УХВАЛА

Іменем України

25 листопада 2025 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі матеріали клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого заступником керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомир, українця, громадянина України, військовослужбовця ОМТЦ та СП, одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, повідомленого про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч ч. 2 ст. 156, ч. 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідча звернулась до слідчого судді з клопотанням, в якому просила застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Обґрунтовуючи подане клопотання, слідчий вказав, що слідчим відділом УСБУ в Житомирській області здійснюється досудове розслідування об`єднаного кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001626 від 24.11.2025, за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що влітку 2021 року в денний час доби (більш точний час та день досудовим розслідуванням не встановлено), керуючись єдиним злочинним умислом, спрямованим на розбещення малолітньої особи, ігноруючи принципи моральності, духовного і культурного життя суспільства, всупереч ст. ст. 1, 2, 6, 7 Закону України «Про захист суспільної моралі», ст. ст. 2, 7, 8, 23, 19, 34, 36, 40 Конвенції про права дитини, яка ухвалена Резолюцією Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 і набула чинності 02.09.1990, ст. 20 Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25.10.2007, яка набула чинності 01.12.2012, достовірно знаючи про малолітній вік ОСОБА_8 , яка є племінницею та похресницею його дружини, діючи умисно, задовольняючи власну статеву пристрасть, з метою розбещення, збудження статевого інстинкту у малолітньої, посягаючи на її моральне та фізичне становлення, за допомогою свого мобільного телефону показував відео порнографічного характеру, а також вів з нею розмови на сексуальні теми, тим самим вчиняючи інтелектуальне розбещення потерпілої.

Крім того, у ОСОБА_6 , який будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КК України, у червні 2024 року, більш точний час та день досудовим розслідуванням не встановлено, виник злочинний умисел, направлений на вчинення сексуального насильства, не пов`язаного з проникненням в тіло іншої особи.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, перебуваючи на одинці з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , достовірно знаючи, що ОСОБА_9 є неповнолітньою, користуючись безпорадним станом потерпілої, в силу її неповнолітнього віку, відсутності специфічного життєвого досвіду (зокрема, в інтимних питаннях), рівня інтелектуального розвитку, діючи умисно, не дивлячись на опір потерпілої, торкався руками її зовнішніх геніталій, грудей, тим самим вчинив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_9 , без її добровільної згоди.

Крім того, ОСОБА_6 у грудні 2024 року, в денний час доби (більш точний час та день досудовим розслідуванням не встановлено), будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КК України, перебуваючи з неповнолітньою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наодинці у квартирі АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, із сексуальних мотивів, використовуючи свою фізичну перевагу над потерпілою та її безпорадний стан, яка через свій вік не могла чинити йому активного опору, протиправно, проти її волі вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_8 , з використанням своїх геніталій, внаслідок чого вчинив зґвалтування.

У подальшому, взимку 2025 року ОСОБА_6 , в денний час доби (більш точний час та день досудовим розслідуванням не встановлено), повторно, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КК України, перебуваючи наодинці з неповнолітньою ОСОБА_8 у квартирі АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, із сексуальних мотивів, використовуючи свою фізичну перевагу над потерпілою та її безпорадний стан, яка через свій вік не могла чинити йому активного опору, протиправно, проти її волі вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_8 , з використанням своїх геніталій, внаслідок чого вчинив зґвалтування.

Крім того, взимку 2025 року, більш точний час та день досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КК України, вчинив сексуальне насильство, не пов`язане з проникненням в тіло неповнолітньої ОСОБА_9 .

Так, ОСОБА_6 , перебуваючи наодинці з ОСОБА_9 у квартирі АДРЕСА_3 , достовірно знаючи, що ОСОБА_9 є неповнолітньою, користуючись її безпорадним станом, в силу її неповнолітнього віку, відсутності специфічного життєвого досвіду (зокрема, в інтимних питаннях), рівня інтелектуального розвитку, діючи умисно торкався руками грудей неповнолітньої.

Крім того, на початку березня місяця 2025 року, у вечірній час доби, (більш точний час та день досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_6 , діючи повторно, будучи особою, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КК України, перебуваючи наодинці з неповнолітньою ОСОБА_8 у квартирі АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, із сексуальних мотивів, використовуючи свою фізичну перевагу над потерпілою та її безпорадний стан, яка через свій вік не могла чинити йому активного опору, протиправно, проти її волі вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникненням в тіло потерпілої ОСОБА_8 , з використанням своїх геніталій, внаслідок чого вчинив її зґвалтування, після якого потерпіла завагітніла.

