н/п 1-кс/766/7442/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2025 року м.Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту, СУ ГУНП в Херсонській області майора поліції ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 260, ч. 2 ст. 28, ч. ч. 1, 2 ст. 438 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001545 від 30.09.2025року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 260, ч. 2 ст. 28, ч. ч. 1, 2 ст. 438 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 260, ч. 2 ст. 28, ч. ч. 1, 2 ст. 438 КК України. Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінального правопорушення в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення в порядку, визначеному КПК України, доказами. В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Більш м`який запобіжний захід буде недостатнім для запобігання вказаним ризикам. Таким чином, на даний час є достатні підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання з підстав відсутності належних доказів повідомлення підозрюваного про підозру у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, а також необґрунтованості прокурором неможливості обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Розгляд клопотання було проведено слідчим суддею в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 6 ст.193 КПК України слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що Відділом розслідування злочинів учинених в умовах збройного конфлікту СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001545 від 30.09.2025 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 260, ч. 2 ст. 28, ч. ч. 1, 2 ст. 438 КК України.

За версією сторони обвинувачення, громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвий досвід, розуміючи факт збройного конфлікту, захоплення та подальшої окупації майже всієї частини Херсонської області ЗС РФ, а також те, що суверенітет України поширюється на всю її територію, Україна є унітарною державою, а її територія в межах існуючого кордону - цілісною і недоторканною, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлені час та дату, але не пізніше квітня 2022 року, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перейшов на бік ворога шляхом добровільного вступу на службу до незаконного збройного формування, після чого надавав безпосередню допомогу державі-агресору (Російській Федерації) та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше квітня 2022 року, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_6 перейшов на бік ворога в умовах воєнного стану шляхом зайняття посади старшого стрільця 1 взводу 2 стрілецької роти НОМЕР_1 стрілецького батальйону НОМЕР_2 стрілецького полку НОМЕР_3 армійського корпусу Донецької народної республіки (в/ч НОМЕР_4 ).

Будучи військовослужбовцем незаконного збройного формування «днр», ОСОБА_6 щонайменше з квітня 2022 року до моменту деокупації

сел. Високопілля Висопільської селищної територіальної громади Бериславського району Херсонської області, а саме до 04.09.2022, діючи в умовах воєнного стану, знаходячись на території вищевказаного населеного пункту, активно сприяв реалізації плану держави-агресора щодо придушення будь-яких проявів незгоди з визнанням політики окупаційної влади, проводив позасудові репресії над цивільними особами, приймав участь в нелегальному ув`язненні, залишаючи потерпілих протягом усього часу ув`язнення без законодавчого захисту, застосовував жорстоке поводження, утримуючи ув`язнених в нелюдяних умовах у непристосованих для тривалого перебування кімнатах захопленого житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Зокрема, 04.04.2022 приблизно о 17.00 год. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_6 та двоє невстановлених військовослужбовців незаконного збройного формування, яке входить до складу збройних формувань РФ, озброєних вогнепальною автоматичною зброєю, перебуваючи на блокпосту за адресою: Херсонська область, Бериславський район, сел. Високопілля, поряд з будинком № 72 по вул. Визволителів, умисно, за попередньою змовою між собою, затримали потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ще одну невстановлену досудовим розслідуванням цивільну особу.

Відразу після затримання потерпілих, невстановлені військовослужбовці РФ конвоювали невстановлену цивільну особу у невідомому напрямку, а ОСОБА_6 завів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на подвір`я домоволодіння АДРЕСА_1 .

У період нелегального ув`язнення ОСОБА_6 застосовував фізичне насильство стосовно ОСОБА_10 , яке полягало у спричиненні останньому тілесних ушкоджень, та психічне насильство стосовно ОСОБА_9 , яке полягало у погрозах вбивством останньої.

Після побиття потерпілого, ОСОБА_6 разом з двома невстановленими військовослужбовцями РФ, посадив ОСОБА_10 до багажного відділення легкового автомобіля, після чого відвіз останнього до відкритої ділянки місцевості по вул. Житомирській (колишня Лермонтова) в

сел. Високопіллі Бериславського району Херсонської області, де здійснив його умисне вбивство двома пострілами з невстановленої вогнепальної автоматичної зброї.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України (державна зрада): перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинені в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

07 квітня 2014 року у м. Донецьк Донецької області створено псевдодержавне утворення т.зв. «донецкую народную республику» (далі «днр») і 11 травня 2014 року в окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України проведено так названий «загальний обласний референдум», за результатами якого 12 травня 2014 року проголошено про суверенітет «днр» на території Донецької області.

На виконання завдань силового блоку «днр» з квітня 2014 року на частині території Донецької області групами осіб, котрі здійснювали захоплення адміністративних будівель органів влади та правоохоронних органів області, після незаконного заволодіння зброєю та боєприпасами із зазначених будівель, утворено ряд незаконних збройних формувань, які увійшли до складу самопроголошеної «днр», зокрема - НОМЕР_2 стрілецький полк «днр», що підпорядковувався керівникам «днр».

