Провадження № 1-кп/204/1100/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань Чечелівського районного суду міста Дніпра кримінальне провадження № 0001061 внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 14 вересня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , представника потерпілої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявила клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого. В обґрунтування свого клопотання зазначила, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, санкція якого передбачає виключно покарання у вигляді позбавлення волі строком до 15 років. Є достатні підстави вважати, що, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обвинувачений ОСОБА_3 усвідомлює невідворотність покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, а тому з метою уникнення відповідальності, може переховуватись від суду. Крім цього, ОСОБА_3 про вчинене кримінальне правопорушення правоохоронні органи не повідомив, заклад охорони здоров`я для надання медичної допомоги потерпілому не повідомив, офіційного місця роботи не має, що вказує на можливість переховування останнього від суду. Також, враховуючи введення на всій території України воєнного стану, останній може безперешкодно покинути територію Дніпропетровської області, з метою переховування від суду, досягаючи при цьому мету не бути притягнутим до кримінальної відповідальності та не бути засудженим у подальшому. Про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить й те, що під час досудового розслідування не було встановлено знаряддя вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, про яке достовірно відомо обвинуваченому, що свідчить про можливість знищення, переховування або спотворення ОСОБА_3 будь-яких речей, що мають значення для розгляду кримінального провадження. Що стосується наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то вказаний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_3 є обізнаним про місце перебування та місце проживання свідків у даному кримінальному провадженні, а тому є всі підстави вважати, що вказаний ризик є обґрунтованим і є ризик можливого незаконного впливу на свідків кримінального правопорушення, а також експертів, з метою уникнення відповідальності за вчинене тяжке кримінальне правопорушення шляхом їх залякування, умовляння, пропонування неправомірної вигоди. Щодо наявності ризику можливості перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, свідчить й те, що ОСОБА_3 офіційного місця роботи не має, нерухомого майна не має, що свідчить про наявність не спростованого ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а саме шляхом зміни місця проживання. Крім цього, в ході проведення досудового розслідування було встановлено наявність ризику можливого вчинення іншого кримінального правопорушення. Як було встановлено, ОСОБА_3 раніше судимий, а саме 08 квітня 2025 року Красногвардійським районним судом м. Дніпра за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на один рік. В період іспитового строку вчинив нове умисне кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, тобто є особою, яка зневажливо ставиться до норм чинного законодавства України, а тому існує ризик, що обвинувачений ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора. Просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до її підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника.

В судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора та просила його задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_5 підтримала думку свого представника.

Розглядаючи клопотання прокурора щодо продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 16 вересня 2025 року, до обвинуваченого ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 12 листопада 2025 року, без визначення розміру застави.

Відповідно до ч. 3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно зі змістом ст. ст. 131-132 КПК України - запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали суду.

Так, надаючи оцінку доводам прокурора, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

У відповідності до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд зазначає, що обвинувачений може переховуватися від суду, окрім цього існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

На користь реального існування вказаного ризику слід віднести те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого останньому, в разі визнання його винуватим загрожує покарання у вигляді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, а тому з великою ймовірністю обвинувачений може вчинити дії щодо уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення, враховує, що така оцінка стосується перспективних фактів, тому суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Судом також береться до уваги й той факт, що на території України, починаючи, з 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан, а тому у ОСОБА_3 збільшуються можливості для ухилення від суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості в повному обсязі виконувати органами влади свої повноваження на певних територіях, що в свою чергу погіршує можливість здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого.

Судом також береться й до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, не одружений, не має жодного підтвердженого джерела доходу, а тому може вдатися до дій щодо виїзду з території України задля уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Також, судом береться до уваги й наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що органом досудового розслідування не було віднайдено знаряддя вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, а тому перебуваючи на волі, останній може вдатися до дій, які будуть спрямовані на знищення або приховування вказаного знаряддя кримінального правопорушення.

