У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 р. м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника третьої особи стосовно майна якої вирішується питання - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Солом`янського районного суду м. Києва, клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000018, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.01.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2025 року до суду надійшло клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000018, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.01.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

15 вересня 2025 року (на підставі протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 12 вересня 2025 року) клопотання та додані до нього документи були передані в провадження слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, щоу провадженні слідчого відділення відділу поліції на станціях залізничного транспорту Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали об`єднаного кримінального провадження №0000018 від 24.01.2025за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.01.2025 до слідчого відділення ВП на СЗТ ГУНП у м. Києві надійшли матеріали Департаменту боротьби з наркозлочинністю Національної поліції України, щодо оперативної інформації про діяльність організованої злочинної групи, яка на території м. Києва та України здійснює виготовлення, перевезення, пересилання та збут наркотичних засобів, зокрема «канабісу» з використанням поштоматів «Нова Пошта», які розташовані на території та поблизу Центрального залізничного вокзалу, також вказані особи поміщають наркотичний засіб «канабіс» у посилки, маскуючи їх під побутові речі та здійснюють передачу вказаних посилок через провідників АТ «Укрзалізниця». У результаті проведення комплексу оперативно-розшукових заходів, слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих розшукових дій (далі НСРД) встановлено, що на території м. Києва та інших областей України діє група осіб, які займаються незаконним виготовленням, перевезенням, зберіганням з метою збуту, а також незаконним збутом наркотичних засобів, зокрема канабісу, до якої входять на території м. Києва: 1) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та користується помешканням за адресою АДРЕСА_3 . В групі займався вирощуванням (догляд, культивація, обрізання) нарковмісних рослин «Коноплі», та в подальшому виготовленням наркотичних засобів та в подальшому їх збуті. 10.09.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 2 ст. 307 КК України - незаконне виготовлення та зберігання наркотичного засобу з метою збуту, вчинене за попередньою змовою групою осіб; ч. 2 ст. 307 КК України - незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичного засобу, вчинене повторно.В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 користується автомобілем марки «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова VIN: НОМЕР_3 . Вищезазначений транспортний засіб «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова VIN: НОМЕР_3 , згідно реєстраційної картки транспортного засобу, належить на праві власності ОСОБА_6 . Обґрунтування необхідності арешту майна щодо відповідності майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. На думку органу досудового розслідування, оскільки вказаний автомобіль використовувався підозрюваним для пересування, у тому числі за адресою місця виготовлення та зберігання канабісу, він являється знаряддям злочинної діяльності, та необхідних для подальшого встановлення всіх обставин кримінального правопорушення. Повернення особі, у якої було їх вилучено може призвести до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи його відчуження. 10.09.2025 слідчим винесено постанову про визнання вищевказаного автомобіля речовим доказом по матеріалам вказаного кримінального провадження, оскільки вказаний автомобіль міг використовуватися для протиправної діяльності. Відповідно до ст. 64-2 КПК України, - « 1. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. 2. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. 3. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом. 4. Представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути: особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником; керівник чи інша особа, уповноважена законом або установчими документами, працівник юридичної особи за довіреністю - у випадку, якщо власником майна, щодо якого здійснюється арешт, є юридична особа. 5. Повноваження представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) документами, передбаченими статтею 50 цього Кодексу, - якщо представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, є особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні; 2) копією установчих документів юридичної особи - якщо представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, є керівник юридичної особи чи інша уповноважена законом або установчими документами особа; 3) довіреністю - якщо представником третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, є працівник юридичної особи, яка є власником майна, щодо якого здійснюється процедура спеціальної конфіскації. 6. Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, користується процесуальними правами третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, інтереси якої він представляє. 7. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, та його представник зобов`язані: 1) прибувати за викликом до прокурора, суду, а в разі неможливості своєчасного прибуття - завчасно повідомити про це, а також про причини неможливості прибуття; 2) не перешкоджати встановленню обставин вчинення кримінального правопорушення; 3) не розголошувати без дозволу прокурора, суду відомості, які стали їм відомі у зв`язку з участю у кримінальному провадженні і які становлять охоронювану законом таємницю. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб». Крім того, ч. 10 ст. 170 КПК України вказує на те, що, - «Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна». У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України встановлено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 24 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено. Метою арешту майна є забезпечення збереження речового доказу. Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач, при цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 64-2 КПК України, з клопотанням про арешт майна третьої особи має право звернутись виключно прокурор. Беручи до уваги викладене, з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження, забезпечення виконання всіх необхідних слідчих дій, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, запобігання спробам перешкоджання у встановленні істини, просив винести ухвалу про накладення арешту на майно (заборона відчужувати його, розпоряджатися ним будь - яким чином), а саме на: автомобіль марки «BMW X5» д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова VIN: НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_6 та перебував у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вилучено 10.09.2025 в ході обушку за адресою: АДРЕСА_2, та поміщено до спеціального майданчику для збереження тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП у м. Києві, що за адресою: м. Київ, вул. Г. Хоткевича, буд. 20-Б, і опечатано, для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи його відчуження, з метою збереження речових доказів.