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи громадянином України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вступив до не передбаченого законом збройного формування «днр», а у його складі вчинив напад на громадян, що призвів до тяжких наслідків.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше квітня 2022 року, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_6 , підтримуючи збройну агресію Російської Федерації проти України, будучи залученим невстановленими досудовим розслідуванням особами до реалізації спільного плану на придушення будь-яких проявів незгоди з визнанням політики окупаційної влади, встановлення та нав`язування політичного режиму російської федерації та переслідування цивільного населення з проукраїнською позицією, в умовах воєнного стану зайняв посаду старшого стрільця 1 взводу 2 стрілецької роти НОМЕР_1 стрілецького батальйону НОМЕР_2 стрілецького полку НОМЕР_5 (військова частина НОМЕР_4 ) (далі 109 сп 1 ак «днр»).

При цьому, ОСОБА_6 , вступаючи до незаконного збройного формування так званого «109 сп 1 ак «днр», був достовірно обізнаним, що останнє не відноситься до збройних формувань, передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу Безпеки України», «Про Національну поліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про Національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими передбачено створення та функціонування збройних формувань України.

«109 сп 1 ак «днр» має організаційну структуру військового типу (поділяється на структурні підрозділи (групи, пости) з визначенням особового складу кожного з них, для його учасників введені військові звання, формений одяг військового типу), характеризуються наявністю єдиноначальності та субординації, використанням знаків розрізнення (нарукавних шевронів та інших предметів), мають воєнізований характер завдань та методів (здійснення збройного опору підрозділам Збройних Сил України й інших військових формувань України та мають для цього відповідні матеріальні засоби (вогнепальну зброю - автомати, бойові припаси (набої) та військову техніку.

Таким чином, «109 сп 1 ак «днр» являє собою формування, яке незаконно має на озброєнні придатну для використання вогнепальну та вибухову зброю.

Діяльність зазначеного не передбаченого законами України формування спрямована, у тому числі, на придушення будь-яких проявів незгоди з визнанням політики окупаційної влади, встановлення та нав`язування політичного режиму російської федерації та переслідування цивільного населення з проукраїнською позицією.

ОСОБА_6 , перебуваючи у складі незаконного збройного формування «109 сп 1 ак «днр» отримав особисту вогнепальну автоматичну зброю невстановленого зразка, таким чином він надав згоду на проходження так званої «військової служби» у підрозділах незаконного збройного формування, створеного, підпорядкованого, керованого та фінансованого РФ.

У квітні 2022 року ОСОБА_6 , приймаючи участь у діяльності незаконного збройного формування т.зв. «109 сп 1 ак «днр», за попередньою змовою з іншими особами, знаходячись на території сел. Високопілля Бериславського району Херсонської області, надавав безпосередню допомогу Російській Федерації шляхом забезпечування безпеки контрольних пропускних пунктів, перевірки документів мешканців населених пунктів, які захоплені збройними силами Російської Федерації під час повномасштабного вторгнення на предмет виявлення військовослужбовців Збройних Сил України, активно сприяв реалізації плану держави-агресора щодо придушення будь-яких проявів незгоди з визнанням політики окупаційної влади, проводив позасудові репресії над цивільними особами, приймав участь в їх нелегальних ув`язненнях, залишаючи цих осіб протягом усього часу ув`язнення без законодавчого захисту, примушував йти на негласну співпрацю, застосовував жорстоке поводження, утримуючи ув`язнених в нелюдяних умовах.

Зокрема, 04.04.2022 приблизно о 17.00 год. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_6 та двоє невстановлених військовослужбовців незаконного збройного формування, яке входить до складу збройних формувань РФ, озброєних вогнепальною автоматичною зброєю, перебуваючи на блокпосту за адресою: Херсонська область, Бериславський район, сел. Високопілля, поряд з будинком № 72 по вул. Визволителів, умисно, за попередньою змовою між собою, затримали потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ще одну невстановлену досудовим розслідуванням цивільну особу.

Відразу після затримання потерпілих, невстановлені військовослужбовці РФ конвоювали невстановлену цивільну особу у невідомому напрямку, а ОСОБА_6 завів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на подвір`я домоволодіння АДРЕСА_1 .

У період нелегального ув`язнення ОСОБА_6 застосовував фізичне насильство стосовно ОСОБА_10 , яке полягало у спричиненні останньому тілесних ушкоджень, та психічне насильство стосовно ОСОБА_9 , яке полягало у погрозах вбивством останньої.

Після побиття потерпілого, ОСОБА_6 разом з двома невстановленими військовослужбовцями РФ, посадив ОСОБА_10 до багажного відділення легкового автомобіля, після чого відвіз останнього до відкритої ділянки місцевості по вул. Житомирській (колишня Лермонтова) в сел. Високопіллі Бериславського району Херсонської області, де здійснив його умисне вбивство двома пострілами з невстановленої вогнепальної автоматичної зброї.

Тобто, ОСОБА_6 , приймаючи участь у складі незаконного збройного формування «днр», вчинив напад на громадянина України ОСОБА_10 , що призвело до загибелі останнього.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 260 КК України, а саме в участі у складі не передбачених законами України збройних формувань у нападі на громадян, що призвело до загибелі людей.

Відповідно до статті 4 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949, учасниками якої є, зокрема, Україна та Російська Федерація (далі за текстом Конвенція), особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.

Згідно положень ст. 27 Конвенції особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин на особисту повагу, повагу до своєї честі, права на сім`ю, їхніх релігійних переконань та обрядів, звичок та звичаїв. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ та цікавості натовпу.

