Справа №295/1825/26
УХВАЛА

(про арешт майна)

04.02.2026 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача СД Житомирськтго РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000039 від 01.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_5 серії НОМЕР_1 від 18.05.2007 року видане РЕП УДАІ м. Житомир, з метою забезпечення збереження речових доказів з позбавленням права на відчуження, користування та розпорядження.

Дізнавач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Власник майна в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду клопотання.

Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СД Житомирського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000039 від 01.02.2026 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.02.2026 року до чергової частини Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області надійшло повідомлення від працівника поліції про те, що 01.02.2026 близько 15 год. 58 хв. працівниками патрульної поліції під час перевірки документів водія автомобіля марки «BMW» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України під час перевірки якого було виявлено водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_5 серії НОМЕР_1 від 18.05.2007 року видане РЕП УДАІ м. Житомир з ознаками підробки, а саме: по базі ІПНП посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 18.05.2007 року зареєстроване за гр. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

01.02.2026 року під час затримання гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено та вилучено водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_5 серії НОМЕР_3 від 18.05.2007 року видане РЕП УДАІ м. Житомир, яке поміщене до спец.пакету з маркуванням ICR0019850.

Постановою про визнання предмету речовим доказом від 02.02.2026 року вищевказане майно було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000039 від 01.02.2026 року.

Згідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170, ст. 98 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на його вчинення; правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження тощо.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних. Частиною 5 передбачено, що при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.

Слідчий суддя звертає увагу, що арешт майна є тимчасовим заходом, тобто він не є безстроковим, та обмежений строком досудового розслідування, який чітко регламентований статтею 219 КПК України.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що після проведення певних процесуальних та слідчих дій, в тому числі, експертних досліджень, буде встановлена належність або неналежність вилученого майна до обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, що не позбавляє власника майна в подальшому ставити питання про скасування арешту в порядку статті 174 КПК України.

З огляду на завдання арешту майна, враховуючи, що посвідчення водія є речовим доказом у кримінальному провадженні і могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, тому з метою збереження речових доказів для проведення повного, всебічного, об`єктивного розслідування, зокрема, проведення необхідних експертиз, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_5 серії НОМЕР_1 від 18.05.2007 року видане РЕП УДАІ м. Житомир, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавити власник т можливості відчужувати, розпоряджатися та використовувати, вищевказане майно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1