Справа № 190/2814/24
Провадження №1-кп/190/64/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року м. П`ятихатки

П?ятихатський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря - ОСОБА_2

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого - ОСОБА_5

представника потерпілого - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті П?ятихатки кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000079 від 11.07.2024 року стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Лихівка П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянина України, з повною середньою освітою, який не одружений, не працює, має на утримання одну неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_7 скоїв умисне спричинення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, за наступних обставин.

10.07.2024 приблизно о 10 годині, більш точного часу в ході дізнання встановити не надалось можливим, ОСОБА_7 перебував на узбіччі дороги по АДРЕСА_1 , де у останнього виник конфлікт з ОСОБА_5 , який збирав спиляні ним дрова за вищевказаною адресою. В ході вказаного конфлікту з потерпілим, на ґрунті виниклих неприязних відносин до ОСОБА_5 , у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , 10.07.2024 приблизно о 10 годині, більш точного часу дізнанням не встановлено, ОСОБА_7 , попередньо взявши до рук лопату, наблизився ззаду до ОСОБА_5 , який знаходився в положенні стоячи на узбіччі дороги по АДРЕСА_1 та діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій і наслідків, бажаючи їх настання, тримаючи в руках лопату, замахом зверху вниз наніс удар в область правої половини голови потерпілому ОСОБА_5 . В результаті протиправних дій ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи 1113-Е від 07.08.2024 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з раною в області правої брови, з синцями в лобній області справа по краю росту волосся, синців у вигляді крововиливів в м`які тканини в завушній області справа, в області потиличного бугра, струсу головного мозку. Виявлене у ОСОБА_5 тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно- мозкової травми з раною в області правої брови, з синцями в лобній області справа по краю росту волосся, синців у вигляді крововиливів в м`які тканини в завушній області справа, в області потиличного бугра, струсу головного мозку відповідно до п.п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я

Під час допиту в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину свою в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України не визнав та пояснив, що 10.07.2024 року він зранку поїхав в лікарню м.П`ятихатки. Там він отримав інсулін, консультацію лікаря і збирався їхати додому. В цей час йому зателефонував син ОСОБА_9 та повідомив, що на його земельній ділянці ОСОБА_5 пиляє дерева. Він сказав сину щоб той викликав дільничного інспектора. Потім він сам зателефонував дільничному та повідомив, що ОСОБА_5 порушує його право власності і пиляє дерева на належній йому земельній ділянці. Однак, дільничний відповів, що йому ніколи займатися їхніми справами, щоб він сам захищав свою власність і що схоче, то хай і робить. Коли він приїхав до належної йому земельної ділянки, побачив що ОСОБА_10 вже складає в трактор розпиляні дерева. Він почав наближатись до ОСОБА_5 та висунув вимогу припинити протиправні дії, але останній у відповідь взяв дрючок, і почав йти до нього. Він лівою рукою вибив дрючок, дрючок впав на землю, а він долонею вдарив ОСОБА_5 в область голови. ОСОБА_5 побіг до себе в двір, вибіг тримаючи в руках вила і почав рухатись в його сторону. Тоді він взяв до рук лопату, однак лопатою його не бив. Під час зазначених обставин були присутні його син ОСОБА_9 та його дівчина ОСОБА_11 . Вважає свої дії правомірними, оскільки він захищав своє право власності. На його думку, у ОСОБА_5 не могли утворитися такі тілесні ушкодження від його удару долонею. Також пояснив, що трактор ОСОБА_12 стояв у дворі з дровами і він не віддавав йому трактор. Право власності на земельну ділянку він оформив в 2019 році, були виставлені межові знаки, однак ОСОБА_12 їх прибрав. Земельна ділянка призначена для ведення особистого селянського господарства; стовби лежать по периметру земельної ділянки. До цього конфлікту, у них з ОСОБА_12 також були конфлікти; він особисто викликав поліцію оскільки ОСОБА_5 викачував фекалії йому у двір. При цьому ОСОБА_5 постійно говорив, що земля належить йому, цариця ОСОБА_11 ІІ передала її у власність його предкам. Також обвинувачений пояснив, що за даних обставин він діяв на підставі ч.5 ст.36 КК України, оскільки захищав своє право власності, життя та здоров`я