З урахуванням положень стосовно здоров`я, віку та статі, сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, має право поводитися з усіма ними однаково, без жодної дискримінації, зокрема стосовно раси, релігії або політичних переконань.

Статтею 29 Конвенції передбачено, що сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, відповідає за поводження своїх представників із цими особами, причому це не знімає особистої відповідальності з таких представників.

У силу положень ст. 31 Конвенції жодний примус фізичного чи морального порядку не може застосовуватися до осіб, які перебувають під захистом, зокрема з метою отримання від них або від третіх осіб якихось відомостей.

Відповідно до ст. 32 Конвенції забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.

Згідно зі ст. 147 Конвенції серйозні порушення, про які йдеться у Конвенції, становлять такі порушення, що охоплюють такі дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції: умисне вбивство, тортури або нелюдяне поводження, зокрема біологічні експерименти, які умисно спричинять великі страждання чи серйозні травми тілу чи здоров`ю, нелегальна депортація чи переведення або нелегальне ув`язнення особи, що перебуває під захистом, примушення особи, що перебуває під захистом, служити в збройних силах ворожої держави, або умисне відбирання в особи, що перебуває під захистом, прав на справедливий і офіційний судовий процес, рекомендований цією Конвенцією, захоплення полонених і широкомасштабне руйнування і привласнення власності, не виправдане воєнною необхідністю, і здійснюване незаконним чином і безцільно.

Статтею 43 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 8 червня 1977 року (далі за текстом Додатковий протокол І) передбачено, що збройні сили сторони, що перебуває в конфлікті, складаються з усіх організованих збройних сил, груп і підрозділів, що перебувають під командуванням особи, відповідальної перед цією стороною за поведінку своїх підлеглих, навіть якщо ця сторона представлена урядом чи властями, не визнаними супротивною стороною. Такі збройні сили підпорядковані внутрішній дисциплінарній системі, яка, поряд з іншим, забезпечує додержання норм міжнародного права, застосовуваних у період збройних конфліктів.

Особи, які входять до складу збройних сил сторони, що перебуває в конфлікті (крім медичного і духовного персоналу, про який ідеться у статті 33 Третьої конвенції, є комбатантами, тобто вони мають право брати безпосередню участь у воєнних діях.

Статтею 44 Додаткового протоколу І передбачено, що для сприяння посиленню захисту цивільного населення від наслідків воєнних дій комбатанти зобов`язані відрізняти себе від цивільного населення в той час, коли вони беруть участь у нападі або у воєнній операції, що є підготовкою до нападу. Однак у зв`язку з тим, що під час збройних конфліктів бувають такі ситуації, коли через характер воєнних дій озброєний комбатант не може відрізнити себе від цивільного населення, він зберігає свій статус комбатанта за умови, що в таких ситуаціях він відкрито носить свою зброю.

Крім того, статтею 75 Додаткового протоколу І встановлено, що тією мірою, якою їх торкається ситуація, зазначена у статті 1 цього Протоколу, з особами, які перебувають під владою сторони, що бере участь у конфлікті, і не користуються сприятливим ставленням згідно з Женевськими Конвенціями або згідно з цим Протоколом, за всіх обставин поводяться гуманно, і вони, як мінімум, користуються захистом, передбаченим у цій статті, без будь-якої несприятливої різниці, заснованої на ознаках раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії чи віросповідання, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового стану, народження чи іншого статусу або на яких-небудь інших подібних критеріях. Кожна сторона має з повагою ставитися до особи, честі, переконань та релігійних обрядів усіх таких осіб.

Поряд з цим згідно ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу І заборонені й будуть залишатися забороненими в будь-який час і в будь-якому місці такі дії, незалежно від того, чиняться вони представниками цивільних чи воєнних органів:

а) насильство над життям, здоров`ям і фізичним та психічним станом осіб, зокрема:

a.1) вбивство;

a.2) катування всіх видів - фізичні чи психічні;

a.3) тілесні покарання;

b) знущання над людською гідністю, зокрема, принижуюче й образливе поводження, примус до проституції чи непристойне посягання в будь-якій його формі;

c) взяття заручників;

d) колективне покарання; і

e) погрози вчинити будь-яку з вищезазначених дій.

Крім того, відповідно до ст. 8(2)(а) (і), (іі), (ііі), (vii) Римського статуту Міжнародного кримінального суду умисне вбивство, катування або нелюдське поводження, у тому числі біологічні експерименти, умисне заподіяння сильних страждань або тяжких тілесних ушкоджень чи шкоди здоров`ю, а також незаконна депортація або переміщення чи незаконне позбавлення волі, є воєнними злочинами.

Починаючи з 13 березня по 4 вересня 2022 року, військовослужбовці різнорідних сил і з`єднань угруповання військ ЗС РФ на

Миколаївсько-Криворізькому напрямку, у тому числі стрілецьких полків «лнр» та «днр», повністю окупували територію сел. Високопілля Висопільської селищної територіальної громади Бериславського району Херсонської області, де розмістили бойову техніку, безперешкодно пересувалися вулицями, користувалися майном місцевих жителів, у тому числі проживали у їх будинках, залякували та нелегально ув`язнювали цивільних осіб, застосовуючи до них жорстоке поводження і погрози фізичною розправою, контролювали їх переміщення в межах населених пунктів, проводили рейди по домоволодіннях.

