КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 15 січня 2026 року апеляційну скаргу зі змінами представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2025 року,

за участі:

у режимі відеоконференцзв`язку

прокурора ОСОБА_7

представника власника майна ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора другого відділу другого управління Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно із забороною відчуження, розпоряджання та користування, яке вилучено 31 жовтня 2025 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , та яке належить ОСОБА_5 , а саме:

- сертифікат «Cartier» № 802370, ювелірний індивідуальний номер МТ 356 від 02.09.2021 - 1 шт.;

- сертифікат «Cartier» № 1486310, ювелірний індивідуальний номер МСЕ 241 від 31.08.2021 - 1 шт.;

- сертифікат «Cartier» № 5343407, ювелірний індивідуальний номер MZT 639 від 14.09.2024 - 1 шт.;

сертифікат «Cartier» № 802394, ювелірний індивідуальний номер MRD 604 від 02.09 2021 - 1 шт.;

- виріб «Cartier» - золота обручка з камінням схожим на діаманти у спеціальному футлярі - 1 шт.;

- виріб «Cartier» - сережки у спеціальному футлярі - 1 шт.;

- виріб «Cartier» - сережки та браслет з колекції «Clash de Cartier» у спеціальному футлярі - 1 шт.;

- виріб «Cartier» - золота каблучка у спеціальному футлярі - 1 шт.;

- виріб сірого кольору схожого на срібло - кулон у формі краплі води з каменем на ланцюжку - 1 шт.;

- виріб сірого кольору схожого на срібло - каблучка з візерунком та інкрустацією з білих каменів - 1 шт.;

- виріб сірого кольору схожого на срібло - ланцюжок з підвіскою, інкрустованою круглим прозорим каменем - 1 шт.;

- виріб сірого кольору схожого на срібло або біле золото - каблучка з каменем прозорого кольору - 1 шт;

- виріб сірого кольору схожого на срібло - дві сережки;

- годинник схожий на марку - «Jorg Hesek Kilada HYSEK1 Rose gold Black» - 1 шт.;

- годинник схожий на марку - Master Compressor - 1 шт.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора відмовити, зобов?язати слідчого та процесуального керівника у кримінальному провадженні повернути ОСОБА_5 майно вилучене під час обшуку 31 жовтня 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- виріб «Cartier» - золота обручка з камінням схожим на діаманти у спеціальному футлярі - 1 шт.;

- виріб «Cartier» - сережки у спеціальному футлярі - 1 шт.;

- виріб «Cartier» - сережки та браслет з колекції «Clash de Cartier» у спеціальному футлярі - 1 шт.;

- виріб «Cartier» - золота каблучка у спеціальному футлярі - 1 шт.;

- виріб сірого кольору схожого на срібло - кулон у формі краплі води з каменем на ланцюжку - 1 шт.;

- виріб сірого кольору схожого на срібло - каблучка з візерунком та інкрустацією з білих каменів - 1 шт.;

- виріб сірого кольору схожого на срібло - ланцюжок з підвіскою, інкрустованою круглим прозорим каменем - 1 шт.;

- виріб сірого кольору схожого на срібло або біле золото - каблучка з каменем прозорого кольору - 1 шт;

- виріб сірого кольору схожого на срібло - дві сережки;

- годинник схожий на марку - «Jorg Hesek Kilada HYSEK1 Rose gold Black» - 1 шт.;

- годинник схожий на марку - Master Compressor - 1 шт.

Вважає оскаржувану ухвалу такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та матеріального права.

Зазначає, що клопотання прокурора подано з пропущенням строку, передбаченого вимогами ч. 5 ст. 171 КПК України.

Звертає увагу, що ухвалою слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, не надавався дозвіл на вилучення даних речей.

Наголошує, що вилучене майно не відповідає ознакам речового доказу, передбачених ст. 98 КПК України, не має жодного відношення до обставин описаних прокурором у клопотанні про арешт майна, оскільки набуте нею законним шляхом.

Зокрема апелянт зазначає, що ОСОБА_5 займається підприємницькою діяльністю та має фінансову можливість придбати дані прикраси, що підтверджується доходами, які зафіксовані у податкових деклараціях.

