"09" жовтня 2025 р. Єдиний унікальний № 371/542/25
Номер провадження № 1-кп/371/202/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року м. Миронівка

ЄУН 371/542/25

Провадження № 1-кп/371/202/25

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретарів судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000030, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 березня 2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Іванківці Знам`янського району Кіровоградської області, має базову загальну середню освіту, не одружений, адреса зареєстрованого місця проживання: будинок під номером АДРЕСА_1 , адреса місця перебування: будинок під номером АДРЕСА_2 , офіційно не працевлаштований, раніше не судимий,

за частиною четвертою статті 358 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Встановлені обставини кримінального правопорушення

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000030 складений за обвинуваченням ОСОБА_4 за частиною п`ятою статті 27, частиною першою статті 358 та частиною четвертою статті 358 КК України.

За обставинами кримінального проступку обвинувачений ОСОБА_4 , весною 2013 року скористався пропозицією невстановленої в ході досудового розслідування особи та вирішив замовити посвідчення тракториста-машиніста. В ході усного спілкування з цією собою обвинуваченим було обумовлено умови купівлі - продажу посвідчення тракториста-машиніста.

Через декілька днів невстановлена особа виготовила підроблений документ у виді посвідчення тракториста-машиніста, яке надає право керувати транспортним засобом та видається в установленому Законом порядку з дотриманням певної процедури, а саме бланк посвідчення тракториста- машиніста, серія НОМЕР_1 категорії «А1», «А2», «В1», «В2», «ВЗ», «С1», «D1», «Е1», «F1» «G1», «H» від 26 квітня 2013 року, в яке внесла анкетні дані ОСОБА_4 та вклеїла його фото.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 08 липня 2025 року за результатами розгляду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності постановлено ухвалу, якою ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення у виді проступку, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною першою статті 358 КК України, на підставі пункту 3 частини першої статті 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000030, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 березня 2025 року, в частині обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 27, частиною першою статті 358 КК України, закрито у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За встановленими обставинами кримінального правопорушення в іншій частині обвинувачення обвинувачений ОСОБА_4 використав завідомо підроблений документ за таких обставин.

Весною 2013 року, точного часу та дати досудовим розслідування не встановлено, перебуваючи на автостоянці поряд з приміщенням автостанції в місті Знам`янка Кіровоградської області, обвинувачений отримав від невстановленої в ході досудового розслідування особи посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , датоване 26 квітня 2013 року.

Усвідомлюючи той факт, що посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 26 квітня 2013 є підробленим, реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа, обвинувачений ОСОБА_4 з моменту отримання посвідчення тракториста-машиніста почав використовувати цей завідомо підроблений документ - посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 від 26 квітня 2013, видане на його ім`я, в якому була вклеєна його фотокартка та зазначено його анкетні дані.

12 березня 2025 року приблизно об 11 годині 25 хвилин обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку під номером 3 по вулиці Польова в селі Тулинці Обухівського району Київської області, будучи учасником дорожнього руху в якості водія трактору марки «CASE», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під час перевірки документів, виконуючи законну вимогу інспектора ВП № 2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, достовірно знаючи, що посвідчення тракториста- машиніста із серійним номером НОМЕР_1 від 26 квітня 2013 року є підробленим, усвідомлюючи свої протиправні дії, з метою уникнення встановленої законом відповідальності за керування транспортним засобом без передбаченого дозволу, пред`явив для перевірки працівнику поліції завідомо підроблений документ у виді посвідчення тракториста-машиніста із серійним номером НОМЕР_1 від 26 квітня 2013 року і у такий спосіб використав його.

Згідно висновку експерта наданий на дослідження бланк посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_4 26 квітня 2013 року, не відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту, аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України.

У посвідченні тракториста-машиніста з серією та номером НОМЕР_1 , виданому на ім`я ОСОБА_4 26 квітня 2013 року, використовувалися знакодрукуючі пристрої із струменевим та електрографічним способами друку, які не відносяться до поліграфічного друку.

Згідно даних інформаційної довідки ГУ Держпродспоживслужби в Київській області, станом на 13 березня 2025 року, інформація про видачу посвідчення тракториста-машиніста на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутня. Посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 категорії «А1», «А2», «G2» видане 30 квітня 2013 року Державною інспекцією сільського господарства в Дніпропетровській області на ім`я іншої особи.

Позиції учасників судового провадження

Фактичні обставини кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 не заперечив, визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, на підтвердження встановлених в ході досудового розслідування обставин надав показання.

Прокурор та захисник відмовилися від проголошення вступної промови, не заперечили встановлених досудовим розслідуванням обставин.

Повне визнання обвинуваченим вини, не заперечення фактичних обставин кримінального правопорушення та кваліфікації своїх дій, стали передумовами здійснення розгляду провадження в порядку частини третьої статті 349 КПК України.

Роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення статті 349 КПК України, з`ясувавши їх думку про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, та здійснив судовий розгляд кримінального провадження із застосуванням правил частини третьої статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

Суд з`ясував правильне розуміння учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини кримінального правопорушення в апеляційному порядку.

З показань обвинуваченого слідує наступне.

У 2013 році він скористався пропозицією сторонньої особи та замовив посвідчення тракториста-машиніста, оскільки не мав посвідчення відповідної категорії, яка дозволяла керувати тракторами. Того ж дня він узгодив умови купівлі-продажу посвідчення та передав невідомій особі 5000 гривень. Через декілька днів він отримав від цієї особи посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , в якому було вклеєно його фото та внесені його анкетні дані.