Таким чином, військовослужбовці ЗС РФ, які окупували та контролювали територію сел. Високопілля Високопільської селищної територіальної громади Бериславського району Херсонської області, були обізнані та повинні були дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права.

У невстановлений досудовим розслідуванням час та дату, але не пізніше квітня 2022 року, військовослужбовець 1 взводу 2 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону « НОМЕР_2 сп 1 ак днр» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу та брав активну участь у військових діях проти України.

ОСОБА_6 відкрито носив автоматичну зброю, формений одяг та спорядження, які приналежні військовослужбовцям РФ, тобто відповідно до ст. ст. 43, 44 Додаткового протоколу І був комбатантом та зобов`язаний додержуватись норм міжнародного права, застосовуваного в період збройного конфлікту.

Так, 04 квітня 2022 року приблизно о 17.00 год. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_6 та двоє невстановлених військовослужбовців незаконного збройного формування, яке входить до складу збройних формувань РФ, озброєних вогнепальною автоматичною зброєю, перебуваючи на блокпосту за адресою: Херсонська область, Бериславський район, сел. Високопілля, поруч з будинком № 72 по

вул. Визволителів, умисно, за попередньою змовою між собою, порушуючи вимоги статті 147 Конвенції (нелегальне ув`язнення), затримали потерпілих ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ще одну невстановлену цивільну особу, які у складі Збройних Сил чи інших збройних формувань України не перебували, жодної зброї не мали, участі у бойових діях не брали, тобто були особами, які підпадають під захист ст. 4 Конвенції, як громадяни України, які не беруть активної участі у бойових діях та опинились в ході окупації під владою сторони конфлікту.

Відразу після затримання, невстановлені військовослужбовці конвоювали невстановлену цивільну особу у невідомому напрямку, а ОСОБА_6 завів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на подвір`я домоволодіння АДРЕСА_1 .

Приблизно о 17.30 год. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 , перебуваючи на подвір`ї вказаного домоволодіння розпочав допит потерпілого ОСОБА_10 щодо співпраці останнього з силами оборони України. Не отримавши бажаних відповідей на поставлені запитання, ОСОБА_6 застосував стосовно потерпілого фізичне насильство, що полягало у спричиненні тілесних ушкоджень шляхом нанесення одного удару ногою в область тулуба потерпілого, від якого останній впав на землю, та завданні впродовж подальших 15 хвилин не менше десяти ударів ногами по голові та тулубу ОСОБА_10 , чим порушив вимоги статті 32, 147 Конвенції (катування) та статтю 75(2)(а)(a.2) Додаткового протоколу І (катування).

Увесь цей час потерпіла ОСОБА_9 , не маючи змоги вільно пересуватися та покинути територію подвір`я, вимушено спостерігала за катуванням свого чоловіка ОСОБА_10 .

У той час, коли ОСОБА_9 почала кричати та просити припинити побиття її чоловіка, ОСОБА_6 підійшов до потерпілої та застосував стосовно неї психічне насильство, що полягало у погрозі вбивством шляхом приставляння автоматичної зброї до голови останньої, чим порушив вимоги статті 75(2)(е) Додаткового протоколу І (погроза вбивством).

Надалі, ОСОБА_6 потягнув знесиленого ОСОБА_10 до невстановленого досудовим розслідуванням транспортного засобу типу «мікроавтобус», який знаходився за будинком.

Знаходячись у кузові вказаного транспортного засобу, впродовж приблизно 30 хвилин ОСОБА_6 продовжив наносити тілесні ушкодження ОСОБА_10 .

Через 20 хвилин після закінчення побиття потерпілого, ОСОБА_6 нелегально ув`язнив ОСОБА_9 в одній із кімнат захопленого будинку АДРЕСА_1 , де вона утримувалась до 06.00 год. 05.04.2022 без прийняття рішення про ув`язнення та забезпечення права на захист.

Після цього, ОСОБА_6 разом з двома невстановленими військовослужбовцями РФ посадив ОСОБА_10 до багажного відділення іншого невстановленого легкового автомобіля, на якому відвіз останнього до відкритої ділянки місцевості по АДРЕСА_2 .

04.04.2022 близько 19.00 год. ОСОБА_6 , повернувшись до зазначеного вище будинку без ОСОБА_10 , зайшов до кімнати утримання ОСОБА_9 , яка запитала про місце знаходження та стан її чоловіка. У відповідь на це, ОСОБА_6 застосував стосовно потерпілої психічне насильство, що полягало у словесній погрозі вбивством останньої, чим порушив вимоги статті 75(2)(е) Додаткового протоколу І (погроза вбивством).

05.04.2022 близько 06:00 год. (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено) невстановленими військовослужбовцями РФ звільнено ОСОБА_9 з місця несвободи без надання будь-яких документів щодо підстав її затримання та ув`язнення.

У період ув`язнення ОСОБА_9 утримувалась у виснажливих для людського організму антисанітарних умовах, непридатних для перебування людини, які не відповідали встановленим санітарно-гігієнічним нормам, а саме у зачиненій кімнаті під охороною, не маючи можливості відвідувати вбиральню, без їжі, води та засобів особистої гігієни. Тобто потерпіла перебувала в умовах, які загрожували її життю та здоров`ю, але вона не мала можливості вільно залишити місце утримання, чим ОСОБА_6 та інші невстановлені військовослужбовці РФ порушили вимоги ст. 147 Конвенції (нелюдяне поводження).