Окрім того, звертає увагу, що ОСОБА_5 не має статусу підозрюваної у кримінальному провадженні, не є цивільним відповідачем, а тому будь-які правові підстави для накладення арешту на належне їй майно відсутні.

Заслухавши доповідь судді, доводипредставника власника майна, який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 05 серпня 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000109, за ознаками вчинення кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 240, ч. 4 ст. 190, ст. 368-5 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що заступник керівника ДЕІ

Придніпровського округу ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за пособництва своїх підлеглих, у тому числі начальника управління державного екологічного нагляду (контролю) біоресурсів, природно-заповідного фонду, лісів та рослинного світу Дніпропетровської області ДЕІ Придніпровського округу ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , розробив механізм вимагання та отримання неправомірної вигоди від суб?єктів господарювання за приховування фактів недотримання вимог природоохоронного законодавства, під час їх виробничої діяльності в частині утилізації відходів, які утворюються під час виробничої діяльності.

Окрім того, в рамках НСРД, а також аналітичних та оперативних заходів установлено, що ОСОБА_8 приховує від держави наступні об?єкти нерухомого та рухомого майна:

- транспортний засіб BMW 750LI Д.н.з НОМЕР_1 2016 року випуску, першочергово куплений на охоронця ДЕІ Придніпровського округу ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , орієнтовних місячний дохід якого становить 15 тис. грн., а в подальшому перереєстрований на сина ОСОБА_8 , а саме на ОСОБА_11 , яким фактично користується ОСОБА_8 , та орієнтовна вартість якого становить 1 млн. 500 тис. грн.;

- нежитлове приміщення, зареєстроване 06.08.2021 на батька дружини

ОСОБА_8 - ОСОБА_5 - ОСОБА_12 1940 року народження, у якого відсутні офіційні джерела доходу, розміром частки 1/3, загальною площею 334,5 кв. м., розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , орієнтовна вартість 4 млн. грн.

- адміністративну будівлю, загальною площею 962.5 кв.м, зареєстровану

05.02.2020, АДРЕСА_1 , орієнтовна вартість близько 20

млн. грн., придбана ОСОБА_8 та належить ТОВ «Серпень-9», засновником та

власником якого є батько його дружини - ОСОБА_13 ;

- домоволодіння, загальною площею 77.1, зареєстроване 11.11.2020,

АДРЕСА_4 , орієнтовна вартість 3 млн. грн., розмір частки

36/100, придбане ОСОБА_11 та зареєстроване на сестру ОСОБА_5 -

ОСОБА_14 , на теперішній час за вищевказаною адресою відсутнє

вищевказане домоволодіння, а територія за вищевказаною адресою використовується як комерційна, а саме для надання платних послуг з паркування;

- домоволодіння, загальною площею 201.8 км. м, придбане ОСОБА_8 та зареєстроване 25.01.2022 на його маму - ОСОБА_15 , знаходиться за адресою:

АДРЕСА_5 , орієнтовна вартість 1 млн. 300 тис. грн.;

- нежитлові приміщення зареєстровані у 2021 році, загальною площею більше

400 кв. м, за адресою: АДРЕСА_6 , приміщення 436-1, 437 та 438 орієнтовна загальна вартість яких становить 5 млн. грн., придбані ОСОБА_8 та зареєстровані на рідну сестру

ОСОБА_16 , доходи якої у період з 2022 року по теперішній час склали 512 тис. 500 грн., частина яких, а саме приміщення 436-2 яке було виділене ОСОБА_8 з приміщення 436, 439 та 440 було у 2025 році реалізовано за заниженою вартістю з метою приховання їх фактичної вартості та мінімізації сплати податкових зобов?язань. Таким чином у власності у ОСОБА_16 залишились приміщення №№

436-1, 437, 438.