У подальшою, у березні 2025 року, більш точний час та день досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 Кримінального кодексу України, повторно вчинив сексуальне насильство не пов`язане з проникненням в тіло іншої особи.

Так, ОСОБА_6 перебуваючи наодинці з ОСОБА_9 , у квартирі АДРЕСА_3 , достовірно знаючи, що ОСОБА_9 є неповнолітньою діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи власні дії, з метою задоволення власної статевої пристрасті, ігноруючи загальноприйняті норми моралі та поведінки у суспільстві, нехтуючи правом особи на статеву свободу та статеву недоторканість, користуючись безпорадним станом ОСОБА_9 , в силу її неповнолітнього віку, відсутності специфічного життєвого досвіду (зокрема, в інтимних питаннях), рівня інтелектуального розвитку, діючи умисно, незважаєючи на її опір, руками торкався до грудей неповнолітньої, тим самим вчинив насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в тіло потерпілої, без її добровільної згоди.

В подальшому, 25.11.2025р. у відповідності до вимог ст.ст. 276-278 УКПК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156, ч. 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч ч. 2 ст. 156, ч. 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення просить застосувати запобіжний захів у вигляді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_10 в судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити. Вказала, що існують ризики зазначені у клопотанні. Протиправні дії здійснювались ОСОБА_6 з 2021р.

Слідча ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомила, що призначена експертиза. На допиті дівчата зазначають що ОСОБА_6 пропонував вчиняти розпустні дії, а на їх відмову він всеодно вчиняв насильство. ОСОБА_11 повідомила, що якщо вона не хотіла сама роздягатись, її примушували це робити.

Захисник ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання. Вказав, що ОСОБА_6 не має наміру переховуватись. Просив застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав позицію захисника. Вказав, що вину не визнає. Не заперечив щодо вчинення статевого акту, з неповнолітньою потерпілою однак заперечив факт фізичного насилля. Зазначив, що впливати на свідків та перешкоджати слідству не буде.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З наданих матеріалів клопотання вбачається, що на даній стадії є достатні дані, які вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156, ч. 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України, що підтверджується наявними в матеріалах та дослідженими слідчим суддею доказами.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судом встановлено, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , є особливо тяжким та містить безальтернативну санкцію позбавлення волі на тривалий період часу.

Стороною обвинувачення доведено, що існує реальний ризик впливу підозрюваного на потерпілу та свідків, оскільки потерпілі є неповнолітніми, що робить їх особливо вразливими до психологічного тиску з боку підозрюваного.

Оскільки кримінальне провадження перебуває на початковій стадії досудового розслідування, яка потребує з`ясування обставин вчинення злочину шляхом, зокрема, проведення допитів свідків, вказаний ризик має високий ступінь імовірності.

Ризик визначений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України органом досудового розслідування не обгрунтовано.

Встановлено, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ряду особливо тяжких кримінальних епізодів злочинної діяльності, проте, перебуваючи на волі підозрюваний може продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення. Окрім того, вбачається, що підозрюваний систематично вчиняв відносно неповнолітніх розпусні дії інтелектуального характеру, які були спрямовані на задоволення власної статевої пристрасті, також вчинення сексуального насильства та зґвалтування, що підтверджує існування ризику передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

При цьому, слідчий суддя приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні, а також про можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на особу підозрюваного.

Наведене вище нівелює доводи сторони захисту про те, що підозрюваний переховуватись від органів досудового розслідування не збирається й свідчить про відсутність підстав для застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Приймаючи до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, у т.ч. вік, стан здоров`я, соціальні зв`язки підозрюваного, обставини вчинення кримінального правопорушення, інші дані, що характеризують особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Медичні документи про стан здоров`я останнього, надані захисником, не містять даних, які свідчать про неможливість утримання підозрюваного під вартою.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя дійшов висновку, що встановлені вище обставини є достатніми для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 176 178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 309, 372, 376 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком по 23.01.2026 включно, без права внесення застави.

Строк дії ухвали до 23.01.2026 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 01.12.2025 о 14 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1