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, його вина повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що 10.07.2024 року приблизно о 10 годині між ним та обвинуваченим виник конфлікт через те, що він спиляв акацію. ОСОБА_7 підбіг до нього ззаду і наніс удар лопатою по голові. В цей час він перебував біля свого трактора, який знаходився на земельній ділянці, що з 2019 року належить обвинуваченому, боковим зором побачив лопату, яку відбив рукою, однак по дотичній лопата зачепила праву частину його голови. Потім побачив ОСОБА_7 , який кинув лопату і побіг. Він відчув як від удару у нього моментально потекла кров, тому побіг до себе в двір, зателефонував дільничному, потім дружині; дружина викликала працівників поліції, які приїхали приблизно через 30 хвилин, без боді-камер. За викликом також приїздила швидка допомога, на місці йому надали першу допомогу, запропонували госпіталізацію, але він відмовився і поїхав в спеціалізовану клініку. В лікарні м.Кам`янського він проходив лікування 11 днів. Звертався до судово-медичного експерта, однак він сказав, щоб суд призначав експертизу. Також пояснив, що з обвинуваченим знайомий з дитинства; склалися неприязні відносини раніше, були конфлікти; відтоді як ОСОБА_7 купив будинок на їхній вулиці, він конфліктує з усіма сусідами. ОСОБА_7 приватизував будівлю школи і зробив з неї сарай. Вважає, що ОСОБА_7 своїми діями скоїв замах на його життя. Лопата належить обвинуваченому, він з нею прибіг.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона є співмешканкою ОСОБА_5 . Приблизно о 09-10 годині ранку, точну дату не пам`ятає, їй зателефонував ОСОБА_5 та попросив викликати поліцію, оскільки у нього виник конфлікт із ОСОБА_7 . Вона викликала поліцію. Сама приїхала на місце події приблизно за 5 хвилин. Там вона побачила, що ОСОБА_7 з лопатою в руках стоїть біля трактора. Вона запитала його, навіщо він вдарив ОСОБА_5 , на що той відповів, що так трапилось. В цей час ОСОБА_5 пішов в свій двір, бо був скривавлений. На місці події також був син ОСОБА_14 зі своєю дівчиною. ОСОБА_5 говорив їй, що він нахилився, а ОСОБА_14 ззаду вдарив його лопатою; під час спроби ОСОБА_14 нанести йому другий удар, він затулився. Їй відомо, що конфлікт між обвинуваченим та потерпілим виник з приводу території землі. Також пояснила, що раніше між ними теж виникали конфлікти з приводу землі; хто був присутній під час конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, їй невідомо. Коли вона приїхала, трактор знаходився на земельній ділянці, біля дороги.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що вона є дівчиною ОСОБА_9 , який є сином обвинуваченого. 10.07.2024 року ОСОБА_7 поїхав в м.П`ятихатки в лікарню, а ОСОБА_5 на земельній ділянці, що розташована по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_7 , почав пиляти дерева. Вони викликали дільничного інспектора. Дільничний приїхав і зробив ОСОБА_5 зауваження, однак той не відреагував, дільничний поїхав. Потім приїхав обвинувачений; між ним та ОСОБА_5 виник конфлікт. Коли ОСОБА_5 вибіг з вилами, тоді ОСОБА_7 схопив лопату. Як обвинувачений вдарив потерпілого, вона не бачила. Волошина із сином приїхали після того, як обвинувачений ударив потерпілого, але до того, як приїхала поліція. ОСОБА_7 говорив тоді, що вдарив ОСОБА_5 долонею.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що потерпілий ОСОБА_5 це його вітчим. Приблизно 10.07.2024 (точну дату він не пам`ятає) повертаючись з роботи, він заїхав до своєї матері ОСОБА_13 . В цей час їй зателефонував ОСОБА_5 та попросив викликати поліцію. Разом з матір`ю він приїхав до ОСОБА_5 . На місці побачили, що у ОСОБА_5 розбита голова, обличчя в крові. В руках у нього нічого не було. Лопата валялась біля кущів на землі, мабуть хтось її відкинув. ОСОБА_5 говорив, що ОСОБА_7 вдарив його лопатою ззаду по голові. Вони викликали швидку допомогу, працівників поліції. Як пояснив ОСОБА_7 , конфлікт виник через те, що ОСОБА_5 заліз на його територію. Також пояснив, що коли він з матір`ю приїхали, обвинувачений і потерпілий про щось розмовляли на підвищених тонах, про що саме він не пам`ятає. В руках у ОСОБА_5 нічого не було. Йому відомо, що земельна ділянка завжди належала ОСОБА_12 , потім її передали ОСОБА_14 ; кому на даний час належить земельна ділянка, - не знає. Під час події трактор ОСОБА_5 стояв біля дороги з боку від земельної ділянки; дров не бачив, до трактора не підходив.

