ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/59/26
Провадження №1-кс/477/16/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року Слідчий суддя Вітовського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, не працюючого, зареєстрований АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , не судимий,

підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.1, 2 ст.204 КК України, кримінальне провадження № 0001051, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.12.2024 року

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2026 року заступник начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001051 від 18 грудня 2024 року за частиною першою та другою статті 204 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні за фактом незаконного збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв, тютюнових виробів та інших підакцизних товарів, з попередньою кваліфікацією за частиною першою, другою статті 204, частиною першою статті 199 КК України, про що 18 грудня 2024 року внесено відповідні відомості до ЄРДР за №0001051.

Досудовим розслідуванням встановлений факт вчинення ОСОБА_6 в період з січня 2025 року по 07 січня 2026 року дій, спрямованих на незаконне придбання з метою збуту, зберігання з метою збуту, транспортування з метою збуту незаконно виготовлених спирту етилового, алкогольних напоїв; а також незаконне виготовлення алкогольних напоїв.

07 січня 2026 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 204 та частиною другою статті 204 КК України, а саме у незаконному придбанні з метою збуту, зберіганні з метою збуту, транспортуванні з метою збуту незаконно виготовлених спирту етилового, алкогольних напоїв; а також у незаконному виготовленні алкогольних напоїв.

На думку слідчого необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлена наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Наявність указаних ризиків слідчим обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення в період воєнного стану та раніше засуджений за аналогічні правопорушення, тому з метою уникнення покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Також, слідчий у поданому клопотанні вказує, що ОСОБА_6 з метою прикриття своєї незаконної діяльності, може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, що вказує про наявність ризиків, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 177 КПК України.

Також, слідчий ОСОБА_4 у поданому клопотанні посилається на наявність ризиків, передбачених пунктами 3, 4 та 5 частини першої статті 177 КПК України, відповідно до яких ОСОБА_6 з метою перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні, може впливати на свідків, які серед іншого є особами, яким він розповсюджував виготовлені спиртні напої. Крім того слідчий вказує і на те, що ОСОБА_6 може вживати заходів щодо зміни, пошкодження чи втрати речей і документів, які підтверджують його незаконну діяльність, що вказує на існування ризику передбаченого пунктом 4 частини першої статті 177 КПК України.

В підтвердження наявності ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, слідчий у поданому клопотанні посилається на те, що дії ОСОБА_6 мають систематичний, триваючий характер та були припиненні лише органом досудового розслідування після його затримання, тобто незалежно від його волі. А з урахуванням того, що підозрюваний раніше засуджений за вчинення аналогічного кримінального правопорушення, то вказані обставини у сукупності свідчать про те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти зазначеним вище ризикам.

Крім того, в разі визначення судом застави, слідчий у поданому клопотанні просив слідчого суддю вийти за межі розміру застави, встановленої статтею 183 КПК України, з урахуванням особи ОСОБА_6 , враховуючи його майновий стан, спосіб життя, визначити заставу у розмірі, що перевищує межі, встановлені статтею 183 КПК України з покладенням на нього певних обов`язків.

У судовому засіданні проголошено резолютивну частину ухвали.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого ОСОБА_4 про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив його задовольнити; указував про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого та просив застосувати до нього менш тяжкий запобіжний захід, зокрема домашній арешт.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні також заперечував проти задоволення клопотання слідчого посилаючись на необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою, другою статті 204 КК України. Крім того захисник посилався на недоведеність ризиків належними та достатніми доказами та з урахуванням особи підозрюваного, який має постійне місце проживання, легальні засоби до існування, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, зокрема, домашній арешт.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши докази по заявленому клопотанню, слідчий суддя встановив наступне.

В провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0001051 від 18 грудня 2024 року за правовою кваліфікацією, передбаченою частиною першою, другою статті 204, частиною першою статті 199 КК України за фактом незаконного збуту незаконно виготовлених алкогольних напоїв, тютюнових виробів та інших підакцизних товарів.

Досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_6 , не будучи зареєстрованим в якості суб`єкта підприємницької діяльності, не маючи відповідної державної ліцензії на оптову та роздрібну торгівлю алкогольними напоями та спиртом етиловим, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та переслідуючи мету особистого незаконного збагачення шляхом вчинення кримінальних правопорушень, переслідуючи злочинні наміри, спрямовані на незаконне придбання з метою виготовлення та збуту підакцизних товарів, а саме спирту етилового та алкогольних напоїв, їх зберігання з метою збуту та збут, незаконне виготовлення алкогольних напоїв, з метою подальшого їх збуту.

