П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року

м. Київ

справа № 761/43831/19

провадження № 51-2754км25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, яка брала участь у розгляді кримінального провадження у суді апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Казані Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, який проживає у АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Голосіївського районного м. Києва від 13 січня 2020 року за ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 307; ч. 3 ст. 209 КК,

визнаного невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, і

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2022 року ОСОБА_8 визнано невинуватим та виправдано у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення останнім.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачувався у тому, щовін 16 квітня 2019 року, приблизно о 21 год 15 хв, перебуваючи в камері № 214-А ДУ «Київський слідчий ізолятор», під час словесного конфлікту зі співкамерником ОСОБА_9 , на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно завдав потерпілому один удар кулаком в голову, від якого той впав, а ОСОБА_8 кулаками завдав ОСОБА_9 не менше двадцяти ударів в голову, грудну клітку та живіт, тобто у ділянки, де розташовані життєво-важливі органи, в результаті чого згідно з висновком судово-медичної експертизи потерпілому були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала, та заперечень на неї

У касаційній скарзі прокурор посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.

На обґрунтування касаційних вимог прокурор стверджує, що апеляційний суд:

- всупереч вимогам ст. 87 КПК безпідставно визнав недопустимим доказом протоколи слідчих експериментів від 17 квітня 2019 року із відеозаписами до них за участю свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були проведені з дотриманням вимог ст. 240 КПК для перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення;

- не надав належної оцінки протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, в якому потерпілий вказав на ОСОБА_8 як на особу, яка заподіяла йому тілесні ушкодження 16 квітня 2019 року у камері № 214-А ДУ «Київський слідчий ізолятор», а також висновкам судових експертиз, зокрема висновку від 26 червня 2019 року № 091-143-2019, відповідно до якого у піднігтьовому вмісті рук ОСОБА_8 знайдена кров людини, походження якої не виключається від ОСОБА_9 ; висновку від 05 липня 2019 року № 081-142-2019, згідно з яким на досліджених футболці, спортивних штанах, кепці, шкарпетках, вилучених у ОСОБА_8 , виявлена кров людини, походження якої не виключається від потерпілого.

Сторона обвинувачення вважає, що дії ОСОБА_8 мають кваліфікуватися за ч. 1 ст. 121 КК.

У запереченнях на касаційну скаргу прокурора захисник виправданого та представник потерпілого вказують про її необґрунтованість, просять залишити її без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанції - без зміни.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор підтримав касаційну скаргу і просив її задовольнити, а захисник та представник потерпілого заперечували проти задоволення касаційної скарги сторони обвинувачення, вважали ухвалу апеляційного суду законною та обґрунтованою, просили залишити її без зміни.

Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не прибули. До початку касаційного розгляду на електронну адресу Суду надійшло клопотання сторони захисту про проведення розгляду касаційної скарги прокурора без участі виправданого ОСОБА_8 .

Мотиви суду

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, пояснення учасників судового провадження, перевірила матеріали кримінального провадження, наведені у касаційній скарзі доводи, та дійшла такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як вбачається з обвинувального акта, за версією сторони обвинувачення ОСОБА_8 умисно наніс ОСОБА_9 не менше двадцяти ударів в голову, грудну клітку та живіт, в результаті чого потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Місцевий суд, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про невинуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК, у зв`язку із недоведенням його винуватості.

Із наданих в судах першої та апеляційної інстанцій показань потерпілого ОСОБА_9 вбачається, що останній заперечував факт заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , зазначав, що у них були відсутні конфлікти. Потерпілий повідомляв суд про наявність у нього захворювання і стверджував, що виявлені в нього тілесні ушкодження могли бути отримані в результаті чергового приступу, зумовленого раніше отриманими травмами.

Такі показання потерпілого підтверджуються дослідженим судами попередніх інстанцій висновком судово-психіатричної експертизи потерпілого від 22 серпня 2019 року № 477, відповідно до якого ОСОБА_9 на час проведення дослідження страждав на емоційно-лабільний (астенічний) розлад.

Допитаний у судах попередніх інстанцій виправданий ОСОБА_8 заперечував свою причетність до заподіяння ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень та повідомив, що до камери № 214-А ДУ «Київський слідчий ізолятор» він потрапив за два дні до події, яка відбулася16 квітня 2019 року, за час перебування в камері жодних конфліктів в нього з ОСОБА_9 та іншими співкамерниками ОСОБА_10 і ОСОБА_11 не було. 16 квітня 2019 року приблизно о 21 год 00 хв ліг спати, а коли прокинувся, то побачив потерпілого, який лежав непритомний на підлозі з кров`ю на голові, та разом з іншими співкамерниками намагався надати ОСОБА_9 першу допомогу і привести його до свідомості, після чого прийшли працівники СІЗО, які винесли потерпілого з камери на ношах, а його на десять діб помістили до карцеру, а потім перевели до іншої камери.

Щодо допиту свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 та досліджених слідчих експериментів з їх участю, то Суд звертає увагу на таке.

Безпосередньо у суді апеляційної інстанції прокурор просив провести часткове дослідження обставин кримінального провадження, а саме - дослідити протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06 червня 2019 року, протоколи слідчих експериментів від 17 квітня 2019 року із відеозаписами до них за участю свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , висновки експертиз, протоколи ознайомлення сторони захисту із матеріалами досудового розслідування під час виконання вимог ст. 290 КПК, допитати свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Апеляційний суд частково задовольнив клопотання сторони обвинувачення про повторне дослідження доказів в частині дослідження протоколів прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, слідчих експериментів зі свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , ознайомлення сторони захисту із матеріалами досудового розслідування, а також в частині допиту виправданого та потерпілого.

Суд звертає увагу, що заява про вчинення злочину не є доказом у кримінальному провадженні, а суди мали можливість допитати безпосередньо у судовому засіданні потерпілого.

Щодо допиту свідків, то як вбачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор ані в суді першої інстанції, ані в апеляційному суді не зміг забезпечити явку свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , показання яких вважав ключовими, через невстановлення місцезнаходження вказаних свідків. Судом неодноразово відкладалися судові засідання з метою надання можливості стороні обвинувачення забезпечити явку вказаних свідків.

Також Суд вважає, що слідчі експерименти з цими свідками, на які покликається прокурор, дійсно містять елементи допиту учасників цих слідчих дій - свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , та не є достатньою підставою для висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_8 у інкримінованих йому діях.

Інші аргументи касаційної скарги прокурора не спростовують висновки судів попередніх інстанцій про недоведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК.

За наслідками касаційної перевірки матеріалів кримінального провадження Суд встановив, що апеляційний суд в межах, установлених ст. 404 КПК, й у порядку, визначеному ст. 405 КПК, переглянув кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок місцевого суду, належним чином перевірив викладені у ній доводи, які є аналогічними доводам касаційної скарги сторони обвинувачення, і визнав їх необґрунтованими, навів належні й докладні мотиви своїх висновків, з чим погоджується і суд касаційної інстанції.

З огляду на викладене Верховний Суд вважає, що ухвала апеляційного суду є вмотивованою та відповідає вимогам статей 370, 419 КПК.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що подану прокурором касаційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 433, 436, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Ухвалу Київського апеляційного суду від 10 квітня 2025 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3