Таким чином, ОСОБА_6 , за попередньою змовою з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно вчинив дії, спрямовані на порушення законів та звичаїв війни, що полягали у жорстокому поводженні з цивільним населенням, а саме катуванні, яке виразилось у завданні сильних фізичних страждань (побоїв і тілесних ушкоджень) нелегально ув`язненому ОСОБА_10 та психічних страждань (погроза вбивством) нелегально ув`язненій

ОСОБА_9 , нелюдському поводженні, яке виразилось в утриманні потерпілої в приміщенні непристосованому до перебування людей, в антисанітарних умовах, позбавленні їжі та води (нелюдяних умовах); а також у вчиненні інших порушень законів та звичаїв війни, які полягали в нелегальному ув`язненні цивільних осіб, котрі перебувають під захистом, чим порушив ст.ст. 32 (катування), 147 Конвенції (нелегальне ув`язнення, катування та нелюдяне поводження) та статтю 75(2)(а) (a.2), (е) Додаткового протоколу І (катування та погроза вбивством).

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, тобто у жорстокому поводженні з цивільним населенням та в інших порушеннях законів і звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинених за попередньою змовою групою осіб (у редакції статті 438 КК України на час вчинення кримінального правопорушення).

Крім того, у квітні 2022 року військовослужбовець 1 взводу 2 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону « НОМЕР_2 сп 1 ак днр» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в окупованому сел. Високопілля Бериславського району Херсонської області, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, порушуючи ст. ст. 27, 32, 147 Конвенції, ст. 75 Додаткового протоколу І вчинив напад на цивільну особу, завдавши їй смерть, за наступних обставин.

Зокрема, 04.04.2022 приблизно о 17.00 год. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_6 та двоє невстановлених військовослужбовців незаконного збройного формування, яке входить до складу збройних формувань РФ, озброєних вогнепальною автоматичною зброєю, перебуваючи на блокпосту за адресою: Херсонська область, Бериславський район, сел. Високопілля, поряд з будинком № 72 по вул. Визволителів, умисно, за попередньою змовою між собою, затримали потерпілих ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ще одну невстановлену цивільну особу, які у складі Збройних Сил чи інших збройних формувань України не перебували, жодної зброї не мали, участі у бойових діях не брали, тобто були особами, які підпадають під захист ст. 4 Конвенції, як громадяни України, які не беруть активної участі у бойових діях та опинились в ході окупації під владою сторони конфлікту.

Відразу після затримання потерпілих, невстановлені військовослужбовці РФ конвоювали невстановлену цивільну особу у невідомому напрямку, а ОСОБА_6 завів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на подвір`я домоволодіння АДРЕСА_1 .

У період нелегального ув`язнення ОСОБА_6 застосовував фізичне насильство стосовно ОСОБА_10 , яке полягало у спричиненні останньому тілесних ушкоджень, та психічне насильство стосовно ОСОБА_9 , яке полягало у погрозах вбивством останньої.

Після побиття потерпілого, ОСОБА_6 разом з двома невстановленими військовослужбовцями РФ, посадив ОСОБА_10 до багажного відділення легкового автомобіля, після чого разом з двома невстановленими досудовим розслідуванням військовослужбовцями РФ відвезли останнього до відкритої ділянки місцевості по АДРЕСА_2 .

04.04.2022 приблизно о 18:10 год. ОСОБА_6 за попередньою змовою та спільно з двома невстановленими військовослужбовцями незаконного збройного формування, яке входить до складу збройних формувань РФ, перебуваючи на відкритій ділянці місцевості, а саме на земельній ділянці АДРЕСА_2 , діючи умисно, з невстановлених мотивів, у порушення ст. ст. 27, 32, 147 Конвенції, ст. 75(2)(а)(а.1) Додаткового протоколу I, здійснив умисне вбивство цивільної особи ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , двома пострілами з невстановленої вогнепальної автоматичної зброї в область грудної клітини, завдавши таким чином тілесні ушкодженні у вигляді вогнепальних кульових сліпих поранень грудної клітини з пошкодженням грудного відділу хребта та правої легені, внаслідок чого настала смерть останнього.

Після чого, ОСОБА_6 повернувся до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де утримувалася нелегально ув`язнена ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з іншими невстановленими військовослужбовцями РФ, порушив закони та звичаї війни, які полягали в умисному вбивстві цивільної особи, котра перебуває під захистом, чим порушив ст.ст. 27, 32, 147 Конвенції (умисне вбивство), ст. 75 (2)(а)(а.1) Додатково протоколу І (умисне вбивство).

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 438 КК України, тобто в порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, поєднаних з умисним вбивством, вчинених за попередньою змовою групою осіб (у редакції статті 438 КК України на час вчинення кримінального правопорушення).