Він розумів, що посвідчення є підробленим, оскільки воно отримане ним не у встановленому порядку, проте з того часу використовував його, керуючи транспортними засобами, дозвіл на керування якими воно надавало. 12 березня 2025 року він керував трактором марки «Case» на вулиці Польовій села Тулинці Обухівського району Київської області, поблизу будинку під номером 3. Його зупинили працівники поліції. При перевірці документів він надав вказане посвідчення тракториста-машиніста із серійним номером НОМЕР_1 , видане 26 квітня 2013 року.

У вчиненому обвинувачений щиро кається, повністю усвідомлює протиправність вчинених дій, зобов`язується протиправних дій надалі не вчиняти, просить суворо не карати.

Кваліфікація дій обвинуваченого

Допит обвинуваченого здійснено відповідно до правил статті 351 КПК України.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, тому суд вважає викладені фактичні обставини кримінального правопорушення достовірними.

З показань обвинуваченого суд дійшов висновку про визнання ним всіх обставин, які встановлені досудовим розслідуванням, підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені статтею 91 КПК України.

З огляду на наведене, пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення знайшло своє підтвердження в судовому засіданні при розгляді кримінального провадження.

Діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мало місце, це діяння полягає у використанні завідомо підробленого документа у виді посвідчення тракториста-машиніста, та містить склад кримінального проступку, передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України.

Обвинувачений є винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та підлягає покаранню за вчинене.

Мотиви призначення покарання

Під час розгляду кримінального провадження, судом не встановлено обставин, які, у відповідності до статтями 36 - 43 КК України, виключають кримінальну протиправність діяння обвинуваченого, а також підстав для звільнення від кримінальної відповідальності, передбачених статтями 44 - 49 КК України.

Судом не встановлено обставин, які свідчать про необхідність застосування до обвинуваченого примусового лікування, а також обставин, які свідчать про те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення у стані неосудності чи обмеженої осудності.

Судом досліджено письмові докази, що характеризують обвинуваченого.

ОСОБА_4 за місцем зареєстрованого проживання характеризується позитивно, скарг на його поведінку не надходило, компрометуючі матеріли відсутні, у лікаря психіатра та лікаря нарколога на обліку не перебуває, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Такі фактичні обставини підтверджуються даними характеристики з місця проживання № 06-15/17-27 від 09 квітня 2025 року, виданої Шандрівським старостинським округом №17, довідок Комунального некомерційного підприємства Миронівської районної ради «Миронівська опорна багатопрофільна лікарня» від 13 березня 2025 року, вимоги УІП та координації поліції «102» ГУ НП в Київській області від 13 березня 2025 року.

За приписами статтей 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

З огляду на вказану мету і принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статтей 66, 67 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом враховується, що він вчинив кримінальне правопорушення у виді проступку, до вчинення кримінального правопорушення дотримувався правомірної поведінки, має позитивну характеристику за місцем проживання.

За змістом обвинувального акта, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого за скоєне, є щире каяття, обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

На підставі частини першої статті 66 КК України, суд вважає можливим визнати щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, що пом`якшує покарання за скоєне.

Обвинувачений визнав свою провину у вчиненні правопорушення, правдиво повідомив про обставини, що мали місце, його щире каяття ґрунтується на належній критичній оцінці своєї протиправної поведінки.

Обставин, передбачених частиною першою статті 67 КК України, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

Враховуючи особу обвинуваченого та обставину, що пом`якшує покарання, суд дійшов висновку про можливість застосування до обвинуваченого штрафу як найбільш м`якого виду покарання, передбаченою санкцією частиною четвертою статті 358 КК України.

Пленум Верховного Суду України у пункті другому постанови від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», розяснив, що, призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного (обвинуваченого), наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо.

Обвинувачений виразив готовність сплатити штраф як покарання за вчинене правопорушення.

Суд вважає, що таке покарання сприятиме досягненню цілей кримінального судочинства. Вказане покарання, яке пов`язане з обмеженням майнових прав обвинуваченого, суд вважає достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Мотиви суду щодо процесуальних витрат, речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження

Відповідно до пунктів 12-14 частини першої статті 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

На підставі частини четвертої статті 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

З огляду на наведене правило, підстави для скасування застосованих ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської області від 14 березня 2025 року заходів забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, що долучено до кримінального провадження як речовий доказ, відсутні.

Питання про розподіл процесуальних витрат суд вирішує на підставі статті 124 КПК України.

Згідно правил вказаної статті, вартість проведеної у кримінальному провадженні технічної експертизи документа, що склала 2387,70 грн та документально підтверджена довідкою про процесуальні витрати щодо залучення експерта у кримінальному провадженні, підлягає відшкодуванню обвинуваченим.

Долю речових доказів суд вирішує, керуючись правилами статті 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 124, 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України, і призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Штраф підлягає сплаті на розрахунковий рахунок (IBAN) UA0010748, , МФО 899998, отримувач коштів ГУК у Київ.обл/Миронівська міс/21081100, банк отримувача: Казначейство України(ел. адм. подат.).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 2387 (дві тисячі триста вісімдесят сім) гривень 70 копійок.

Керуючись правилами статті 100 КПК України, після набрання вироком чинності вирішити долю речових доказів: бланк посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , видане 26 квітня 2013 року на ім`я ОСОБА_4 , який було поміщено до номерного полімерного спеціального пакету PSP 1210297 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до частини шостої статті 376 КПК України, копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його оголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1