Провадження №11-кп/824/3436/2025 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2024 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь, Донецької області, останнє відоме місце проживання: тимчасово окупована територія АДРЕСА_1 ,-

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, у невстановлені досудовим розслідуванням та судом дату та час, громадянин України ОСОБА_8 , перебуваючи у не встановленому досудовим розслідуванням та судом місці на території м. Маріуполь, Донецької області, достовірно володіючи інформацією, що з 24.02.2022 підрозділами збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, здійснено повномасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна та розуміючи, що вчиняються дії, направлені на зміну меж території України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, свідомо та добровільно прийняв рішення у період воєнного стану перейти на бік ворога, тобто на сторону окупаційної влади Російської Федерації, з метою вчинення дій на шкоду державній безпеці України, а також надавати представникам Російської Федерації допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, встановленні окупаційного режиму на тимчасово захопленій території м. Маріуполя Донецької області.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 обіймаючи посаду директора комунального закладу «Маріупольського морського ліцею Маріупольської міської ради Донецької області», у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, після повної окупації військовослужбовцями збройних сил Російської Федерації території м. Маріуполь Донецької області, тобто після 01.03.2022, перебуваючи на території зазначеного міста, усвідомлюючи, що в Україні введено воєнний стан, керуючись ідеологічними та корисливими мотивами, добровільно погодився на співпрацю з окупаційною владою Російської Федерації, зокрема на їх пропозицію обійняти посаду, пов`язану з організацією освітнього процесу, а саме міністра освіти міста Маріуполя Донецької області.

У невстановлені досудовим розслідуванням дату та час ОСОБА_8 окупаційною владою Російської Федерації був призначений на посаду міністра освіти міста Маріуполя Донецької області та отримав повноваження з виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій щодо здійснення освітнього процесу на території міста Маріуполя.

Використовуючи отримані повноваження ОСОБА_8 спланував та організував освітній процес у навчальних закладах міста Маріуполя за освітніми стандартами та навчальними планами Російської Федерації, процес видачі атестатів випускникам шкіл за стандартами країни-агресора та отримання навчальними закладами підручників Російської Федерації, виїзд вчителів на курси перепідготовки за навчальними програмами Російської Федерації, із повним виключенням з освітнього процесу вимог до обов`язкових результатів навчання, визначених державними стандартами повної загальної середньої освіти України. Крім того, останній використовуючи надані йому повноваження, підшукав та організував призначення на посади директорів навчальних закладів м. Маріуполя, які погодились співпрацювати з окупаційною владою Російської Федерації.

Співпрацюючи з окупаційною владою, перейшовши на бік ворога в умовах воєнного стану, діючи умисно на шкоду суверенітетові, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України, ОСОБА_8 запровадив у школах м. Маріуполя Донецької області освітній процес, який повністю протирічить меті як початкової так і базової середньої освіти в Україні та який формуватиме знання, інші компетентності та світогляд здобувачів освіти спрямовані на возвеличення Російської Федерації, її історичної ролі та відповідно заперечення існування культурних цінностей українського народу, його історико-культурних надбань і традицій, української мови, що має своєю кінцевою метою збуджувати агресію та ненависть до України.

Крім того, з метою підтримки дій окупаційної влади Російської Федерації, 20.04.2022 року організував та прийняв участь у постановочному відео для пропагандистських засобів масової інформації окупаційної влади, на яких зустрічався у приміщенні школи № 53 за адресою: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Пилипа Орлика, 79 із представниками окупаційної влади Російської Федерації ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , тим самим завдавши шкоди державній та інформаційній безпеці України.

У такий спосіб, ОСОБА_8 , вчинив державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту та надання іноземній державі, іноземній організації та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинені в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 111 КК України, винним у вчиненні якого визнається.

Вироком Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2024 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України та призначено йому покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення судової портретної експертизи у розмірі 7 550 (сім тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень 80 (вісімдесят) копійок. Строк відбування покарання ОСОБА_8 , обраховувати з моменту звернення вироку до виконання.

Не погоджуючисьз вироком суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок Печерського районного суду м. Києва скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 111 КК України та виправдати через недоведеність вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Обґрунтовуючи свої вимоги захисник зазначає, що враховуючи всі досліджені в судовому засіданні докази, аналізуючи їх в сукупності, вважає що вирок суду відносно ОСОБА_8 не відповідає вимогам ст. 370 КПК України та підлягає скасуванню.