02.09.2025 слідчим підозрюваному ОСОБА_11 через Регіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Херсонській області захисника за призначенням адвоката ОСОБА_4

02.09.2025 відповідно до вимог ст. ст. 276, 277, 278 КПК України повідомлено про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 260, ч. 2 ст. 28, ч. ч. 1, 2 ст. 438 КК України.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 260, ч. 2 ст. 28, ч. ч. 1, 2 ст. 438 КК України, підтверджується сукупністю зібраних в ході розслідування доказів, а саме:

-04.11.2022 проведено огляд місця події пов`язаний з ексгумацією за адресою: АДРЕСА_3 , за результатами проведення якого ексгумовано тіло ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з вогнепальними пораненнями, зафіксовано місце поховання, одяг з ушкодженнями від куль у якому останній перебував та у якому виявлено паспорт громадянина України ОСОБА_10 ;

-16.11.2022 проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_4 , за результатами якого вилучено дві кулі;

-29.04.2025 проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого зафіксовано розташування території домоволодіння та будинку у якому утримували ОСОБА_9 ;

-23.04.2025 проведено огляд місця події за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с. Високопілля, зафіксовано розташування території де було облаштовано блокпост на якому 04.04.2022 затримано ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 ;

-12.05.2022, 13.05.2022, 24.09.2024, 12.04.2025 допитано в якості потерпілого ОСОБА_9 , яка в ході допиту повідомила, що 04.04.2022 її разом з ОСОБА_10 та їх знайомим ОСОБА_12 затримали військовослужбовці зс рф на блокпосту по АДРЕСА_1 під час окупації селища, безпідставно спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_10 , та безпідставно утримували ОСОБА_9 у приміщенні будинку АДРЕСА_1 . Потерпіла описала особу чоловіка, який спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_10 та який зазначив що розстріляв його, проводив її допит до ранку 05.04.2022 в ході якого здійснював психологічний тиск, зазначав що «покладе» поруч з ОСОБА_10 ;

-12.04.2025 проведено впізнання за фотознімками за участю ОСОБА_9 , яка впізнала ОСОБА_13 як особу, який спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_10 , перевіз та розстріляла його, проводив її допит до 05.04.2022 в ході яких зазначив що розстріляв ОСОБА_10 ;

-10.11.2022, 11.03.2024, 08.07.2025, допитано свідка ОСОБА_14 (опікун ОСОБА_10 до 18 років), яка в ході допиту повідомила, що 05.04.2022 до неї додому зранку прийшла ОСОБА_9 яка повідомила про затримання військовими рф та вбивство ОСОБА_10 ;

-10.11.2022 проведено пред`явлення трупу для впізнання, в ході якого ОСОБА_14 впізнала ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-13.11.2022 отримано висновок судово-медичної експертизи № 36 щодо встановлення причини смерті ОСОБА_10 , зокрема тілесних ушкоджень та їх характер, локалізація, давність та механізм утворення. За результатами експертизи у потерпілого виявлено вогнепальні кульові сліпі поранення грудної клітини з пошкодженням грудного відділу хребта та правої легені, вхідні рани (№№ 1,2) на передній поверхні грудної клітини з дефектом м`яких тканин, що утворились незадовго до настання смерті в результаті пострілу з вогнепальної кульової зброї та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Смерть наступила в результаті вогнепальних сліпих кульових поранень грудної клітини з пошкодженням правої легені та грудного відділу хребта, що підтверджується наявністю та характером ушкоджень, виявленням куль. Враховуючи ступінь вираженості трупних явищ на момент дослідження їх у морзі 05.11.2022 року 14.00 годин, наявність гнильних змін, місце тa обставини виявлення трупа, смерть наступила не менш ніж за 6 місяців до моменту дослідження трупних явищ, не виключено 04.04.2022;

-18.03.2024 допитано свідка ОСОБА_15 (мати ОСОБА_9 ), яка в ході допиту повідомила, що на початку квітня 2022 року до неї додому прийшла ОСОБА_9 яка повідомила, що її, ОСОБА_10 , ОСОБА_12 затримали військовослужбовці зс рф на блокпосту, ОСОБА_10 повезли у невідомому напрямку та сказали що розстріляли;

-12.10.2022, 02.11.2022 допитано свідка ОСОБА_16 , яка в ході допиту повідомила, що на початку квітня була свідком, як військовослужбовці зс рф у кількості 4 осіб, перебуваючи на земельній ділянці АДРЕСА_5 , закопували яму. У подальшому, після звільнення селища, у вказаному місці було виявлено два тіла чоловіків, один з яких ОСОБА_10 ;

-12.10.2022 допитано свідка ОСОБА_17 , який в ході допиту повідомив, що на початку квітня був свідком, як військовослужбовці зс рф, перебуваючи на земельній ділянці АДРЕСА_5 , закопували окоп;

-12.10.2022 проведено слідчий експеримент за участі свідка ОСОБА_17 , який вказав то показав місце де військовослужбовці зс рф закопували яму, де у подальшому було виявлено тіла загиблих на земельній ділянці АДРЕСА_5 ;

-23.04.2025 допитано свідка ОСОБА_18 (власник будинку АДРЕСА_1 , де утримували ОСОБА_9 та наносили тілесні ушкодження ОСОБА_10 ), який в ході допиту повідомив, що у березні 2022 року залишався у окупованому селищі, військовослужбовці зс рф погрожуючи зброєю вигнали його з власного будинку та самі заселились до нього. У подальшому, коли свідок приходив годувати худобу, то бачив військовослужбовця зс рф, який був за старшого серед військових рф;

-23.04.2025 проведено впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_18 , який впізнав ОСОБА_13 , як особу, який перебував у будинку АДРЕСА_1 ;

-отримано інформацію від Міністерства оборони України про військові формування які перебували у АДРЕСА_1 у квітні - травні 2022 року, у тому числі фотозображення військовослужбовців зс рф;

