ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6

ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000452 відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освiта 8 класів, не працюючого, одруженого, інваліда 2-ї групи, ранiше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 332 КК України, та

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Кам`янка Глибоцького району Чернівецької області, жителя АДРЕСА_2 , освіта 9 класів, офіційно не одруженого на утриманні троє неповнолітніх дітей в т.ч. двоє його цивільної дружини, не працюючого, раніше не судимого,

Провадження № 11-кп/822/265/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_10

Категорія: ст. 332 КК України Доповідач: ОСОБА_11

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 332 КК України, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_6 на вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 09 червня 2025 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 09 червня 2025 року ОСОБА_8 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 332 КК України та за його вчинення призначено йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки шість місяців, з позбавленням права займатись діяльністю, пов`язаною із наданням логістичних послуг та перевезенням громадян в прикордонних районах України, на строк 1 (один) рік.

На пiдставi ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_8 звільнено вiд відбування основного покарання з випробуванням, якщо засуджений ОСОБА_8 протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового злочину i виконає покладені на нього судом обов`язки.

Зобов`язано засудженого ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повiдомляти цей орган про змiну мiсця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межi України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 332 КК України та за його вчинення призначено йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, з позбавленням права займатись діяльністю, пов`язаною із наданням логістичних послуг та перевезенням громадян в прикордонних районах України, на строк 1 (один) рік та з конфіскацією усього майна, за виключенням житла.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 визначено відраховувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку.

Згідно з вироком суду першої інстанції, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено в Україні воєнний стан, переслідуючи умисну, корисливу мету, стали на шлях вчинення умисних, корисливих злочинів, пов`язаних із незаконним переправленням осіб за межі України, з числа громадян України, які, з метою уникнення призову, бажали виїхати за межі території України.

Так особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, яке зупинено до її розшуку, в період часу з вересня 2022 року по 13 січня 2023 року створив та очолив організовану групу, до якої залучив інших учасників з числа громадян України, а саме ОСОБА_8 , який був обізнаний про наявність прикордонних нарядів, а також знав маршрути руху до прикордонних сіл Чернівецької області та ОСОБА_9 , який, будучи мешканцем с. Старий Вовчинець, Чернівецького району, Чернівецької області , орієнтувався на місцевості, був обізнаний про місця незаконного перетину державного кордону України та республіки Румунія.

Добровільно зорганізувавшись у стійке об`єднання, його учасниками було складено детальний план злочинних дій, направлених на вчинення ряду злочинів, пов`язаних з організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України в період дії обмежень, встановлених Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затверджених Законом України № 2102-ІХ.

Для реалізації плану діяльності організованої групи, організатор - особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, яке зупинено до її розшуку, спільно із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у період часу з 24.11.2022 року до 08.12.2022 року підшукав трьох осіб з числа громадян України, які бажали незаконно перетнути державний кордон України, а саме ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обумовивши із вказаними особами порядок їх незаконного переправлення через державний кордон України та узгодивши оплату за свої незаконні послуги окремо кожній особі, а саме ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у розмірі 2500 Євро з кожного, і ОСОБА_12 в розмірі 2000 Євро, доставив їх 08.12.2022 року в період часу з 14:00 год. по 18:50 год. із с. Чудей Чернівецького району Чернівецької області до с. Купка Чернівецького району Чернівецької області, де, отримавши від ОСОБА_13 і ОСОБА_14 гроші у загальній сумі 4000 Євро, діючи відповідно до розробленого та схваленого усіма учасниками злочинної групи плану, передав останніх ОСОБА_8 , який далі, діючи відповідно до відведеної йому ролі, використовуючи власний автомобіль «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , привіз ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 в с. Біла Криниця Чернівецького району Чернівецької області та передав останніх ОСОБА_9 .

