ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2025 року у кримінальному провадженні №0001102 від 30.08.2024 року щодо:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Камишуваха Оріхівського району Запорізької області, громадянина України, не одруженого, стрільця-кулеметника військової частини НОМЕР_1 , військове звання, - солдат, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2025 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання виді позбавлення волі строком на 10 років.

На підстав ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання зараховано строк тримання під вартою з 30.08.2024 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

За цим вироком ОСОБА_6 визнаний винним за наступних обставин.

29 серпня 2024 року, приблизно о 23 годині, ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння перебував у приміщенні літньої кухні домоволодіння АДРЕСА_2 , де між ним та його малознайомою ОСОБА_10 виникла словесна сварка. В ході конфлікту ОСОБА_6 схопив руками ОСОБА_10 за шию і став її душити, а коли вона впала на підлогу, взяв зі столу кухонний ніж і наніс ним ОСОБА_10 один удар в область шиї, а потім ще п`ять ударів ножем в область правої молочної залози, один удар в область живота, а також наніс два удари кулаком в обличчя.

Внаслідок удушшя та завдання ударів потерпілій ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді різаного поранення верхньої третини передньої поверхні шиї з пошкодженням кореня язика, обох під`язикових артерій, пошкодження органокомплексу шиї (перелом лівого верхнього рога щитоподібного хряща біля його основи), крововиливи в м`яких тканинах правої бічної поверхні шиї та ділянки з пошкодженням язика, пошкодження шкіри правої половини грудної клітини, крововиливи в м`яких покривних тканинах голови з лівої лобної скроневої ділянки, м`яких тканинах голови правої тім`яної ділянки, крововиливи в м`яких тканинах правої бічної поверхні шиї та ділянки з пошкодженням язика, поверхневі рани та колото-різані рани правої молочної залози та лівої половини живота, від яких настала смерть ОСОБА_10 .

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В апеляції:

- захисник просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання змінити та призначити ОСОБА_6 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 115 КК України.

Мотивуючи апеляційні вимоги зазначає, що призначене покарання не відповідає особі обвинуваченого та є занадто суворим, оскільки ОСОБА_6 визнав вину, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, окрім того потерпіла сторона цивільного позову не заявляла, будь-яких претензій морального та матеріального характеру не має.

Також захисник просить врахувати, що ОСОБА_6 є військовослужбовцем, який зазнав фізичних та психологічних травм під час захисту територіальної цілісності України, окрім того обвинувачений є особою раніше не судимою, з позитивною характеристикою та належною посткримінальною поведінкою, що у своїй сукупності слугує підставою для призначення більш м`якого покарання.

Заслухавши сторони кримінального провадження: прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення; обвинуваченого та його захисника, які кожен окремо підтримали доводи апеляційної скарги та просили вирок суду в частині призначеного покарання змінити; перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, як висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 та правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження, а також правова кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 115 КК України ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються, тому з огляду на положення ст. 404 КПК України, колегією суддів в цій частині не перевіряються.

Аналізуючи доводи захисту щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з вказаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, яке повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

Враховується також практика Верховного Суду (постанова Верховного Суду від 09.10.2018 у справі №756/4830/17-к), згідно якої визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Зваживши на наведені обставини, суд з урахуванням положень, зокрема 69, 75 КК України, прийняв рішення про неможливість, як призначення ОСОБА_6 покарання нижче від найнижчої межі, а також і неможливості звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Частиною 1 ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижуть ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначите основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті.

При визначенні поняття обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити з того, що вказаний чинник має оціночний характер і залежить від індивідуальних особливостей встановлених обставин конкретного кримінального правопорушення у взаємозв`язку з системним тлумаченням положень статей 65-67 КК України та з урахуванням ролі, яку виконувала особа, визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінки та характеру дій під час його вчинення, негативних наслідків спричинених кримінальним правопорушенням та вжитих заходів по їх усуненню, іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку кримінального правопорушення та особу винного.

Судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 враховано тяжкість скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, не одружений, є військовослужбовцем та під час виконання бойових завдань отримав вибухову травму та контузію, внаслідок чого був направлений на лікування та реабілітацію до медичних закладів м. Дніпра, з діагнозом посткомоційний синдром. При цьому, судом правомірно встановлено наявність пом`якшувальної обставини, щире каяття, а також сприяння в розкритті злочину та обтяжуючу покарання обставину, - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

За наведеного, суд першої інстанції прийшов до законного та справедливого висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, оскільки вказані обставини у виді визнання вини та щирого каяття не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_6 будучи в стані алкогольного сп`яніння, керуючись малозначним приводом позбавив потерпілу життя, здійснюючи відносно ОСОБА_10 спроби удушення, нанесення ударів ножем в різні ділянки тіла.

Доводи захисника щодо пом`якшуючих покарання обставин не містять нових даних, які були невідомі суду під час ухвалення вироку та дістали належну оцінку.

При наданні правової оцінки доводам захисника в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів враховує наявність обтяжуючої покарання обставини, - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, дані про особу ОСОБА_6 , який міцних соціальних зв`язків та утриманців не має, не працевлаштований, що свідчить про відсутність соціально-стримуючих факторів.

Ствердження захисту про те, що ОСОБА_6 є військовослужбовцем, який за час несення служби отримав ряд психологічних та фізичних травм, заслуговують на увагу, однак не є тими факторами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, оскільки інкримінований злочин вчинено, ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння відносно жінки, яка об`єктивно не має фізичної переваги, з застосуванням різних механізмів, які небезпечні для життя та здоров`я, а тому запобігти попередженню вчинення аналогічних злочинів, навіть з урахуванням отриманих під час проходження служби травм, є менш обтяжливий спосіб є неможливо.

Конституція України найвищою соціальною цінністю визнає людину, її життя та здоров`я. Положеннями статей 3 та 27 Конституції України встановлено, що кожен має право захищати своє життя та здоров`я, життя та здоров`я інших людей від протиправних посягань, а тому призначення ОСОБА_6 покарання у виді 10 років позбавлення волі кореспондується з характером суспільного інтересу, та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України (Samoylovichv. Ukraine, заява №28969/04, від 16 травня 2013 року).

Приймається до уваги, що щире каяття за відсутності позитивних змін у поведінці не свідчить про можливість виправлення та попередження вчинення аналогічних злочинів без ізоляції обвинуваченого від суспільства.

Колегія суддів, звертає увагу на відсутність в матеріалах справи даних про те, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватись в умовах установи виконання покарань.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді середнього розміру передбаченого санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, дають підстави розраховувати на досягнення мети покарання, і саме покарання за видом та розміром відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК України та принципу пропорційності, оскільки є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та буде відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, не ставитиме особистий і надмірний тягар для обвинуваченої, що є складовим елементом принципу верховенства права відповідно до практики Європейського суду з прав людини (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року.

Таким чином, з огляду на разом вищенаведене, апеляційну скаргу захисника, слід залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок суду, - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2025 року у кримінальному провадженні №0001102 від 30.08.2024 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4