Під час дослідження в судовому засіданні доказів, зібраних під час досудового розслідування, судом встановлено наступне.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.п.108-109), - 11.07.2024 року до ЄРДР за №0000079 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Згідно рапорта чергового ВП №7 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області (а.п.112), - 10.07.2024 о 10.44 год. на лінію «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_5 про те, що його побив сусід ОСОБА_7 та розбив йому лопатою голову; також заявник повідомив, що він стоїть на вулиці з вилами, і що можливо ще відбудеться бійка.

Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 10.07.2024 року (а.п.113), - ОСОБА_5 повідомив про вчинене щодо нього кримінальне правопорушення.

Згідно консультаційного висновку спеціаліста (а.с.123), - 10.07.2024 року лікарем-офтальмологом КНП Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» проведено огляд ОСОБА_5 ; підстава огляду самостійне звернення, первинне; скарги на знижений зір правого ока, зі слів пацієнта травма правого ока хуліганська 10.07.24 лопатою; зі слів пацієнта до травми праве та ліве око бачили однаково. Висновок спеціаліста (встановлений діагноз) рвана рана брови праворуч (травма хуліганська 10.06.2024); кератопатія, незріла катаракта, дегенерація сітківки обох очей.

Згідно висновку судово-медичного експерта №957, що проведено на підставі заяви потерпілого від 11.07.2024 в приміщенні Кам`янського районного відділення судово-медичної експертизи КЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» (а.с.124-125), - виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з раною в області правої брови, струсу головного мозку, відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я більше 6, але менше 21 дня; давність їх утворення може відповідати терміну 10.07.2024.

Постановою дізнавача СД ВП №7 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 24.07.2024 (а.с.126), - призначено судово-медичну експертизу.

Згідно висновку експерта №1113-Е (а.с.127-128), - виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я більше 6, але менше 21 дня; давність їх утворення може відповідати терміну 10.07.2024.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 10.08.2024 (а.с.129-132), - свідок ОСОБА_9 в присутності понятих розповів як та за яких обставин ОСОБА_7 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_5 . До протоколу долучено фототаблицю (а.с.133-136)

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 10.08.2024, проведеного за участю спеціаліста-криміналіста ОСОБА_17 (а.с.137-140), - свідок ОСОБА_15 в присутності понятих розповіла як та за яких обставин ОСОБА_7 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_5 . Так, свідок пояснила, що вона разом із своїм співмешканцем ОСОБА_9 та його батьком ОСОБА_7 10.07.2024 року приблизно о 10.30 год. знаходились вдома. В цей час вони почули як ОСОБА_5 завів свій трактор та під`їхав до земельної ділянки, яка належить ОСОБА_7 , та почав грузити дрова. Потім ОСОБА_18 пішов до ОСОБА_5 , при цьому взявши до рук лопату. Підходячи до нього, ОСОБА_19 замахнувся на ОСОБА_7 палкою, але він відхилився та вдарив його правою рукою в праву брову, після чого ОСОБА_5 забіг до себе в двір та почули якийсь глухий звук, наче хтось впав. Через деякий час, ОСОБА_20 вибіг з двору з вилами та весь в крові. Коли він біг до себе в двір, то крові на ньому не було. Потім приїхали працівники поліції та швидка медична допомога, але останній від її надання відмовився. Після цього, свідок показала як ОСОБА_7 утримуючи лівою рукою праву руку потерпілого в ділянці кісті, наніс удар ребром долоні правої руки в ділянку нижньо-зовнішнього кута орбіти правого ока потерпілого. До протоколу долучено фототаблицю (а.с.141-144)

