Справа № 159/7842/25
Провадження № 1-кп/159/626/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18 листопада 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

у відкритому підготовчому засіданні розглянув обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001165 від 23.09.2025 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Киирпилівка Камінь-Каширського району Волинської області, громадянина України, українця, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 28.06.2023 Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 4 ст. 186, ст.. 69 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Звільнений 16.06.20255 ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області умовно-достроково на строк 10 місяців 12 днів

у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України

ВСТАНОВИВ :

У підготовчому засіданні прокурор звернувся з клопотанням про продовження щодо ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прокурор зазначає, що у зв`язку із закінченням 19.10.2025 строку тримання обвинуваченого під вартою встановленого ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 21.08.2025 та за наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились, є доцільним продовжити ОСОБА_4 термін тримання під вартою на строк 60 днів.

Прокурор вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти ризику ухилення від з`явлення до суду, незаконного впливу на свідків, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, які є тяжкими.

В судовому засідання прокурор клопотання підтримав із зазначених у ньому підстав.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник не заперечували існування ризиків зазначених прокурором у клопотанні, однак вважали, що до обвинуваченого можна застосувати більш м`який запобіжний захід, наприклад у виді домашнього арешту.

Обвинувачений доадково повідомив, що фактично проживав і зареєстрований у будинку свого дядька, у АДРЕСА_2 . У цьому будинку проживає його дядько із сім`єю. Також обвинувачений повідомив, що до взяття під варту працював неофіційно в галузі деревообробної промисловості та отримував дохід в розмірі 4-5 тисяч на місяць. Обвинувачений також повідомив, що офіційно не одружений, однак проживає з жінкою без укладення шлюбу, у них є неповнолітня дитина, батьком якої є обвинувачений, однак у свідоцтві про народження дитини ОСОБА_4 не значиться її батьком.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження суд встановив таке.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24.09.2025 слідчий суддя обрав ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 21.11.2025 та визначив заставу у розмірі 90840,00грн.

Ухвала про обрання запобіжного заходу мотивована тим, що існують ризики передбачені пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і не зменшились.

Як передбачено ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку річ чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиненню іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; 3) вік та стан здоров`я особи; 4) міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 4) наявність постійного місця роботи або навчання; 5) репутацію особи; 6) її майновий стан; 7) наявність судимостей; 8) розмір майнової шкоди; 9) дотримання особою умов раніше застосованих до неї запобіжних заходів; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення та інше.

Кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду обвинувального акта, складеного щодо ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. В обвинувальному акті зазначаються фактичні обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України).

На підставі наведеного, наявність самого обвинувального акту, у якому міститься інформація про обставини вчинення кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, свідчить про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать, зокрема, про 1) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.ст. 197, 199 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений суддею, за умови доведення прокурором окрім загальних підстав для застосування запобіжного заходу обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд ураховує, що діяння, інкриміновані ОСОБА_4 , відповідно до статті 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, за вчинення яких передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років.

Суд також бере до уваги особу обвинуваченого, який раніше був засуджений за злочин проти власності, був звільнений від відбування покарання умовно-достроково, однак через незначний проміжок часу знову обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень проти власності. Те що, обвинувачений проживає з жінкою з якою не одружений та те, що він не записаний батьком дитини, яка народилася у нього з цією жінкою, свідчить про відсутність у нього стійких соціальних зв`язків.

На момент розгляду справи обвинувачений офіційно не працевлаштований, не має утриманців, неодружений, зареєстрований за постійним місцем проживання, однак не обмежений у можливості його змінити; крім того, враховується його молодий вік.

Водночас, суд враховує, що в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі. Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

На підставі викладеного, враховуючи тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , особу обвинуваченого, відсутність у нього сталих соціальних зв`язків можливість втечі збільшується та підтверджує існування ризику, встановленого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, на переконання суду, прокурор довів існування ризику впливу на свідків та потерпілого (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки розгляд справи перебуває на етапі підготовчого провадження, свідки та потерпілий судом ще не допитувались.

Обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема у виді домашнього арешту, за своєю суттю вимагає свідомого ставлення обвинуваченого до виконання обмежень перебувати за певною адресою та не передбачає постійного контролю з боку правоохоронного органу.

Суд встановив, що житло у якому проживав обвинувачений належить його дядькові, який також у ньому проживає зі своєю сім`єю. Доказів того, що власник житла погоджується на перебування обвинуваченого під домашнім арештом у його будинку, матеріали справи не містять.

Обставини зазначені в обвинувальному акті та інформація, яка характеризує особу обвинуваченого, на переконання суду, свідчить про те, що перебування ОСОБА_4 під домашнім арештом не зможе унеможливити незаконний вплив на свідків та потерпілого, у тому числі за допомогою телекомунікаційних мереж.

Крім того, на переконання суду, продовжує існує ризик вчинення нових кримінальних правопорушень, який не зменшився (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки ОСОБА_4 відбував реальне покарання за злочини проти власності і через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі повторно обвинувачується у вчинення кримінального правопорушення проти власності.

У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про недостатність застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, особистого зобов`язання, передачі на поруки оскільки такі запобіжні заходи за своєю суттю не забезпечить постійного контролю за поведінкою обвинуваченого та не унеможливлять ризик втечі обвинуваченого, незаконного впливу на свідків та потерпілого чи вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобігти вказаним ризикам можливо лише утримуючи особу під вартою. Наведені стороною захисту доводи не є достатніми для пом`якшення запобіжного заходу.

На підставі викладеного, суд вважає, що застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою буде достатнім для досягнення мети передбаченої у ст. 177 КПК України, та запобігання настанню ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене вище, те, що раніше встановлені ризики передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України продовжують існувати і не зменшилися, суд дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Заяв про зменшення розміру застави до суду не надходили. Підстав для зміни раніше визначеного розміру застави суд не вбачає та вважає за доцільне залишити ОСОБА_4 попередній розмір застави у розмірі 90840,00грн.

Крім того, у підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні, підстав для повернення обвинувального акту та закриття кримінального провадження не вбачає.

Інші учасники кримінального провадження проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту не заперечили.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження з питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду суд дійшов таких висновків.

Обвинувальний акт складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України і підстав повернути його прокурору немає.

Кримінальне провадження на підставі обвинувального акту підсудне Ковельському міськрайонному суду Волинської області. Підстав для його закриття, передбачених п. 5-8, 10 ч. 1 або частиною другою ст. 284 КПК України суд не встановив. У зв`язку з викладеним, суд вважає за можливе призначити його судовий розгляд.

Судове провадження, з урахуванням норм, передбачених ст. 27 КПК України, слід призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.314, 315-316, 176-183, 314-316, 331 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора Ковельської окружної прокуратури про продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів - до 16 січня 2026 року включно, з правом внесення застави в розмірі 90840,00грн (дев`яносто тисяч вісімсот сорок гривень).

У разі внесення застави у вказаній сумі звільнити ОСОБА_4 з-під варти та покласти на нього обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; повідомити суд про адресу фактичного проживання; не відлучатися з Ковельського району без дозволу суду; утримуватися від спілкування із потерпілими, свідками у цьому кримінальному провадженні під умовою звернення внесених коштів у дохід держави у разі невиконання цих обов`язків.

Ці зобов`язання застосовуються до обвинуваченого на строк два місяці з моменту застосування запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також обвинуваченим, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за, № 0001165 від 23.09.2025 щодо:

ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

на 15.00 год 27 листопада 2025 року в залі Ковельського міськрайонного суду Волинської області.

Судовий розгляд провести суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

Викликати у судове засідання учасників судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження запобіжного заходу до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

СуддяОСОБА_1