В судове засідання прокурор з`явився, клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Представник третьої особи стосовно майна якої вирішується питання про арешт приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, проти задоволення клопотання заперечувала, вказала, що власником транспортного засобу є інша особа, ніж була зазначена в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку, тож права власника були порушені ще при проведенні самого обшуку. Зазначила, що транспортний засіб належить ОСОБА_7 з 22.05.2025 року, тож станом на вересень місяць - дату винесення ухвали слідчим суддею про надання дозволу на проведення його обшуку, власником ТЗ була ОСОБА_7 , що було відомо органу досудового розслідування. ОСОБА_7 не є дружиною будь - кого з підозрюваних у кримінальному провадженні, матеріали справи не містять у собі доказів використання даного транспортного засобу з метою вчинення кримінального правопорушення. Також, зазначила, що ТЗ не може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення. Просила звернути увагу що будь - які експертизи щодо вилученого транспортного засобу у кримінальному проваджені не призначались.

Вислухавши учасників, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000018, 24.01.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 307, 09.09.2-25 року - кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України (а.с. 6 - 9).

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18 серпня 2025 року (справа №760/21975/25), клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції на станціях залізничного транспорту Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_8 про дозвіл на проведення обшуку в рамках кримінального провадження № 0000018 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, - задоволено частково; надано дозвіл слідчому СВ ВП на СЗТ ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 та слідчим слідчого відділення відділу поліції на станціях залізничного транспорту ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , групі слідчих у даному кримінальному провадженні, та групі прокурорів у складі прокурорів Солом`янської окружної прокуратури м. Києва у кримінальному провадженні №0000018 від 24.01.2025 на проведення обшуку транспортного засобу марки «BMW X5» д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова VIN: НОМЕР_3 яким користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 що на праві власності належить на праві власності ОСОБА_6 , зметою виявлення і фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення: засобів зв`язку (мобільні телефони, сім-карти операторів мобільного зв`язку, рації), чорнових записів, банківських карток, комп`ютерної техніки (персональні комп`ютери, ноутбуки, робочі станції), носіїв інформації (жорсткі диски, флеш-пам`ять, CD, DVD, Blue-ray, диски дискети), які можуть містити відомості про вчинення кримінальних правопорушень, а також наркотичних засобів та психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів, а також речовин, з яких виготовляються такі засоби і речовини, приладдя, обладнання, ємностей, техніки та предметів чи засобів, які використовуються під час їх виготовлення, та які можуть бути використані як докази фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження (а.с. 192 - 196).

Відповідно до Повідомлення про підозру від 10 вересня 2025 року, ОСОБА_5 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 2 ст. 307 КК України - незаконне виготовлення та зберігання наркотичного засобу з метою збуту, вчинене за попередньою змовою групою осіб; ч. 2 ст. 307 КК України - незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичного засобу, вчинене повторно (а.с. 198 - 253).

Згідно до Повідомлення про підозру від 10 вересня 2025 року, ОСОБА_14 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України (а.с. 215 - 222).

Також, слідчим суддею досліджено надані прокурором в обґрунтування тверджень, викладених у клопотанні рапорти (а.с. 14, 22, 24 - 25), Доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій (у порядку п. 3 ч. 2 ст. 40 КПК України) (а.с. 27 - 29), Протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 29.01.2025 року (а.с. 30 - 34), Протокол допиту свідка ОСОБА_16 від 27.01.2025 року (а.с. 35 - 38), Протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 25.09.2025 року (а.с. 39 - 44), Протокол огляду від 06.02.2025 року (а.с.45 - 48), Протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 05.05.2025 року (а.с. 49 - 54), Протоколи про результати проведення НСРД (накладення арешту на кореспонденцію, огляд і виїмка кореспонденції) від 07.02.2025 року, 05.03.2025 року (а.с. 55 - 58, 60 - 61, 64 - 65, 67 - 68), Висновок експерта №СЕ-19/111-25/21865-НЗПРАП від 14.04.2025 року (а.с. 71 - 78), Постанову про визнання та прилучення до матеріалів кримінального провадження речового доказу від 21.04.2025 року (а.с. 79 - 80), Висновок експерта №СЕ-19/111-25/21863-НЗПРАП від 14.04.2025 року (а.с. 85 - 92), Постанову про визнання та прилучення до матеріалів кримінального провадження речового доказу від 21.04.2025 року (а.с. 93 - 94), Постанову про визнання та прилучення до матеріалів кримінального провадження речового доказу від 24.04.2025 року (а.с. 97 - 98), Висновок експерта №СЕ-19/111-25/25605-НЗПРАП від 01.05.2025 року (а.с. 101 - 110), Постанову про визнання та прилучення до матеріалів кримінального провадження речового доказу від 09.05.2025 року (а.с. 111 - 112), Висновок експерта №СЕ-19/111-25/25604-НЗПРАП від 05.05.2025 року (а.с. 119 - 126), Постанову про визнання та прилучення до матеріалів кримінального провадження речового доказу від 09.05.2025 року (а.с. 126), Висновок експерта №СЕ-19/111-25/32858-НЗПРАП від 05.06.2025 року (а.с. 133 - 139), Постанову про визнання та прилучення до матеріалів кримінального провадження речового доказу від 09.06.2025 року (а.с. 140 - 141), Протоколи про результати проведення НСРД (накладення арешту на кореспонденцію, огляд і виїмка кореспонденції) від 16.06.2025 року (а.с. 147 - 148), Протоколи про результати проведення НСРД (зняття інформації з електронних комунікаційних мереж) від 07.05.2025 року (а.с. 151 - 158), Протоколи про результати проведення НСРД (обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи) від 03.06.2025 року (а.с. 161 - 166), Протоколи про результати проведення НСРД (аудіо-, відеоконтроль особи) від 04.06.2025 року, від 18.07.2025 року (а.с. 167 - 171, 181 - 184), Протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії спостереження за особою від 04.07.2025 року (а.с. 172 - 174), Протокол про результати проведення НСРД (зняття інформації з електронних комунікаційних мереж) від 15.07.2025 року (а.с. 177 - 179).