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 10.08.2024, проведеного за участю спеціаліста-криміналіста ОСОБА_17 (а.с.145-148), - потерпілий ОСОБА_5 в присутності понятих розповів як та за яких обставин ОСОБА_7 спричинив йому тілесні ушкодження. Так, потерпілий пояснив, що 10.07.2024 року о 10.30 год. він на тракторі під`їхав до земельної ділянки, яка розташована напроти його будинку по АДРЕСА_1 щоб забрати фрагменти дерев, які він спиляв раніше. Коли він нагнувся за фрагментом деревини та почав класти його в ківш трактора, боковим зором побачив, що ОСОБА_7 тримаючи в руках лопату, замахом зверху наносить йому удар по голові, але в цей час потерпілий прикрився правою рукою, від чого удар прийшовся на руку та правій брові, після чого пішла кров. Потім потерпілий побіг до свого домоволодіння та викликав поліцію і швидку допомогу. Після цього потерпілий показав як ОСОБА_7 наніс йому удар лопатою. До протоколу долучено фототаблицю (а.с.149-153)

Згідно протоколу огляду місця події від 10.08.2024 (а.с.154), - об`єктом огляду є ділянка місцевості, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . До протоколу долучено фототаблицю (а.с.155-158)

Згідно постанови про зміну кваліфікації від 12.08.2024 (а.с.159), - дізнавачем СД ВП №7 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області змінено кваліфікацію кримінального правопорушення внесеного до ЄРДР за №0000079 від 11.07.2024 року за ч.1 ст.125 КК України на ч.2 ст.125 КК України.

Згідно висновку експерта №1171 «Е» від 14.08.2024 року (а.с.167-168), - під час проведення судово-медичної експертизи експерт прийшов до висновку, що враховуючи характер та розташування ушкоджень, виявлених у ОСОБА_5 , механізм їх виникнення повністю не відображений в наданому протоколі проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 . Механізм виникнення ушкоджень не відповідає поясненням потерпілого, які він надав при первинному огляді, проведеному 11.0.2024 року в судово-медичній експертизі, які зазначено у висновках спеціаліста у розділі: «Зі слів». Доцільно провести слідчий експеримент за участю судово-медичного експерта.

Згідно висновку експерта №1172-Е від 14.08.2024 року (а.с.169-170), - під час проведення судово-медичної експертизи експерт прийшов до висновку, що в наданому протоколі проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 , механізм виникнення всіх виявлених ушкоджень не відображено. Для встановлення характеру травмуючого предмета, який діяв з місцем прикладання сили в область правої брови, необхідно надати медичні документи з місця первинного надання медичної допомоги з описом ушкоджень рани на яку накладені скоби. Доцільно провести слідчий експеримент за участю судово-медичного експерта.

Згідно висновку експерта №1173-Е від 14.08.2024 року (а.с.171-172), - під час проведення судово-медичної експертизи експерт прийшов до висновку, що в наданому протоколі проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_15 , механізм виникнення всіх виявлених ушкоджень не відображено. Для встановлення характеру травмуючого предмета, який діяв з місцем прикладання сили в область правої брови, необхідно надати медичні документи з місця первинного надання медичної допомоги з описом ушкоджень рани на яку накладені скоби. Доцільно провести слідчий експеримент за участю судово-медичного експерта.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 16.09.2024 року, проведеного за участю судово-медичного експерта-криміналіста ОСОБА_21 (а.с.173-176), - потерпілий ОСОБА_5 в присутності понятих розповів про обставини події, що відбулась 10.07.2024 року та механізм отриманих ним тілесних ушкоджень. До протоколу долучено фототаблицю (а.с.177-179) та диск з відеозаписом проведення слідчого експерименту (а.с.180).

Згідно висновку експерта №1392 «Е» від 18.09.2024 року (а.п.190-191), - під час проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , експерт прийшов до висновку, що механізм виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_5 не суперечить механізму, вказаному у протоколі слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 від 16.09.2024.

Згідно висновку експерта №1394 «Е» від 10.10.2024 року (а.п.192-193), - під час проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , експерт прийшов до висновку, що характер ушкоджень, місце їх розташування, свідчать про те, що виявлена у ОСОБА_5 черепно-мозкова травма, за механізмом виникнення не відповідає механізму, зазначеному в наданих протоколах проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_15 .