Так, у період часу з січня 2025 року по 07 січня 2026 року, ОСОБА_6 з метою втілення своїх злочинних намірів, розробив злочинний план спрямований на незаконне придбання з метою збуту, зберігання з цією метою, а також транспортуванні з метою збуту незаконно виготовлених спирту етилового, алкогольних напоїв, а також на незаконне виготовлення алкогольних напоїв.

З цією метою, розуміючи та усвідомлюючи, що одноосібно розроблений ним злочинний план реалізувати йому не вдасться, ОСОБА_6 вирішив залучити до злочинної діяльності інших осіб, тим самим вступити у злочинну змову з ними, та створив групу, з метою особистого збагачення шляхом незаконного придбання та зберігання з метою збуту, транспортування з метою збуту та збутом незаконного виготовлених спирту етилового, алкогольних напоїв, а також незаконного виготовлення алкогольних напоїв до складу якої залучив інших осіб, як співвиконавців злочинів.

При створенні злочинної групи ОСОБА_6 врахував особисті знайомства учасників групи один з одним, можливості взаємодії та виконання своїх ролей в розробленому ним злочинному плані згідно відведеної ним кожному ролі, дотримання кожним обумовлених заходів конспірації.

Стійкість організованої групи виражалася в стабільних, міцних дружніх і близьких стосунках, внутрішніх зв`язках між її учасниками, існуванні певних правил поведінки, спільної мети, яка базувалася на бажанні кожного з них отримувати стабільні прибутки від провадження протиправної діяльності для задоволення власних потреб у виді грошових коштів, а також в обізнаності кожного учасника організованої групи про план вчинення злочинної діяльності, розроблений ОСОБА_6 і узгоджений з іншими учасниками організованої групи.

Відповідно до розробленого плану, ОСОБА_6 взяв на себе роль організатора та виконавця злочинів, а іншим особам відвів роль співвиконавців чинення злочинів.

Перебуваючи в м. Миколаєві Миколаївської області ОСОБА_6 , розуміючи, що для реалізації його злочинного плану з метою конспірації своєї злочинної діяльності, необхідні сторонні приміщення для зберігання незаконно виготовленої (фальсифікованої) алкогольної продукції - спирту етилового та фальсифікованої під горілку та коньяк алкогольної продукції, орендував гаражні приміщення № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 розташовані в автогаражному кооперативі «Заря» по вул. Космонавтів 1А в м. Миколаєві Миколаївської області.

Після цього, свідомо й достовірно знаючи про ознаки незаконно виготовлених алкогольних напоїв за формою, видом та відмінними ознаками, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне виготовлення алкогольних напоїв, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи злочинний намір, спрямований на незаконне збагачення, порушуючи порядок виготовлення та обігу підакцизних товарів, ОСОБА_6 став на постійній основі здійснювати придбання у невстановленої особи етиловий спирт в полімерних ємностях по 200 літрів кожна, із загальним об`ємом 600-800 літрів за кожне замовлення, та шляхом отримання посилок через поштовий сервіс поштового оператора «Нова Пошта», придбавши таким чином в період часу з січня 2025 року по 07 січня 2026 року, незаконно виготовлену спиртову сировину у невстановленому досудовим розслідуванням об`ємі, але не менш ніж 1500 літрів. При цьому, придбання незаконно виготовленого спирту етилового, ОСОБА_6 здійснював без належних документів, які посвідчують якість, походження та відповідність товару ДСТУ України, за відсутності відповідного сертифікату відповідності або свідоцтва про визнання відповідності, які надаються виробником, свідомо допускаючи невідповідність придбаного етилового спирту вимогам ДСТУ. Також, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 здійснював придбання у невстановленому слідством місці та осіб немарковані полімерні ємності об`ємом 200 літрів, 5 літрів, 6 літрів, непідготовлену воду з метою змішування, заповнення та зберігання незаконно виготовлених алкогольних напоїв, а також шланги, лійки, які використовувались ним для процесу їх виготовлення.

Після придбання вказаних складових частин і пристосувань, призначених для незаконного виготовлення алкогольних напоїв, ОСОБА_6 транспортував їх за місцем свого мешкання в гаражне приміщення розташоване на території його домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_2 , де розмістив їх з метою подальшого використання для незаконного виготовлення алкогольної продукції.