Апелянт вказує, що на порушення вимог закону органами досудового розслідування та місцевим судом допущена однобічність та неповнота дослідження обставин справи, котрі роблять неправосудним постановлене судове рішення. Обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, належним чином не з`ясовані.

Так, суд першої інстанції не врахував, що об`єктивні, незалежні від сторони обвинувачення відомості про наявність у ОСОБА_8 саме добровільної, не під загрозою вбивством або тілесними ушкодженнями йому та/або його близьким згоди на пропозицію виконувати обов`язки директора школи - відсутні і в судових засіданнях у справі не досліджувались.

Сторона захисту вважає, що докази надані стороною обвинувачення та які покладені у суть вироку не відповідають критерію належності та допустимості доказів, з огляду на відсутність серед доказів у справі оригіналів відеозаписів, що досліджувалися згідно протоколів огляду, а більше доказом добровільності таких дій, так само як і покази свідків, протоколи впізнання за фотознімками.

До того ж, суд першої інстанції під час судового розгляду всупереч вимогам кримінального процесуального закону, ретельно не дослідив обставини щодо відсутності в справі всіх без винятку оригіналів або навіть і копій - знятих з оригіналів документів, якими підтверджується обвинувачення.

Отже, суд не звернув увагу на неузгодженість цих обставин з іншими матеріалами провадження. Дані ж про скоєння злочину, які містяться в матеріалах провадження, суперечать одне одному і не підтверджують обвинувачення.

Таким чином, органи досудового розслідування припустилися істотної неповноти дослідження обставин кримінального правопорушення, яку не було усунуто під час судового розгляду. Згідно ч. 4 ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відтак, на думку сторони захисту, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення захисника ОСОБА_14 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирок у даному кримінальному провадженні ухвалений в порядку спеціального судового провадження (in absentia), у ході якого були здійснені всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав ОСОБА_8 на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні державної зради, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту та надання іноземній державі, іноземній організації та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинені в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, відповідають обставинам справи та ґрунтуються на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах.

В оскаржуваному вироку місцевий суд навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених у судовому засіданні доказів.

Розгляд даного кримінального провадження як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia), останній показань суду не надавав, будь-яких заяв та клопотань до суду не надсилав.

Під час судового розгляду кримінального провадження судом першої інстанції було досліджено подані стороною обвинувачення докази та зв`язок між цими подіями та діями обвинуваченої в контексті висунутого ОСОБА_8 обвинувачення.

Так, судом першої інстанції визнано загальновідомим, і таким, що не потребує доказування у межах даного кримінального провадження, фактичні обставини, а саме те, що тимчасова окупація з боку РФ частини території України - м. Маріуполь, яка розпочалася із збройного конфлікту, викликаного російською військовою агресією, починаючи з 24.02.2022 року, а також анексія з боку РФ цієї частини території України є загально відомими фактами, які за хронологією подій: а) констатовані нормативними, хоча і засудженими з точки зору міжнародного права, актами РФ, а також «нормативними актами» самопроголошених суб`єктів на території України в Донецькій області, законність яких не визнається державою Україна, проте прийнятих судом у даному випадку до уваги, оскільки вирішується питання про відповідальність за вчинення злочинів, внаслідок яких були прийняті такі акти; б) встановлені національними нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для застосування на території України; в) засуджені міжнародними актами колективного реагування, - а, відтак, ці факти не потребують окремого судового доведення.

Так, 24.10.1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26.06.1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН), до складу якої входять Україна, Російська Федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, усі Члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 № 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав і резолюціями: від 16.12.1970 № 2734 (XXV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; від 21.12.1965 № 2131 (XX), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав і про обмеження їх незалежності і суверенітету від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), що містить визначення агресії, визначено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію або втручання у будь-якій формі або з якої б то не було причини у внутрішні і зовнішні справи інших держав. Закріплені обов`язки держав утримуватися від: збройної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації; надання сприяння, заохочення або підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на своїй території навчання, фінансування і вербування найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада УРСР проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Статтями 1, 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Статтею 73 Конституції України закріплено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Згідно з пунктами 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994 року РФ, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні своє зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 року поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язалися утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

Всупереч вказаним нормам Президент Російської Федерації, а також інші представники влади Російської Федерації, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України.

З цією метою 22.02.2022 Президент Російської Федерації підписав з керівниками російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей договори про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу, які в той же день ратифіковані Державною думою та Радою Федерації Федеральних Зборів Російської Федерації.

В цей же день Президент Російської Федерації, з метою надання видимості законності дій по нападу на Україну, направив до Ради Федерації Федеральних Зборів Російської Федерації звернення про використання Збройних Сил Російської Федерації за межами Російської Федерації, яке було задоволено.

