Провадження №1-кп/447/88/26
Справа №447/1589/25
У Х В А Л А

08.01.2026 Миколаївський районний суд Львівської області в складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Миколаєві Львівської області в межах кримінального провадження № 0000183 від 01.04.2025 клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Мала Горожанна, Миколаївського району, Львівської області, не одруженої, не працевлаштованої, з професійно-технічною освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

встановила:

У провадженні Миколаївського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Прокурор ОСОБА_4 подав клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_3 терміну дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів доході громадян для працездатних осіб.

Подане клопотання мотивує тим, що є достатні підстави стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, ОСОБА_3 може переховуватися від органу досудового розслідування або від суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке Законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Крім того, обвинувачена може незаконно впливати на свідка у вказаному кримінальному провадженні, шляхом переконання їх відмовитися давати свідчення, надати інші або змінити їх взагалі.

Вказані потреби судового розгляду справи виправдовують застосування до ОСОБА_3 єдиного правильного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як ступінь втручання у права та свободи особи.

Зокрема, застосування до обвинуваченої ОСОБА_3 більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, оскільки обставини вчинення нею злочину свідчать про неможливість застосування до неї запобіжних заходів, передбачених ст.ст. 179 і 181 КПК України, тобто особистого зобов`язання і домашнього арешту, так як вищевикладені обставини в їх сукупності вказують на те, що у разі застосування до неї вказаних запобіжних заходів такі нею з високою ймовірністю можуть бути порушені.

Крім того, з огляду на вказане, а також, з огляду на неможливість передати обвинувачену ОСОБА_3 на особисту поруку іншим особам, з огляду на відсутність таких осіб, які б висловили згоду на надання суду відповідного письмового зобов`язання, застосування запобіжного заходу, передбаченого ст. 180 КПК України до ОСОБА_3 є неможливим.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив таке задовольнити.

Обвинувачена та захисник стосовно заявленого клопотання заперечили, просили застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою реєстрації місця проживання обвинуваченої.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст.183КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 177КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд відповідно до ст. 178 КПК України враховує тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, дані про особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, та відповідно наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків: запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідка.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З моменту взяття обвинуваченої ОСОБА_3 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченої може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченій більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

При вирішенні питання про продовження ОСОБА_3 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні. Суд також враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, особу обвинуваченої, конкретні обставини кримінального провадження, мотиви, викладені в клопотанні прокурора, а тому є всі підстави вважати, що ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показань.

Таким чином, наведені прокурором у судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відтак саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченою ОСОБА_3 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, виходячи з положень КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченої під час розгляду справи, суд доходить висновку, що обвинуваченій ОСОБА_3 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Суд не бере до уваги доводи захисника про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої, оскільки такі не підтверджені належними та допустимими доказами.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченій більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, виходячи з положень КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченої під час розгляду справи, суд доходить висновку, що обвинуваченій ОСОБА_3 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України, а тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому.

Згідно зі ст.197КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 11.11.2025 обвинуваченій ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, до 09.01.2026 включно.

З врахуванням наведеного, особи обвинуваченої ОСОБА_3 , яка є непрацевлаштованою, неодруженою, тяжкості інкримінованого їй діяння, віку та стану її здоров`я, відсутності жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченої в слідчому ізоляторі, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, які, згідно ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином.

Відтак, суд вважає за можливе визначити обвинуваченій заставу у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, суд, -

постановила

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 08.03.2026 включно, із утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)», що за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 20.

Визначити обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240(двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) .

У випадку внесення застави, покласти на обвинувачену наступні обов`язки:

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинуваченою ОСОБА_3 вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання даних обов`язків застава звертається в дохід держави..

Копію ухвали вручити обвинуваченій негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Миколаївського відділу Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1