Після чого ОСОБА_9 , діючи відповідно до відведеної йому ролі, у інтересах інших учасників злочинної групи, забравши від ОСОБА_8 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , повів останніх до лінії розмежування державного кордону України та Республіки Румунія, де їх цього ж дня на відстані 700 метрів від державного кордону України, що знаходиться в адміністративних межах с. Біла Криниця Чернівецького району Чернівецької області було затримано прикордонним нарядом відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_6 » ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Крім цього організатор - особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, яке зупинено до її розшуку, спільно із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у період часу з 08.12.2022 року по 27.12.2022 року знову підшукав трьох осіб з числа громадян України призовного віку, які бажали незаконно перетнути державний кордон України, а саме ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 і завчасно, обумовив із вказаними особами порядок їх незаконного переправлення через державний кордон України та узгодивши оплату за свої незаконні послуги окремо кожній особі, а саме ОСОБА_13 оплата узгоджена була при попередньому переправленні через державний кордон, а ОСОБА_15 та ОСОБА_16 у розмірі 1500 Євро з кожного та отримавши 25.12.2022 року узгоджені кошти, 27 грудня 2022 року в період часу з 11:00 год. по 14:55 год., перебуваючи в с. Чудей Чернівецького району Чернівецької області, передав вказаних осіб учаснику злочинної групи ОСОБА_8 , який, діючи відповідно відведеної йому ролі, використовуючи власний автомобіль «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , повіз їх до с. Біла Криниця Чернівецького району Чернівецької області, де останніх очікував ОСОБА_9 , але 27.12.2022 року біля 14:55 години був виявлений працівниками прикордонної служби НОМЕР_2 прикордонного загону в напрямку 810 прикордонного знаку державного кордону України на відстані 2000 метрів.

Крім цього організатор - особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, яке зупинено до її розшуку, діючи в інтересах інших учасників створеної ним же злочинної групи, з метою отримання неконтрольованого державою прибутку за рахунок дій, пов`язаних із організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України, повторно у період часу з 27.12.2022 року по 13.01.2023 року знову підшукав двох осіб з числа громадян України, які бажали незаконно перетнути державний кордон України, а саме ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_10 та ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_11 і завчасно, обумовивши із вказаними особами порядок їх незаконного переправлення через державний кордон України та узгодивши оплату за свої незаконні послуги окремо кожній особі, а саме по 5000 Євро з кожного, 13 січня 2023 року відвіз ОСОБА_17 і ОСОБА_18 в АДРЕСА_3 , де очікував на іншого учасника злочинної групи ОСОБА_9 з метою їх передачі останньому для незаконного переправлення через державний кордон України до республіки Румунія.

Однак, цього ж числа о 12:30 годині ОСОБА_9 був помічений та зупинений працівниками поліції на під`їзді до попередньо обумовленого з організатором групи місця. Внаслідок чого організатор злочинної групи особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, яке зупинено до її розшуку, із місця вчинення злочину втік, залишивши ОСОБА_17 і ОСОБА_18 на вищевказаному місці.

Таким чином, дії обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кваліфіковано за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 332 КК України, як вчинення незаконного переправлення осіб через державний кордон України, за кваліфікуючими ознаками: вчинено щодо кількох осіб, вчинено повторно, організованою групою, з корисливих мотивів.

На вказаний вирок суду захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій, не заперечуючи правової кваліфікації його дій, просить змінити вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 09 червня 2025 року в частині призначеного покарання, а саме: застосувати положення статті 75 КК України та звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування основного покарання з випробуванням.

Апеляційні вимоги мотивує тим, що призначене покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні вироку не врахував, що протиправні дії ОСОБА_9 полягали тільки у зустрічі осіб та доставленні їх до магазину, біля якого знаходиться лінія розмежування державного кордону та те, що обвинувачений брав участь виключно в одному епізоді, оскільки по інших епізодах перетин державного кордону був своєчасно попереджений.

Вважає, що дані факти значно знижують тяжкість кримінального правопорушення.

Стверджує, що судом хоча і перераховано дані, які характеризують особу обвинуваченого, однак їх оцінка не знайшла свого відображення при призначенні покарання.

Районним судом не враховано, що незважаючи на те, що ОСОБА_9 офіційно не працевлаштований, останній самостійно забезпечує свою сім`ю, оскільки працює за наймом та займається веденням домашнього господарства.

Зазначає, що реальне позбавлення волі ОСОБА_9 негативно вплине на інтереси його сім`ї, погіршить, як їх фінансовий стан, так і ускладнить належний догляд та виховання трьох неповнолітніх дітей.