Надаючи оцінку дослідженим в судовому засіданні письмовим доказам, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Суд також враховує, що зазначені письмові докази у даному кримінальному провадженні учасниками судового провадження не оспорюються і під сумнів не ставляться.

Таким чином, суд повно і всебічно розглянувши кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_7 , проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що фактичні обставини в кримінальному провадженні встановлені у спосіб, визначений кримінальним процесуальним законом, та винуватість ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, є доведеною та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При оцінці доводів обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що за викладених в обвинувальному акті обставин він діяв лише з метою самозахисту і наніс потерпілому удар лише рукою в область голови, суд враховує наступне.

З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ст. 125 КК України характеризується: діянням (дією або бездіяльністю), спрямованим на заподіяння легкого тілесного ушкодження; наслідком у вигляді спричинення легкого тілесного ушкодження; причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідком. Суб`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення характеризується тільки умисною виною.

За змістом ст. 24 КК України наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.

Залежно від характеру передбачення суспільно небезпечних наслідків виділяють умисел конкретизований і неконкретизований. Конкретизований умисел - це умисел, за якого особа передбачає конкретний характер суспільно небезпечних наслідків свого діяння, а неконкретизований - за якого особа передбачає можливість настання альтернативних суспільно небезпечних наслідків.

Згідно з усталеною судовою практикою, узагальненою, зокрема, у пункті 22 Постанови Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року №2 «Про судове практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», питання про умисел, необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Так, відповідно до висновку судово-медичного експерта №957 від 11.07.2024 (а.с.124-125), - виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з раною в області правої брови, струсу головного мозку, відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я більше 6, але менше 21 дня; давність їх утворення може відповідати терміну 10.07.2024.

Згідно висновку експерта №1392 «Е» від 18.09.2024 року (а.п.190-191), - під час проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , експерт прийшов до висновку, що механізм виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_5 не суперечить механізму, вказаному у протоколі слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 від 16.09.2024.

Зважаючи на викладене, суд не приймає до уваги покази обвинуваченого стосовно механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, оскільки вони спростовуються висновками експерта №1392 «Е» від 18.09.2024 року, №1394 «Е» від 10.10.2024 року. Суд розцінює покази обвинуваченого як такі, що надані з метою захисту та уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Наведені вище обставини кримінального правопорушення в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень свідчать про те, що ОСОБА_7 умисно наніс удар лопатою в область голови потерпілого. У таких випадках, особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, а саме умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, для відмежування умисного легкого тілесного ушкодження від заподіяння легкого тілесного ушкодження у разі перевищення меж необхідної оборони необхідно ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного.

При цьому за змістом ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (ч. 3 ст. 36 КК України).

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Отже, сутність необхідної оборони полягає у правомірному заподіянні шкоди особі, яка здійснює суспільно небезпечне посягання, особою, яка реалізує своє право на захист інтересів, що охороняються законом.

Визначальним для поняття необхідної оборони є правомірність захисту і протиправність посягання.

Таким чином, для вирішення питання щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, необхідно врахувати конкретні обставини кримінального провадження, здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

При цьому у разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватися на загальних підставах.

Так, під час судового розгляду даного кримінального провадження не встановлено обставин на підтвердження того, що 10.07.2024 року потерпілий вчинив щодо обвинуваченого такі дії, які б могли бути розцінені ним як реальна небезпека чи загроза його життю або здоров`ю.

Відтак, дослідженими судом доказами не встановлено та не підтверджено наявність підстав, які б об`єктивно свідчили про те, що обвинувачений ОСОБА_7 за викладених в обвинувальному акті обставин перебував у стані необхідної оборони та які б давали йому підстави вчинити у відношенні потерпілого інкримінованого йому діяння з метою захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів, так як під час судового розгляду цього кримінального провадження не встановленого обставин на підтвердження того, що дії потерпілого ОСОБА_5 відносно ОСОБА_7 становили чи могли становити реальну загрозу життю та здоров`ю останнього, а тому дії обвинуваченого ОСОБА_7 , на переконання суду, не містять ознак, які передбачені приписами ст. 36 КК України, а саме перебування у стані необхідної оборони.