Крім того, перевіряючи наявність ризику впливу ОСОБА_3 на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто якщо свідки допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Ризик впливу на експертів існує не лише під час зібрання доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання показань від вказаних осіб та дослідження їх судом.

Оскільки, судовий розгляд по кримінальному провадженню ще не розпочато, свідки та експерти, залишаються не допитаними, а тому існує ймовірний ризик того, що внаслідок впливу обвинуваченого ОСОБА_3 на свідків та експертів, вони можуть надавати неправдиві свідчення або ж відмовитись від їх надання, а тому існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Перевіряючи наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, судом береться до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_3 не має офіційного джерела доходу, не працевлаштований, у нього у власності відсутнє будь-яке нерухоме майно, що свідчить про можливість останнім покинути як м. Дніпро, так і межі Дніпропетровської області, що у свою чергу може створити перешкоди у розгляді кримінального провадження відносно нього.

Крім цього, слід зазначити, що враховуючи введення на території України із 24 лютого 2022 року воєнного стану, останній може перетнути лінію розмежування та потрапити до тимчасово непідконтрольних Україні територій, вказане набуває особливої актуальності в умовах наявної збройної агресії Російської Федерації та фактичної недоступності частини територій для правоохоронних органів України.

Так, окупація окремих територій Донецької, Луганської, Запорізької, Херсонської областей та АР Крим військовими формуваннями Російської Федерації унеможливлює ефективне проведення слідчих (розшукових) дій, забезпечення явки особи до суду.

Також, на вказаних територіях не застосовується й правова процедура екстрадиції.

У своєму рішенні Letellier v. France №?12369/86, рішення від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що ризик ухилення від суду може бути обґрунтованим, якщо особа має реальний доступ до територій, де влада держави не має фактичного контролю.

Таким чином, з урахуванням можливого розуміння обвинуваченим наслідків можливого визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та тяжкість можливого покарання, ОСОБА_3 може вдатися до дій в разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, які будуть направлені на виїзд за межі України шляхом виїзду до непідконтрольних територій України, що у свою чергу унеможливить належне здійснення кримінального провадження.

Що стосується наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України слід зазначити наступне, так відповідно до обвинувального акту обвинувачений не є працевлаштованим, не має законного джерела доходу, постійного місця проживання. Крім цього, вироком Чечелівського районного суду міста Дніпра від 08 квітня 2025 року, ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком один рік, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Однак, будучи обізнаним про призначення іспитового строку, в період дії якого ОСОБА_3 повинен дотримуватись вимог чинного законодавства та не вчиняти жодних правопорушень, останній не виконав покладені на нього судом обов`язки та вчинив нове кримінальне правопорушення про життя та здоров`я людини, що у свою чергу призвело до непоправних наслідків, а саме смерті людини. Таким чином, враховуючи протиправну поведінку ОСОБА_3 , можливо дійти до обґрунтованого висновку про схильність останнього до вчинення кримінальних правопорушень, а тому вказаний ризик на даній стадії розгляду кримінального провадження є актуальним.

Розглядаючи клопотання сторони захисту про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 12 КК України, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, на сьогодні в країні діє воєнний стан, внаслідок збройної агресії більше території України, відбувається наближення лінії бойового розмежування до Дніпропетровської області, а тому з урахуванням встановлених ризиків та можливих наслідків, такий запобіжний захід як тримання під вартою, є виправданим, а запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з урахуванням обставин справи не забезпечить належне виконання обвинуваченим ОСОБА_3 покладених на нього обов`язків.

Суд вважає, що обраний та продовжений відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

При цьому застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого суд на даному етапі не встановив.

Тому ризики передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого, не змінилися та мають місце й в теперішній час, що вказує на недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу і продовження існування ризиків, а тому обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

За таких обставин суд приходить до висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою не відпали, а тому дію обраного запобіжного заходу слід продовжити на 60 днів, а в задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314-317, 334, 369, 371, 372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 08 січня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арещт - відмовити.

Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», для виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1