон марки «Samsung», білого кольору;

- мобільний телефон марки «Nokia», сірого кольору;

- мобільний телефон марки «ksiomi», чорного кольору, належне ОСОБА_8 .

За матеріалами кримінального провадження вказані мобільні телефоні та sim-карти являються засобами комунікації між учасниками кримінального правопорушення, мають значення доказу у кримінальному провадженні, так як містять в собі інформацію про обставини кримінального правопорушення.

Так як, вказані мобільні телефони, які були вилучені в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , містить в собі інформацію про обставини кримінального правопорушення, передбаченого ст. 332 КК України, телефон має значення доказу у кримінальному провадженні, а тому з метою забезпечення кримінального провадження та збереження доказів у кримінальному провадженні, вказані мобільні телефони вилучені та поміщені до сейф пакету № NPU 5074157: мобільний телефон марки Iphone 12 imei1: НОМЕР_2 ; imei2: НОМЕР_3 ; у захисному чохлі чорного кольору з сім картою НОМЕР_4 ; до сейф пакету № PSP2250900: мобільний телефон марки «Realme» червоного кольору, з сім картою мобільного оператора «Київстар»; мобільний телефон марки «meizu» сірого кольору; мобільний телефон марки «Samsung» синього кольору, з флеш накопичувачем на 32 GB; мобільний телефон марки «Samsung», білого кольору; мобільний телефон марки «Nokia», сірого кольору; мобільний телефон марки «ksiomi».

Постановою слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області 29.11.2025 вилучене майно визнано доказом у кримінальному провадженні.

Накладення арешту на тимчасово вилучено майно, слідчий обґрунтовує необхідністю забезпечення збереження речових доказів та проведення по ним необхідних оглядів та досліджень.

У зв`язку з тим, що наразі досудове розслідування триває незначний час, орган досудового розслідування збирає докази, та здійснює перевірку всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а вилучене майно визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні, тому з метою забезпечення його збереження слідчий звертається з цім клопотанням.

Слідчий СВ Болградського РВ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 у судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримала (а.с.91).

Особа у присутності якої було вилучено майно та фактичний власник одного з мобільних телеонів - ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, надала слідчій заяву про розгляд клопотання у її відсутності, зауважень не мала (а.с.90).

Слідчий суддя перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, дійшов висновку щодо задоволення клопотання, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

В судовому засіданні встановлено, що 16.11.2025 року приблизно о 17 годині 30 хвилин співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 біля села Виноградівка Болградського району зупинено автомобіль ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 . На пасажирському сидінні виявлено особу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , при з`ясуванні обставин встановлено, що ОСОБА_5 за грошову винагороду сприяв подальшому незаконному перетину ОСОБА_6 через державний кордон України в Республіку Молдову поза межами пункту пропуску (ІТС "ПНПУ" № 11819 від 16.11.2025).

Вказані відомості 16.11.2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000654 за правовою кваліфікацією ч.3 ст.332 КК України.

Так, на підставі ухвали слідчого судді 29.11.2025 року працівниками поліції проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_7 , який може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, під час якого в присутності ОСОБА_8 виявлено та вилучено сім мобільних телефонів, в тому числі належний ОСОБА_8 . Постановою старшого слідчого СВ ОСОБА_3 від 29.11.2025 року мобільні телефони визнані речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Слідчим доведено, що майно, на яке він просить накласти арешт, буде використано, як доказ у кримінальному провадженні, а саме інформація наявна в мобільних телефонах може бути доказом у кримінальній справі.

Оцінивши обставини визначені ст.ст. 132,170 КПК України, суд дійшов висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим і підлягає задоволенню, так як вищезазначене майно, є речовим доказом у кримінальному правопорушенні, та вважає необхідним застосувати захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вилученого майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 132,170-173,395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000654 від 16.11.2025 року, що було вилучено 29.11.2025 року під час обшуку домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , а саме :

- мобільний телефон марки Iphone 12 imei1: НОМЕР_2 ; imei2: НОМЕР_3 , у захисному чохлі чорного кольору з сім картою НОМЕР_4 ;

- мобільний телефон марки «Realme» червоного кольору, з сім картою мобільного оператора «Київстар»;

- мобільний телефон марки «meizu» сірого кольору;

- мобільний телефон марки «Samsung» синього кольору, з флеш накопичувачем на 32 GB;

- мобільний телефон марки «Samsung», білого кольору;

- мобільний телефон марки «Nokia», сірого кольору;

- мобільний телефон марки «ksiomi», належний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ;

позбавивши власників, володільців права на відчуження, розпорядження та користування ним.

Мобільні телефони здати на зберігання до камери зберігання речових доказів Болградського РВП ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська область, м.Болград, проспект Соборний, 97.

Виконання ухвали та відповідальність за збереження вилучено майна покласти на старшого слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_9 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1