Як вбачається з Протоколу обшуку від 12 вересня 2025 року, при проведенні обшуку транспортного засобу марки BMW X5 д.н.з. НОМЕР_2 , окрім самого транспортного засобу нічого не вилучалось (а.с. 204 - 212).

Постановою про визнання речових доказів та визначення місця їх зберігання від 10.09.2025 року, автомобіль марки «BMW X5» д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова VIN: НОМЕР_3 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000018 від 24.01.2025 року (а.с. 213 - 214).

При цьому, слідчий суддя враховує, що зазначена постанова не містить у собі належного обґрунтування та зазначення яким саме ознакам речових доказів, вказаним у ст. 98 КПК України, відповідає вилучений транспортний засіб.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4 , договору купівлі - продажу від 22.05.2025 року, власником транспортного засобу марки BMW X5 д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_7 .

При цьому, матеріали додані до клопотання не містять у собі будь - яких доказів на підтвердження наявності у неї будь - якого процесуального статусу у кримінальному провадженні, наявності у неї родинних відносин з підозрюваними у справі, перебування транспортного засобу у спільній власності. Зокрема, підозрюваних у кримінальному провадженні, вчинення з його використанням кримінального правопорушення досудове розслідування якого здійснюється у кримінальному провадженні.

Також, матеріали справи не містять доказів призначення у кримінальному провадженні будь - якої експертизи щодо вилученого транспортного засобу.

Крім того, слідчий суддя враховує, що відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 235 КПК України, ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи з підстав, зазначених у клопотанні прокурора, слідчого, надає право проникнути до житла чи іншого володіння особи лише один раз. Ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна відповідати загальним вимогам до судових рішень, передбачених цим Кодексом, а також містити відомості про: 1) строк дії ухвали, який не може перевищувати одного місяця з дня постановлення ухвали; 2) прокурора, слідчого, який подав клопотання про обшук; 3) положення закону, на підставі якого постановляється ухвала; 4) житло чи інше володіння особи або частину житла чи іншого володіння особи, які мають бути піддані обшуку; 5) особу, якій належить житло чи інше володіння, та особу, у фактичному володінні якої воно знаходиться; 6) речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук.

При цьому, слідчим суддею було встановлено, що в Ухвалі слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 18 серпня 2025 року (справа №760/21975/25), якою було надано дозвіл на проведення обшуку було вказано іншу особу - власника ТЗ. При проведенні обшуку ОСОБА_5 було вказано, що власником ТЗ є інша особа. Матеріали справи не містять у собі доказів на підтвердження того, що власник ТЗ ОСОБА_7 була повідомлена про проведення обшуку транспортного засобу, який належить їй на праві власності. Крім того, не було надано доказів врахування її інтересів при винесенні ухвали слідчим суддею про надання дозволу на обшук транспортного засобу.

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Як вбчається з ч. 1 ст. 168 КПК України, тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298 - 2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 2 статті 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, а ні клопотання, а ні додані до нього матеріали не містять у собі будь - якого обгрунтування та доказів на його підтвердження щодо відповідності вилученого транспортного засобу ознакам речового доказу, закріпленим у ст. 98 КПК України, а також на підтвердження причетності власника ТЗ - ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення яке розслідується у кримінальному провадженні, використання ТЗ при вчиненні кримінального правопорушення, тощо.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Слідчий суддя зважає на положення ст. 1 Протоколу №1 до Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якого кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Будь - яке втручання у право власності має бути передбачене законом, переслідувати легітимну мету та бути пропорційним.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання про арешт майна слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170 - 175, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000018, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.01.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, - відмовити.

Транспортний засіб, який було вилучено 10.09.2025 року в ході проведення обушку за адресою: АДРЕСА_2, та поміщено до спеціального майданчику для збереження тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП у м. Києві, що за адресою: м. Київ, вул. Г. Хоткевича, буд. 20-Б,а саме: автомобіль марки «BMW X5» д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова VIN: НОМЕР_3 , - повернути власнику ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, підозрюваному, захиснику. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту оголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1