Керівники російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей 23.02.2022 звернулися до Президента Російської Федерації з проханням надати допомогу у відбитті надуманої ними воєнної агресії «українського режиму щодо населення» так званих «Донецької народної республіки» та «Луганської народної республіки».

Президент Російської Федерації 24.02.2022 оголосив про своє рішення почати військову операцію в Україні, після чого був відданий наказ на вторгнення підрозділів Збройних Сил Російської Федерації на територію України.

Після цього, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації шляхом збройної агресії, незаконно вторглись на територію України через лінію державного кордону України, розташовану в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Київській, Сумській, Чернігівській та інших областях та шляхом застосування зброї здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, а також здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується до теперішнього часу та призводить до тяжких наслідків.

Указані дії супроводжуються бойовим застосуванням авіації, артилерійськими та ракетними ударами, а також застосуванням броньованої техніки та іншого озброєння. При цьому вогневі удари здійснюються по об`єктам, які захищені нормами міжнародного гуманітарного права. Зазначені дії призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, у тому числі дітей, отримання ними тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна і міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану Указами Президента України було неодноразово продовжено та він діє дотепер.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, підтверджуються наступними доказами, які були безпосередньо досліджені місцевим судом.

Так, свідок ОСОБА_15 суду показала, що до повномасштабного вторгнення та окупації м. Маріуполь Донецької області вона працювала заступником Директора Департаменту - начальником відділу планування Департаменту освіти Маріупольської міської ради. ОСОБА_8 знала по роботі, як директора Маріупольського морського ліцею. Стосунки були виключно робочі. Після окупації м. Маріуполь 15.05.2022 вона змогла виїхати з міста на підконтрольну Україні територію. Поки знаходилась в Маріуполі зв`язку ні з ким не було, а коли виїхала дізналася, що ОСОБА_8 добровільно перейшов на бік ворога та співпрацює з окупаційною владою Російської Федерації. Зокрема з численних повідомлень в мережі Інтернет та з відеороликів вона дізналася, що ОСОБА_8 очолив міністерство освіти м. Маріуполя, яке потім стало Департаментом освіти, і почав займатися організацією освітнього процесу у місті. Наскільки знає він досі займає якусь посаду в окупаційній владі. Також, свідок підтвердила, що оглядала відеозапис на якому впізнала ОСОБА_8 , який разом з керівництвом «ДНР» ходив по школі, вже в ролі міністра.

Свідок ОСОБА_16 суду показав, що до окупації м. Маріуполь Донецької області він працював директором школи. З ОСОБА_8 був знайомий особисто, оскільки той також був директором ліцею. Між ними були робочі стосунки. У середині березня 2022 року коли половина міста вже була окупована він виїхав на підконтрольну територію України. Спілкуючись з колегами та з різних джерел у мережі Інтернет він дізнався, що ОСОБА_8 добровільно перейшов на бік ворога та співпрацює з окупаційною владою Російської Федерації, зокрема останній став Міністром освіти окупованого м. Маріуполя. Приблизно рік назад він зв`язувався з ОСОБА_8 через месенджер «Телеграм» і просив повернути трудову книжку, оскільки розумів, що це відноситься до його компетенції. Проте останній відмовив і запропонував приїхати особисто і забрати її. Також, підтвердив, що оглядав відеозапис, розміщений на Youtube, на якому ОСОБА_8 разом з « ОСОБА_17 » та іншими посадовими особами «ДНР» ходив по школі.

Протоколом огляду від 09.08.2022, складеним старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_18 , яким оглянуто розміщений на веб-сайті «YouTube» відеозапис під назвою « ОСОБА_19 и Андрей Турчак посетили одну из школ в Мариуполе», з якого вбачається, що на відео присутній ОСОБА_8 . Із протоколу також вбачається, що проведеним оглядом веб-сторінки, розміщеної у телеграмм каналі встановлено «міністра освіти ДНР в Маріуполі» - їм виявився керівник морского ліцею в Маріуполі ОСОБА_8 . Який самостійно запропонував свої послуги.».

