запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/62/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 10 грудня 2025 року про застосування запобіжного заходу до

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 10 грудня 2025 року за клопотанням слідчого до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 05 лютого 2026 року включно шляхом заборони цілодобово залишати житло у АДРЕСА_1 , із покладенням передбачених ч.5 ст.194 КПК обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор просила ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, визначивши розмір застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, посилаючись на те, що слідчим суддею не враховані всі наведені у клопотанні слідчого ризики, обставини і їх обґрунтування. Слідчим суддею зроблено неправильні висновки про застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Зазначає, що злочин у якому підозрюється ОСОБА_8 є особливо тяжким, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, що створює високий ризик того, що підозрюваний з метою уникнення покарання та відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суворість та невідворотність послідуючого покарання, буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що являється ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК.

В матеріалах поданих до клопотання наявні відомості про те, що підозрюваний ОСОБА_8 має тісні зв`язки зі свідками, які також є працівниками ТОВ «ГАЗТЕК СХІД». Перебуваючи на свободі під цілодобовим домашнім арештом, ОСОБА_8 матиме безперешкодну можливість особисто або через інших осіб контактувати з цими особами, чинити на них тиск, залякувати або спонукати до зміни свідчень, що являється ризиком, передбаченим п.3 ч.1 ст.177 КПК.

Від захисника ОСОБА_7 надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких вона просить апеляційну скаргу останнього залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді від 10.12.2025 року залишити без змін.

Зазначає, що ризики, визначені ст.177 КПК не доведені. Жодного разу не було зафіксовано порушення обов`язків покладених на ОСОБА_8 слідчим суддею. ОСОБА_8 до Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області був зданий закордонний паспорт.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримала апеляційну скаргу. Захисник і підозрюваний заперечили проти скарги прокурора.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що слідчий відділу розслідування злочинів у сфері господарської діяльності та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , посилаючись на наявність передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК ризиків, звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, визначивши розмір застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб до ОСОБА_8 , якому 05.12.2025 року повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч.5 ст.361 КК злочину.

Слідчий суддя, залишаючи без задоволення клопотання слідчого, в ухвалі зазначив про відсутність доведених слідчим ризиків, на які він посилається у клопотанні в обґрунтування обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та ненадання прокурором доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначених у клопотанні ризиків.

Проте колегія суддів не погоджується з прийнятим слідчим суддею рішенням з огляду на таке.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, слідчий суддя не дотримався в повній мірі цих вимог закону.

В ухвалі слідчий суддя не навів переконливого обґрунтування своїх висновків про відсутність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Всупереч вимогам ст.ст.94, 178 КПК слідчий суддя належним чином не оцінив обставини, на які послався слідчий у клопотанні, та додані до клопотання докази у їх сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Крім того, як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу ("Мюррей проти Сполученого Королівства" ("Murrey v. the United Kingdom"). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати "обґрунтованим", залежить від усіх обставин справи ("Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства" ("Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom").

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків, а саме, що ОСОБА_8 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів дійшла висновку, що вони є обґрунтованими.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Європейський суд з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" зазначив про те, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а у справі "Летельє проти Франції" наголосив на тому, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

У справі "Амбрушкевич проти Польщі" (Ambruszkiewicz v. Poland N 7/03 від 04.05.2006) Європейський суд з прав людини наголосив на тому, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання.

Згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкцією якої передбачено покарання від десяти до п`ятнадцяти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Вказані обставини свідчать про те, що підозрюваний, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому особливо тяжкий злочин.

При цьому, колегія суддів вважає, що приймаючи до уваги суворість покарання, яке передбачено за вчинення злочину, передбаченого ч.5 ст.361 КК, ОСОБА_8 може визнати, що негативні наслідки від спроби переховуватись від органів досудового розслідування або суду, створять для нього меншу шкоду, ніж ймовірність бути притягнутим до кримінальної відповідальності з призначенням відповідного покарання.

Крім того, у ОСОБА_8 встановлена група інвалідності, що відповідно до чинного законодавства надає йому право на безперешкодний виїзд за межі України.

Ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК обґрунтовуються тим, що на теперішній час не встановлені усі обставини вчиненого кримінального правопорушення, не виявлені та не вилучені усі об`єкти та речі, що мають та можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні і це свідчить про те, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може знищити, сховати або спотворити речі, документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також колегія суддів вважає, що у кримінальному провадженні дійсно існує ризик того, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_8 матиме змогу незаконно впливати на підлеглих, інших учасників кримінального провадження, які є свідками у кримінальному провадженні з метою викривлення їх показів, використовуючи своє службове становище, будучи директором ТОВ «ГАЗТЕК СХІД».

Перевірка доведеності пред`явленого обвинувачення здійснюється судом під час його розгляду по суті. За змістом ст.ст.23, 95 КПК показання свідків у кримінальному провадженні суд отримує усно безпосередньо в судовому засіданні і саме такими показаннями може обґрунтовувати свої висновки.

Оскільки досудове розслідування наразі ще триває, то залишається існувати ризик незаконного впливу ОСОБА_8 на свідків та інших підозрюваних, який, на переконання колегії суддів, з урахуванням конкретних обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, є суттєвим.

Зазначений ризик посилюється тим, що враховуючи службове становище ОСОБА_8 та будучи директором ТОВ «ГАЗТЕК СХІД» він знає анкетні дані свідків, які працюють на зазначеному підприємстві та їх місця мешкання.

Саме ці обставини, на переконання колегії суддів, у сукупності із обґрунтованістю підозри і складають ризики, передбачені ст.177 КПК, що свідчить про неможливість застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Виходячи з того, що стороною обвинувачення, як вважає колегія суддів, доведені всі обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК, оцінивши ступінь порушення цінностей суспільства та врахувавши, що у даному кримінальному провадженні справжні інтереси суспільства, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нового судового рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який стане достатнім стримуючим фактором неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, відповідає даним про особу підозрюваного та є співмірним з існуючими ризиками.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 10 грудня 2025 року про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_8 скасувати.

Клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 03 лютого 2026 року включно, але не більше, ніж у межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу, яку необхідно внести на відповідний рахунок ТУ ДСА України в Запорізькій області, , Банк отримувача Державна казначейська служба України м.Київ, рахунок отримувача (IBAN) UA0001205. Призначення платежу: застава за підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінальне провадження №0000014.

Підозрюваний ОСОБА_8 звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_8 передбачені ч.5 ст.194 КПК України обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду,

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти), для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну;

5) утримуватися від спілкування з підозрюваними та свідками по даному кримінальному провадженню.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин, не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Копію ухвали для виконання направити слідчому відділу розслідування злочинів у сфері господарської діяльності та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та процесуальному прокурору у кримінальному провадженні ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 335/11457/25