-отримано копію паспорту громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із зазначенням анкетних даних та місце реєстрації, фотозображення останнього;

-отримано інформацію від УКР ГУНП в Херсонській області щодо ідентифікації військовослужбовців зс рф на фотозображенні отриманому від МОУ, ідентифіковано ОСОБА_6 військовослужбовця 1 взводу 2 стрілецької роти НОМЕР_1 стрілецького батальйону НОМЕР_2 стрілецького полку 1 армійського корпусу Донецької народної республіки (військова частина НОМЕР_4 ), посада старший стрілець;

-отримано інформацію від УСБ України в Херсонській області щодо ОСОБА_6 , військовослужбовця 1 взводу 2 стрілецької роти НОМЕР_1 стрілецького батальйону НОМЕР_2 стрілецького полку 1 армійського корпусу Донецької народної республіки (військова частина НОМЕР_4 ), його посада, перебування у складі незаконного збройного формування;

-04.02.2025 проведено огляд відкритих джерел, а саме соціальної мережі «TikTok» користувача « ОСОБА_19 », за результатами проведення огляду встановлено фотозображення військовослужбовців зс рф (4 особи) серед яких перебуває ОСОБА_6 ;

-03.02.2025 проведено огляд відкритих джерел, а саме соціальної мережі «Одноклассники» користувача « ОСОБА_20 » за результатами проведення огляду встановлено фотозображення військовослужбовців зс рф, серед яких перебуває ОСОБА_6 ;

-01.10.2024 проведено огляд відкритих джерел, а саме соціальної мережі «Вконтакте» користувача « ОСОБА_21 » за результатами проведення огляду встановлено фотозображення військовослужбовців зс рф серед яких перебуває ОСОБА_6 ;

-01.10.2024 проведено огляд відкритих джерел, а саме соціальної мережі «Одноклассники» користувача « ОСОБА_21 » за результатами проведення огляду встановлено фотозображення військовослужбовців зс рф серед яких перебуває ОСОБА_6 ;

-19.08.2025 проведено огляд відкритих джерел, а саме веб-сайту «Wikipedia» щодо інформації про « ОСОБА_22 », де проходив службу військовослужбовець нзф рф ОСОБА_6 ;

-19.08.2025 проведено огляд відкритих джерел, а саме веб-сайту «Wikipedia» щодо інформації про « ІНФОРМАЦІЯ_4 », де проходить службу військовослужбовець нзф рф ОСОБА_6 ;

-19.08.2025 проведено огляд відкритих джерел, а саме веб-сайту «Миротворець» щодо військовослужбовця зс рф ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інформація про участь у нзф «Батальйон Спарта», період перебування, поранення;

-03.02.2025 проведено огляд відкритих джерел соціальної мережі «Вконтакте», якою користується ОСОБА_6 (« ОСОБА_23 ») за результатами проведення огляду встановлено особу за зовнішніми ознаками схожу на ОСОБА_6 ;

-03.02.2025 проведено огляд відкритих джерел, а саме соціальної мережі «Вконтакте», якою користується ОСОБА_6 (« ОСОБА_24 ») за результатами проведення огляду встановлено особу за зовнішніми ознаками схожу на ОСОБА_6 ;

-03.02.2025 проведено огляд відкритих джерел, а саме соціальної мережі «Вконтакте», якою користується « ОСОБА_25 » за результатами проведення огляду встановлено фотозображення військовослужбовців зс рф серед яких перебуває ОСОБА_6 ;

-02.09.2025 проведено огляд мобільного телефону за допомогою якого, на встановлені мобільні номери та встановлені соціальні мережі якими користується ОСОБА_6 (особисті повідомлення) направлені письмове повідомлення про підозру, повістки про виклик до слідчого, посилання на вказані процесуальні документи які опубліковані на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та газеті «Урядовий кур?єр» в порядку, передбаченому ст. ст. 135, 278, 297-5 Кримінального процесуального кодексу України;

-13.11.2022 отримано висновок судово-портретної експертизи №258/258/1 від 12.05.2025 щодо співставлення встановлених фотозображень підозрюваного з фотозображенням у паспорті та фото;

-іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_26 міг вчинити кримінальні правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Згідно відповіді о/у УКР ГУНП в Херсонській області за наявними оперативними даними ОСОБА_6 , знаходитись на тимчасово окупованій території Донецької області.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Згідно ч. 1 ст. 438 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років.

Згідно ч. 2 ст. 438 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі..

Згідно ч. 2 ст. 111 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Згідно ч. 5 ст. 260 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

Згідно з вимогами, передбаченими ч. 3 ст. 111, ст. ст. 135, 278 КПК України, вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

Зокрема, 02.09.2025 в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» № 179 від 02.09.2025 та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , а також повідомлено про необхідність прибуття до СУ ГУНП в Херсонській області, що розташоване у м. Херсон на 05.09.2025, 06.09.2025, 08.09.2025 для вручення останньому письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій.