Отже, на переконання суду, у даному випадку визначальним у поведінці ОСОБА_7 було не відвернення нападу та захист від потерпілого, а усвідомлене бажання заподіяти останньому шкоду, а тому дії обвинуваченого ОСОБА_7 у даному випадку мають розцінюватися судом на загальних підставах.

Статтею 7 КПК України закріплені загальні засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до вимог ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду справ при винесенні вироків» № 5 від 29.06.1990 року, в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені в судовому засіданні, а всі сумніви у справі, в тому числі що стосуються достатності зібраних фактичних даних, якщо вичерпані всі можливості їх доповнення та усунення, повинні тлумачитися і вирішуватися на користь підсудних.

Частина 2 статті 17 КПК України передбачає, що сторона обвинувачення має довести винуватість особи поза розумним сумнівом. Для додержання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який сумнів був спростований фактами, встановленими на підставі доказів, і єдиною версією, якою безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною у пред`явленому обвинуваченні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожен елемент складу злочину, який визначає його кваліфікацію за кримінальним законом.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Враховуючи зібрані у справі докази, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, повністю доведеною.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії проступків, що обвинувачений незадовільно характеризується за місцем проживання, вину в скоєному не визнав.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , судом не встановлено.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить скоєння кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, позицію усіх учасників судового розгляду щодо міри покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_7 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді штрафу в максимальному розмірі, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як ним, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Таке покарання буде достатнім для досягнення його цілей, відповідати даним про особу обвинуваченого, принципу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод - пропорційності обмеження прав людини та досягнення легітимної мети покарання.

Вирішуючи цивільний позов суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст.128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Стаття 1167 ЦК України регламентує підстави відповідальності за завдану моральну шкоду.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 (справа №752/17832/14-ц), відповідно до якої, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Потерпілий (цивільний позивач) ОСОБА_5 звернувся з позовом до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди на загальну суму 61050,00 гривень (21050,00 грн майнової та 40000,00 грн моральної шкоди).

Цивільний відповідач ОСОБА_7 цивільний позов не визнав в повному обсязі.

Суд вважає, що з огляду на встановлені обставини справи, характер та глибину моральних страждань, характер фізичних ушкоджень потерпілого, керуючись принципом розумності та справедливості, моральну шкоду слід стягнути в сумі 10000 грн., а у задоволенні іншої частини вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Щодо вимог про стягнення матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_5 , суд зазначає наступне.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала.

Відповідно до вимог ст.11, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не приймає до уваги докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержан із порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В обґрунтування заявленої суми матеріальних збитків, потерпілим надано: консультативний висновок спеціаліста (лікаря-офтальмолога) від 10.07.2024 року, консультативний висновок спеціаліста (лікаря-офтальмолога) від 12.08.2024, виписку із медичної карти хворого, фіскальний чек та платіжну інструкцію. Потерпілий у позовній заяві стверджує, що внаслідок дій обвинуваченого у нього виникли ускладнення із зором, через що він 10.07.2024 року звернувся до лікаря офтальмолога, а в період з 18.02.2025 по 24.02.2025 року перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом ускладнення катаракти правого ока, йому проведено було операцію.

Суд зазначає, що у всіх наявних висновках судово-медичної експертизи, які були складені в цьому кримінальному провадженні, відсутні будь-які посилання на те, що у потерпілого саме внаслідок дій обвинуваченого проявилось ускладнення з зором. З наданих потерпілим виписок з лікарні не вбачається, що необхідність звернення до лікаря та відповідні діагнози були викликані саме діями обвинуваченого. Надані позивачем фіскальний чек та платіжна інструкція про сплату за офтальмологічні послуги, не доводять факту понесення витрат саме для лікування тих ушкоджень, які були завдані йому обвинуваченим.

Іншими словами, суд вважає, що позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між діями обвинуваченого та тими діагнозами, які відображені у наданих позивачем виписках. Надані позивачем чек та платіжна інструкція не пов`язані з протиправними діями обвинуваченого, оскільки відсутні докази того, що надані послуги були необхідними саме внаслідок протиправних дій обвинуваченого.

Таким чином, в задоволенні позову потерпілого про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди, слід відмовити.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 367, 368,373 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням 10000 (десять тисяч) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Речові докази по справі, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя П?ятихатського районного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_1