- квартиру за адресою: АДРЕСА_7 , яка зареєстрована за ОСОБА_17 в 2015 році, а перереєстрована на довірену особу

ОСОБА_8 - ОСОБА_18 . На даний час у вказаній квартирі мешкає ОСОБА_19 яка згідно матеріалів НСРД в минулому являлася особою яка була пов?язана з ОСОБА_8 спільним побутом, тобто мала з останнім спільний бюджет, в тому числі для спільного користування, здійснення спільних витрат в тому числі на продукти харчування, дозвілля, утримання житла, його ремонт та перебувала у відносинах які притаманні подружжю.

- квартиру за адресою:

АДРЕСА_8 придбане ОСОБА_8 та зареєстроване на його дружину ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка займається фактичним веденням бухгалтерії підконтрольних ОСОБА_8 фірм, легалізацією придбаного ОСОБА_8 майна та колишня засновниця ТОВ «Серпень-9» .

31 жовтня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2025 року проведено обшук в приміщенні за адресою: м. Дніпро, вул. Самарського Якова, 2, зареєстроване на ТОВ «Серпень - 9».

Постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_20 від 31 жовтня 2025 рокувилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

01 листопада 2025 року прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_21 засобами поштового зв`язку направив клопотання до Печерського районного суду міста Києва про накладення арешту на вказане майно.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2025 року клопотання прокурора задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на положення п. 1 ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000109 про накладення арешту на вилучене майно, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою збереження вказаного майна, яке відповідає ознакам речових доказів згідно ст. 98 КПК України, наявні достатні підстави для арешту вказаного в клопотанні прокурора майна.

Крім того, вказане майно у даному кримінальному провадженні постановою постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_20 від 31 жовтня 2025 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відтак, всупереч доводам апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вилучене майно відповідає ознакам, передбаченим ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у права власника майна ОСОБА_5 з потребами кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність накладення арешту на зазначені речі, з метою збереження речових доказів, оскільки прокурором доведено обставини, які підтверджують, що незастосування такого обмеження може призвести до наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Окрім того, як повідомлено прокурором у судовому засіданні вилучене майно є предметом перевірки у кримінальному провадженні відомості про яке 05 серпня 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000109, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі за ст. 368-5 КК України, щодо дослідження незаконного збагачення чоловіком ОСОБА_5 , а також на даний час перевіряється здійснення господарської діяльності ОСОБА_5 ..

Твердження апелянта щодо наявності фінансової можливості придбання прикрас в результаті ведення підприємницької діяльності та законності їх походження підлягають перевірці органом досудового розслідування під час проведення досудового розслідування, з урахуванням обставин кримінального провадження.

Доводи представника власника майна про пропущення прокурором строку подання клопотання, передбаченого вимогами ч. 5 ст. 171 КПК України, є необґрунтованими. З матеріалів справи вбачається, що клопотання про накладення арешту направлено до суду засобами поштового зв`язку 01 листопада 2025 року о 12 год. 00 хв., що підтверджується копією поштової накладної (а.с. 186, т. 1). З протоколу обшуку вбачається, що обшук завершено 31 жовтня 2025 року о 14 год. 50 хв. (а.с. 166, т.1). Таким чином, строк подачі клопотання, передбачений вимогами ч.5 ст. 171 КПК України не пропущено.

Доводи апелянта про те, що майно вилучено всупереч ухвалі слідчого судді не заслуговують на увагу, оскільки колегія суддів вважає, що дозвіл хоча і не надався, однак майно має статус тимчасово вилученого майна, у зв`язку із чим до слідчого судді подано клопотання про його арешт та це майно має значення у кримінальному провадження.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_5 не має статусу підозрюваної у кримінальному провадженні, не вказує на незаконність оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Арешт майна з підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Зважаючи на зазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні слідчого, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, застосував захід забезпечення кримінального провадження на засадах розумності та співмірності.

Інші доводи на які посилається апелянт також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки були відомі слідчому судді та враховані ним при прийнятті рішення.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , з урахуванням викладених в ній доводами, задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів також звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу зі змінами представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_22 ОСОБА_23 ОСОБА_24

Унікальний номер справи 757/55807/25-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_25

Провадження 11сс/824/1455/2026 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК