Єдиний унікальний номер: 343/24/26
Номер провадження: 1-кс/343/5/26
У Х В А Л А

про арешт майна

09 січня 2026 року м. Долина

Слідчий суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю власника майна ОСОБА_3 , розглянувши клопотання заступника начальника слідчого відділення відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського РВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Долинського відділу Калуської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000016 від 07.01.2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

заступник начальника слідчого відділення відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського РВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить з метою збереження речового доказу із забороною користування, відчуження та розпорядження накласти арешт на тимчасово вилучений 07.01.2026 автомобіль «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , перебуває у власності ОСОБА_3 .

Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні СВ ВП № 1 (м. Долина) Калуського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000016, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Установлено, що 07.01.2026 близько 13:40 год по вул. Д. Галицького у с-щі Вигода Калуського району Івано-Франківської області, що на 6 км автошляху Р-21 сполученням «Долина-Хуст», водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який переходив проїзну частину дороги поза межами пішохідного переходу справа на ліво відносно руху автомобіля. Унаслідок ДТП пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої мало- і велико- гомілкових кісток та був госпіталізований до КНП «Долинська БЛ».

07 січня 2026 року під час огляду місця події вилучено автомобіль «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , перебуває у власності ОСОБА_3 .

Вказаний транспортний засіб в рамках кримінального провадження визнано речовим доказом, оскільки є підстави вважати, що він зберіг на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та необхідний для проведення експертиз.

З метою повного та об`єктивного встановлення всіх фактичних обставин злочину, збереження речових доказів, а також проведення експертиз у ході розслідування виникла необхідність в накладені арешту на вказане вище майно.

Заступник начальника слідчого відділення відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського РВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, в поданому клопотанні просив розглянути його без участі слідчого.

Власник майна ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечив щодо задоволення клопотання про арешт належного йому транспортного засобу, розуміє що він є речовим доказом та має значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя встановив таке.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 даного Кодексу передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другоїст. 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Заступник начальника слідчого відділення довів, що зазначений у клопотанні транспортний засіб є речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000016 від 07.01.2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про що свідчить винесена ним постанова про визнання речовим доказом від 07.01.2026. Майно, на яке слід накласти арешт, має значення для забезпечення доказів даного кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено, крім того, слід зазначити, що арешт майна носить тимчасовий характер.

Окрім цього, заступник начальника слідчого відділення довів наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Виходячи з викладеного вище, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, оскільки арешт майна в даному випадку є необхідним для встановлення обставин у кримінальному провадженні, призначення та проведення відповідних експертиз, збереження речового доказу, позбавлення можливості його відчуження, запобігання його зникненню, втраті або пошкодженню чи настанню інших наслідків, що можуть перешкодити кримінальному провадженню, що достатньою мірою відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

клопотання заступника начальника слідчого відділення відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського РВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_4 задоволити.

Накласти арешт на тимчасово вилучений під час огляду місця події 07.01.2026 транспортний засіб - автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 .

Позбавити права на відчуження, розпорядження та/або користування арештованим майном осіб, які наділені правами на вищевказані дії.

Копію ухвали вручити власнику майна ОСОБА_3 , а також направити заступнику начальника слідчого відділення відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського РВП ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , на якого покласти контроль за виконанням даної ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1