Вважає, що всі вище викладені обставини свідчать про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 без ізоляції від суспільства, із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Разом з тим, зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі виконано вимоги фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів фіксування кримінального провадження, а саме 10 травня 2023 року, 18 грудня 2023 року та 30 січня 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку, доводи, викладені в апеляційній скарзі, доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_6 , яка просила задовольнити подану апеляційну скаргу, захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, правильність кваліфікації їх дій та призначене покарання ОСОБА_8 жодним з учасників провадження не оспорюються, а тому, відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається. Розгляд кримінального провадження відбувся в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_6 щодо законності призначеного ОСОБА_9 покарання судом першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України, п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Судова колегія вважає, що таких вимог закону районний суд у повній мірі дотримався.

При призначенні ОСОБА_9 покарання суд першої інстанції у повній мірі врахував обставини, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, те, що обвинувачений вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю та щиро розкаявся, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

В якості обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_9 , згідно вимог ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, те, що він здійснив благодійний внесок на підтримку Збройних Сил України в сумі 10000 гривень.

До обставини, яка обтяжує покарання ОСОБА_9 , відповідно до вимог ст. 67 КК України, суд визнав вчинення злочину з використанням умов воєнного або надзвичайного стану, інших надзвичайних подій.

При призначенні покарання ОСОБА_9 судом першої інстанції правильно враховано всі обставини, з якими закон про кримінальну відповідальність пов`язує призначення покарання.

Колегія суддів погоджується з висновком районного суду про можливість застосування до ОСОБА_9 положення ст. 69 КК України.

При цьому зазначає, що наявність пом`якшуючих обставин, а саме визнання вини, щире каяття та здійснення благодійного внеску на підтримку Збройних Сил України в сумі 10000 гривень, в сукупності з даними про особу обвинуваченого та обставинами вчинення кримінального правопорушення свідчать про істотне зниження суспільної небезпечності вчиненого злочину та є достатніми для застосування положень ст. 69 КК України і призначення покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 3 ст. 332 КК України.

Разом з тим, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисника щодо можливості застосування до нього положень статті 75 КК України, та звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Твердження в апеляційній скарзі апелянта про те, що він визнав свою вину, вчинив фактично один епізод кримінального правопорушення, оскільки перетин державного кордону по інших епізодах був своєчасно попереджений, а також посилання на наявність на утриманні трьох неповнолітніх дітей, на переконання колегії суддів, не дають підстав для застосування до нього положень ст. 75 КК України.

Питання звільнення особи від відбування призначеного покарання є дискреційними повноваженнями суду, який, з урахуванням конкретних обставин справи, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, за внутрішнім переконанням, вирішує питання щодо можливості застосування до останнього положень, передбачених ст. 75 КК України.

Доводи захисника щодо незадовільного стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_9 є необґрунтованими, оскільки з наданих суду апеляційної інстанції медичних документів убачається, що ОСОБА_9 було проведено операцію з метою корекції зору, що, у свою чергу, свідчить про покращення стану його здоров`я.

Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів вважає, що застосування у даному випадку звільнення від відбування покарання з випробуванням не відповідатиме принципу законності, не буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення злочинів, як обвинуваченим, так і іншими особами.

Колегія суддів не виявила допущення істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону під час розгляду справи та постановлення вироку суду, а тому вважає, що постановлений по справі вирок в частині засудження ОСОБА_9 є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни за результатами апеляційного розгляду не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що 10.05.2023 року, 18.12.2023 року та 30.01.2024 року суд першої інстанції порушив вимоги щодо фіксування судового процесу, не можуть бути підставою для скасування вироку, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, розгляд у ці дні здійснювався суддею ОСОБА_19 , яка не ухвалювала вирок по даній справі, оскільки, згідно розпорядження № 19 від 12 лютого 2024 року (т. 1 а.с. 192), остання була призвана на військову службу під час мобілізації.

Надалі, 12 лютого 2024 року у справі було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, в результаті чого справу було перерозподілено іншому судді, ОСОБА_10 , який і здійснював новий судовий розгляд справи та ухвалив вирок.

Таким чином, відсутність фіксації судових засідань здійснена до розгляду кримінального провадження суддею ОСОБА_10 , а тому не є підставою для скасування судового рішення.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_20 адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 09 червня 2025 року, у кримінальному провадженні № 0000452 за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 332 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, а засудженим, який утримується під вартою у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий, суддя [підпис] ОСОБА_11

Судді: [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3