У подальшому в період часу з січня 2025 року по 07 січня 2026 року ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне виготовлення алкогольних напоїв, з метою їх подальшого збуту, перебуваючи у приміщенні вказаного гаражу, налагодив незаконне виготовлення алкогольних напоїв наступним чином: у полімерній ємності об`ємом 200 літрів змішував раніше придбаний спирт етиловий та непідготовлену воду, чим створював спиртовмісну рідину подібну за хіміко-фізичними властивостями до горілки, а при додаванні ароматизаторів рідину за хімікофізичними властивостями до коньяку. Необхідну міцність незаконно виготовленого алкогольного напою доводила за рахунок додавання за необхідності рідини з властивостями спирту етилового або води. Після чого, ОСОБА_6 здійснював розлив незаконно виготовлених алкогольних напоїв у полімерні ємності об`ємом 5 або 6 літрів для більш зручного подальшого транспортування, зберігання та збуту.

Таким чином, у період часу з січня 2025 року по 07 січня 2026 року, ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні гаражу розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_2 (за місцем свого проживання), у описаний вище спосіб, з порушенням технології виробництва алкогольних напоїв, без дотримання встановлених рецептур, технологічних процесів та санітарних норм, незаконно виготовив алкогольні напої подібні до горілки та коньяку у загальному об`ємі не менш ніж 3762 літри.

В подальшому, після незаконного виготовлення фальсифікованих алкогольних напоїв, ОСОБА_6 з метою конспірації, використовуючи транспортний засіб марки «Volkswagen Gaddi», реєстраційний номер НОМЕР_3 , транспортував незаконно виготовлену спиртовмісну продукцію до гаражного приміщення № НОМЕР_1 автогаражного кооперативу «Заря» розташованого за адресою м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 1А, визначеного ним як місце зберігання фальсифікату, де відповідно до раніш розробленого ним злочинного плану зберігав фальсифіковану спиртовмісну продукцію під горілку та коньяк для подальшого її отримання учасниками створеної ним злочинної групи, для організації подальшого її збуту на території м. Миколаєва та Миколаївської області.

В результаті вищевказаних дій ОСОБА_6 , в період часу з січня 2025 року по 07 січня 2026 року, вчинив усі дії спрямовані на незаконне придбання з метою збуту, зберігання з метою збуту, транспортування з метою збуту незаконно виготовлених спирту етилового, алкогольних напоїв; а також незаконне виготовлення алкогольних напоїв.

07 січня 24 червня 2025 року ОСОБА_8 , отримавши від ОСОБА_9 частину неправомірної вигоди у розмірі 1000 доларів США, затриманий правоохоронними органами за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 368 КК України.

07 січня 2026 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 204 та частиною другою статті 204 КК України, а саме у незаконному придбанні з метою збуту, зберіганні з метою збуту, транспортуванні з метою збуту незаконно виготовлених спирту етилового, алкогольних напоїв; а також у незаконному виготовленні алкогольних напоїв.

Наявність підозри вчинення ОСОБА_6 злочину, зазначеного у повідомленні про підозру, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема: протоколом від 05 серпня 2025 року №2919/16-2025 про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж за номером абонентського зв`язку НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_6 ; протоколом від 10 червня 2025 року №1954/16-2025 за результатами проведення негласної слідчої розшукової дії візуальне спостереження за річчю автомобілем Volkswagen Caddy н.з. НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_6 ; протоколом від 02 липня 2025 року №2440/16-2025 за результатом проведення негласної слідчої (розшукової) дії візуальне спостереження за річчю автомобілем Volkswagen Caddy н.з. НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_6 ; протоколом від 05 серпня 2025 року №2923/16-2025 про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо,-відеоконтролю розмов або інших звуків, рухів та дії особи ОСОБА_6 ; протоколом від 10 липня 2025 року за результатами проведення негласно- слідчої (розшукової) дії візуальне спостереження за місцем; протоколом від 10 липня 2025 року №2553/16-2025 за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії візуальне спостереження за місцем; протоколом від 18 вересня 2025 року №3492/16-2025 про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж за номером абонентського зв`язку НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_6 ; протоколом від 18 вересня 2025 року №3499/16-2025 про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо,-відеоконтролю розмов або інших звуків, рухів та дій ОСОБА_6 ; протоколом від 11 липня 2025 року №2588/16-2025 про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи, з метою виявлення та вилучення зразків для дослідження; висновком експерта від 04 вересня 2025 року №СЕ-19/115-25/11278-ФХД судової хімічної експертизи; протоколом від 11 липня 2025 року № 2587/16-2025 про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи, з метою виявлення та вилучення зразків для дослідження; висновком експерта від 08 вересня 2025 року №СЕ-19/115-25/11269-ФХД судової хімічної експертизи; протоколом від 27 березня 2025 року № 1021/16-2025 про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи, з метою виявлення та вилучення зразків для дослідження; висновком експерта від 01 квітня 2025 року №СЕ-19/115-25/4457-ФХД судової хімічної експертизи; протоколом від 04 березня 2025 року № 689/16-20255 про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи, з метою виявлення та вилучення зразків для дослідження; висновком експерта від 31 березня 2025 року №СЕ-19/115-25/3978-ФХД судової хімічної експертизи; протоколом від 04 квітня 2025 року № 1092/16-2025 про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи, з метою виявлення та вилучення зразків для дослідження; висновком експерта від 07 травня 2025 року №СЕ-19/112-25/6095-ФХД судової хімічної експертизи; протоколом від 15 вересня 2025 року № 3402/16-2025 про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи, з метою виявлення та вилучення зразків для дослідження; висновком експерта від 24 вересня 2025 року №СЕ-19/115-25/15375-ФХД судової хімічної експертизи; протоколом від 04 червня 2025 року № 1896/16-2026 про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи, з метою виявлення та вилучення зразків для дослідження; висновком експерта від 07 травня 2025 року №СЕ-19/112-25/6097-ФХД судової хімічної експертизи; протоколом обшуку від 07 січня 2026 року за місцем мешкання ОСОБА_6 , за адресою АДРЕСА_2 ; протоколом обшуку транспортного засобу яким користується ОСОБА_6 - Volkswagen Caddy н.з. НОМЕР_3 ; протоколом обшуку гаражного приміщення № НОМЕР_1 АГК Заря, розташованого за адресою м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 1-А; протоколом обшуку гаражного приміщення № НОМЕР_2 АГК Заря, розташованого за адресою м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 1-А; іншими матеріалами досудового розслідування у своїй сукупності, в тому числі матеріалами за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, гриф обмеження з яких ще не знято у сукупності, що свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення дій, які можуть охоплюватися складом злочину передбаченого частиною першою статті 204 та частиною другою статті 204 КК України, та в силу положень частини третьої статті 132 КПК України, частини другої статті 177 КПК України є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і запобіжного заходу.