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.08.2022, складеного старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_18 , за участю свідка ОСОБА_16 , останній на запитання слідчого відповів, що зможе впізнати особу, яка добровільно погодилася на співпрацю з окупаційною владою Російської Федерації. На запитання, чи впізнає він таку особу з зображених на фотознімках, ОСОБА_16 заявив, що він впізнає особу, яку зображено на фотознімку № 2. Згідно додатку до протоколу з біографічними даними осіб, які пред`являлись для впізнання, особа чоловічої статі (чоловік) на фото під номером № 2 - ОСОБА_8 . Решта три чоловіки на фото під номерами №№ 1, 3, 4 ніякого відношення до кримінального провадження не мають.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.08.2022, складеного старшим слідчим в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_18 , за участю свідка ОСОБА_15 , остання на запитання слідчого відповіла, що зможе впізнати особу, яка добровільно погодилася на співпрацю з окупаційною владою Російської Федерації. На запитання, чи впізнає вона таку особу з зображених на фотознімках, ОСОБА_15 заявила, що вона впізнає особу, яку зображено на фотознімку № 2. Згідно додатку до протоколу з біографічними даними осіб, які пред`являлись для впізнання, особа чоловічої статі (чоловік) на фото під номером № 2 - ОСОБА_8 . Решта три чоловіки на фото під номерами №№ 1, 3, 4 ніякого відношення до кримінального провадження не мають.

Висновком експертів за результатами проведення судової портретної експертизи від 13.10.2022 за № 26207/22-35, згідно якого у фрагменті відеозапису «ІНФОРМАЦІЯ_2», приклад якого наведений у його дослідницькій частині, та у зображенні особи, наданого у якості порівняльного зразка, а саме фотозображення - файлу « ОСОБА_20 » зображена одна й та сама особа, а саме ОСОБА_8 .

На переконання апеляційного суду, дослідивши вказані докази та надавши оцінку на предмет їх належності та допустимості, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильності кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 111 КК України.

Щодо доводів захисника про те, що суд першої інстанції не врахував відсутність відомостей про наявність у ОСОБА_8 саме добровільної, не під загрозою вбивством або тілесними ушкодженнями йому та/або його близьким згоди на пропозицію виконувати обов`язки директора школи, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, у суду не виникає сумніву в тому, що ОСОБА_8 безумовно усвідомлював факт окупації та агресії з боку РФ та створення окупаційною владою незаконних органів. Маючи достатній рівень знань, життєвого досвіду, ОСОБА_8 не міг не розуміти незаконності вчинених ним дій та їх наслідків.

Аналізуючи, чи наявна у діях обвинуваченого ОСОБА_8 ознака добровільності, колегія суддів враховує постанову Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 31 січня 2024 року по справі № 638/5446/22, у якій зазначено, що у кримінальному праві добровільним вважається діяння, яке вчинено при можливості вибрати декілька варіантів поведінки, з урахуванням сукупності обставин, які можуть виключати кримінальну протиправність за приписами статей 39, 40 КК України.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_8 примушували до зайняття посади міністра освіти міста Маріуполя Донецької області на тимчасово окупованій території. Також відсутні докази того, що ОСОБА_8 або його близькі перебували під фізичним та/або психічним примусом з боку осіб, які представляли іноземну державу - РФ.

Письмовими доказами, які містяться в матеріалах провадження, підтверджується саме добровільне зайняття ОСОБА_8 зазначеної посади за відсутності фізичного чи психічного примусу, і суду не надано доказів того, що обвинувачений не мав можливості відмовитися від цієї посади.

Сукупність зазначених обставин дає підстави стверджувати про добровільність дій обвинуваченого, його свідомий вибір та власне волевиявлення щодо зайняття вказаної посади на тимчасово окупованій території.

При цьому, вибір ОСОБА_8 залишитися та проживати на тимчасово окупованій території України, не розглядається ні судом ні стороною обвинувачення, як підстава для кримінального переслідування.

Колегія суддів критично ставиться до доводів захисника про те, що докази, покладені на підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, не відповідають критерію належності та допустимості, з огляду на відсутність серед доказів оригіналів відеозаписів, що досліджувались згідно протоколів огляду, оскільки вказані докази здобуті у спосіб, передбачений КПК України, є належними та допустимими доказами, належним чином аргументовані, та не викликають сумнівів в їх достовірності, правильності та повноти.

Відтак, доводи захисника про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального Закону та неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність, є необгрунтованими та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження.

Інші доводи апеляційної скарги захисника є такими, що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставами для зміни чи скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Згідно положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, наслідки вчиненого. Обставин, які відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Відтак, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 111 КК України у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, яке відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів і домірне скоєному.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог апеляційної скарги захисника та не знаходить підстав для скасування або зміни вироку, а тому залишає апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Печерського районного суду міста Києва від 12 грудня 2024 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання судового рішення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4