Крім вказаного, з метою забезпечення прав підозрюваного при заочному кримінальному провадженні та на виконання вимог рішень ЄСПЛ «Ермі проти Італії; Сейдовіч проти Італії; Боярченко проти України» в яких неодноразово зверталась особлива увага на обов`язок представників держави вжити дієвих та вичерпних заходів для повідомлення особи про притягнення до кримінальної відповідальності, суть пред`явленого обвинувачення та права брати участь у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, стороною обвинувачення забезпечено вжиття усіх доступних заходів для інформування підозрюваної особи про притягнення до кримінальної відповідальності, а саме на встановлені під час досудового розслідування соціальні мережі та мобільні номери якими користується ОСОБА_6 , надіслані письмові повідомлення про підозру, повістки про виклик до слідчого, посилання на ці процесуальні документи, які опубліковані на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та газеті «Урядовий кур?єр» в порядку, передбаченому ст. ст. 135, 278, 297-5 Кримінального процесуального кодексу України.

02.09.2025 вказані повідомлення, що направлені у особисті повідомлення соціальних мереж, мобільні номери, якими користується підозрюваний ОСОБА_6 були прочитані, що фактично підтверджує належне повідомлення підозрюваного про притягнення до кримінальної відповідальності та необхідність з`явитись до слідчого, що зафіксовано шляхом проведення огляду мобільного телефону (протокол огляду мобільного телефону від 02.09.2025).

Утім, підозрюваний ОСОБА_6 на виклики не з`явився та про причини свого неприбуття не повідомив, що свідчить про його умисні дії, спрямовані на ухилення від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, а також про переховування на тимчасово окупованій території України та території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

На підтвердження цього, старшим слідчим відділу СУ ГУНП в Херсонській області майором поліції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні складено рапорт про неявку ОСОБА_6 до СУ ГУНП в Херсонській області за адресою: м. Херсон, вул. Лютеранська, 4.

У зв`язку із викладеним, 09.09.2025 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в державний розшук, здійснення якого доручено УКР ГУНП в Херсонській області.

Разом з цим, встановлено, що з 24.02.2022 по теперішній час до органів державної влади, сервісних центрів, медичних закладів України підозрюваний не звертався. На підконтрольну територію України виїзд не здійснював.

За наявною інформацією, станом на теперішній час підозрюваний може перебувати на тимчасово окупованій території України, зокрема у Донецькій області, де продовжує вчиняти військові дії на шкоду Україні та її населенню.

При перевірці вказаної особи за ІПНП встановлено, що інформація відносно останнього відсутня, при перевірці по АІПС «Аркан», встановлено, що з 24.02.2022 по теперішній час підозрюваний державний кордон України не перетинав.

Також, у ході проведення оперативнорозшукових заходів та слідчих дій, спрямованих на встановлення місцезнаходження підозрюваного, отримано відомості, що ОСОБА_6 є діючим військовослужбовцем нзф рф, зареєстрований та проживає на тимчасово окупованій території Донецької області, а саме: АДРЕСА_6 .

У зв`язку з цим, 01.10.2025 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук, здійснення якого доручено УКР ГУНП в Херсонській області.

30.09.2025 прокурором прийнято рішення про виділення з кримінального провадження № 0000200 від 12.05.2022 матеріалів досудового розслідування за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 260, ч. 2 ст. 28, ч. ч. 1, 2 ст. 438 КК України, в окреме провадження із присвоєнням у Єдиному реєстрі досудових розслідувань реєстраційного номеру № 0001545.

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 06.10.2025 року було надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування (in absentia) у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001545 від 30.09.2025 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 260, ч. 2 ст. 28, ч. ч. 1, 2 ст. 438 КК України.

Отже, з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри за ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 260, ч. 2 ст. 28, ч. ч. 1, 2 ст. 438 КК України, а також враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення від кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, також, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України, а саме: вчинення іншого кримінального правопорушення.

Належного обґрунтування ризику, передбаченого п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, подане клопотання не містить, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає його недоведеним.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, в разі визнання винуватим підозрюваному загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`ятнадцяти років або довічне ув`язнення з конфіскацією майна.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Макіївки Донецької області, українець, громадянин України, документований паспортом громадянина України серія НОМЕР_6 від 20.11.1997, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_6 , військовослужбовець 1 взводу 2 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону НОМЕР_2 стрілецького полку 1 армійського корпусу Донецької народної республіки (військова частина НОМЕР_4 ), посада старший стрілець, у званні рядовий (більш точна посада та звання не встановлені), раніше не судимий.

Пунктом 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного на свободу.

Згідно ч.6 ст.193 КПК України, у такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_6 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 260, ч. 2 ст. 28, ч. ч. 1, 2 ст. 438 КК України. За вказаних вище обставин запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та є достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантію його належної процесуальної поведінки на даній стадії кримінального провадження.

Обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не тотожне застосуванню такого, оскільки після затримання ОСОБА_6 , питання можливості застосування до нього обраного запобіжного заходу або його зміну на більш м`який запобіжний захід буде розглядатися судом у встановленому законом порядку. Відтак розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч.6 ст. 193 КПК України суд позбавлений можливості застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Більш того, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260,261,437-442 КПК України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений п.5 ч. 1 ст. 176 КПК України тримання під вартою (ч. 6 ст. 176 КПК України).

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.

Відповідно до ч.4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 КПК України, строк дії такої ухвали не зазначається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 186, 193, 194, 197, 309, 376 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 260, ч. 2 ст. 28, ч. ч. 1, 2 ст. 438 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке 30.09.2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001545.

Після затримання підозрюваного, не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки до місця кримінального провадження, доставити до слідчого судді, суду для розгляду за його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, що перебуває під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1