При цьому, з огляду на заперечення підозрюваного та його захисника, слід роз`яснити, що слідчим суддею не оцінювалися докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, тобто на даному етапі провадження не вирішувалися ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на досліджені матеріали клопотання, слідчий суддя, на підставі оцінки отриманих доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому діяння, що може містити ознаки кримінального правопорушення, в якому він підозрюється.

Згідно частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною першою статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам статей 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Слідчим у поданому клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 204 та частиною другою статті 204 КК України.

Щодо ризиків кримінального провадження то слідчий у поданому клопотанні зазначає про ризик переховування, ризик знищення схову чи спотворення речей і документів, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, ризик незаконного впливу на свідків та ризик вчинення іншого правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до змісту клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу та пояснень прокурора, що надані ним у судовому засіданні вбачається, що в обґрунтування наявності підстав, для застосування до підозрюваного запобіжного заходу на виконання приписів пункту 2 частини першої статті 194 КПК України, зазначено про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Оцінюючи наведені слідчим ризики на предмет їх реальності, в сукупності з наданими у судовому засіданні поясненнями прокурора, а також поясненнями сторони захисту, слідчий суддя вважає не доведеним наявність усіх указаних ризиків у цьому кримінальному провадженні, з наступних підстав.

Так, в обґрунтування ризику можливості переховування від органу досудового розслідування, слідчий та прокурор фактично посилається лише те, що ОСОБА_6 повідомлений про підозру у нетяжкому злочині, через що може вчинити дій направлені на залишення території України.

У свою чергу з усталеної судової практики вбачається ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Наведена позиція Європейського суду з прав людини свідчить про те, що взагалі будь-які ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. Отже, сама по собі тяжкість покарання ще не свідчить про наявність ризику, передбаченого пункту 1 частини першої статті 177 КПК України.

Оцінюючи доводи щодо ризику втечі та можливого переховування від органів досудового розслідування, слідчий суддя враховує і ту обставину, що ОСОБА_6 є пенсіонером, є особою з інвалідністю, має постійне місце проживання, що вказує на певну міцність його соціальних зв`язків та на думку слідчого судді спростовує доводи органу досудового розслідування про ймовірність ризику пов`язаного з переховуванням підозрюваного від слідства та суду.

Доводи слідчого та прокурора в цій частині не містять належних доказів ймовірності існування указаного ризику.

У свою чергу, слідчим та прокурором доведено існування іншого ризику, передбаченого частиною першої статті 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_6 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як наразі проводиться ряд слідчих (розшукових) дій для встановлення та документування протиправних дій підозрюваного, оскільки під час проведення обшуків не відшукано та не вилучено всіх необхідних документів, та місцезнаходження яких на даний час встановлюється.

Також на думку слідчого судді, підтверджується ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, який полягає у незаконному впливі на свідків з огляду на те, що додані до клопотання матеріали кримінального провадження містять справжні анкетні дані осіб, які здебільшого є особами, з якими він вчиняв кримінальне правопорушення, коло яких встановлюється органом досудового розслідування, що може призвести до впливу на них шляхом умовлянь або погрожувань, у тому числі, шляхом схиляння до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують його, чим може перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схиляти цих осіб до відмови давати свідчення, чи їх спотворення на користь підозрюваного.

Ризик передбачений пунктом 4 частини першої статті 177 КПК України, який полягає у можливості підозрюваного перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином на думку слідчого судді органом досудового розслідування не підтверджений належним чином, а обставини в його підтвердження відповідають обставинам, що зазначені у підтвердження ризику, визначеного пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України.

В підтвердження наявності ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, на думку слідчого судді свідчать ті обставини, що дії ОСОБА_6 мають систематичний, триваючий характер з метою отримання незаконного прибутку, що вказує на досить низький рівень його громадянської свідомості. Також органом досудового розслідування встановлено наявність інших фактів протиправної діяльності ОСОБА_6 та перевіряється причетність підозрюваного до вчинення низки інших епізодів за аналогічними обставинами, що вказує на ту обставину, що останній може продовжити вчинення інкримінованого йому діяння.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Оцінюючи встановлені слідчим суддею ризики, через призму положень статті 178 КПК України, слідчим суддею, окрім вищевикладеного враховує також і те, що підозрюваний ОСОБА_6 є особою з інвалідністю, має постійне місце проживання, , що вказує на певну міцність його соціальних зв`язків.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, необхідного для запобігання існуючим ризикам, слідчий суддя враховує таке.

Згідно із частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки.

Тобто застосування такого запобіжного заходу можливе не тільки за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення особою злочину та ризиків, а й у разі неможливості зменшити наявні ризики до розумних меж через застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» ЄСПЛ зазначив, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається.

У справі «Хайредінов проти України» ЄСПЛ вказав, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Тобто суд повинен розглядати питання, чи взяття особи під варту є конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі.

У справах «Лабіта проти Італії» та «Харченко проти України» ЄСПЛ зазначив, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання проте, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

У всіх випадках, коли ризику ухилення підозрюваного від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, підозрюваного має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Разом з тим відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення суд, крім інших обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При цьому висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ особиста свобода повинна бути правилом, а позбавлення свободи до рішення суду суворим винятком. При цьому сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Частиною 3 статті 176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

З огляду на викладене, враховуючи тяжкість злочину, спосіб його вчинення та наслідки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, конкретні обставини кримінального провадження та характер інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, а саме: його вік, стан здоров`я, сімейний стан, соціальні зв`язки, спосіб життя взагалі, зокрема те, що останній має зареєстроване місце проживання де мешкає тривалий час, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що запобігти існуючим ризикам, окрім як застосуванням такого виняткового запобіжного заходу неможливо.

Обираючи запобіжний захід, що не пов`язаний з триманням під вартою, слідчий суддя враховує і характер інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків передбачених частиною першою статті 177 КПК України, з огляду на що дійшов висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

В силу вимог частини першої та другої статті 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи вагомість доказів щодо обґрунтованої підозри ОСОБА_6 , наявність постійного місця проживання, обставини, за яких було вчинено злочин, характер та наслідки його вчинення, характеризуючи дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що, не зважаючи на підозру у вчиненні не тяжкого злочину та передбачене за нього покарання, вірогідність ухилення підозрюваного від виконання процесуальних обов`язків не є надто високою, у зв`язку з чим до нього може бути застосований інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою за необхідне застосувати до ОСОБА_6 домашній арешт, шляхом заборони залишати житло протягом певного часу доби, що забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України.

Саме такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, буде відповідати тяжкості кримінального правопорушення й даним про особу підозрюваного, а також буде пропорційним тим ризикам, які об`єктивно існують.

За таких обставин, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу підлягає до часткового задоволення.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369-372, 372-374 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2, ст.204 КК України, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001051 від 18.12.2024 року, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби, а саме в період часу з 19 години вечора до 07 години ранку, не залишати місце свого проживання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , на строк 60 днів.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися у помешкання за місцем його проживання, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що у разі невиконання ним обов`язків, покладених цією ухвалою, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Строк дії ухвали визначити до 14 березня 2026 року (включно).

Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для виконання та контролю органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваної до ГУНП в Миколаївській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1