ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/24066/17

Провадження № 11-кп/820/62/26

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Хмельницького апеляційного суду

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

з участю: прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

захисників - адвоката ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 червня 2017 року за № 0000114 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, та ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2025 року,-

в с т а н о в и л а :

Зміст оскарженого судового рішення і обставин, встановлених судом першої інстанції

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2025 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького, зареєстрованого та мешканця за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, який не працює, раніше не судимого,-

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, та призначено йому покарання у виді 9 (дев`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла. Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання. Зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення з 14.07.2017 року по 17.07.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838 -VIII від 26.11.2015 року. На підставі ст. 54 КК України позбавлено ОСОБА_8 спеціального звання - старший лейтенант поліції. До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний обвинуваченому, залишено попередній у вигляді застави. Заставу в сумі 400 000 (чотириста тисяч) гривень після набрання вироком законної сили ухвалено повернути заставодавцю - ОСОБА_13

ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Карпівці, Хмельницького району, Хмельницької області, зареєстрованого та мешканця за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, який не працює, має на утриманні неповнолітню дитину, розлученого, раніше не судимого,-

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст.ст. 69, 77 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без конфіскації майна; за ч. 3 ст. 307 КК України із застосуванням ст.ст. 69, 77 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) звільнено від відбування основного покарання з випробуванням і встановлено йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України. Застосовані постановою начальника СВ прокуратури Хмельницької області від 28.09.2017 року до обвинуваченого ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) та членів його сім`ї заходи безпеки скасовано.

Стягнуто з ОСОБА_8 та ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) на користь державного бюджету документально підтверджені витрати на залучення експертів по 1855 грн 50 коп з кожного.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.06.2017 року та 16.06.2017 року на майно, скасовано.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

Заходи безпеки, застосовані до одного із обвинувачених

Постановою прокурора від 09 грудня 2025 року скасовано постанову слідчого від 27 червня 2017 року про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_12 заходів безпеки у вигляді зміни анкетних даних на ОСОБА_11 . Тому, у тексті даного рішення зазначатиметься як справжнє прізвище - ОСОБА_12 , так і легендоване - ОСОБА_11 (особа, що конфіденційно співпрацювала із правоохоронними органами «легендована особа»).

Обставини, встановлені судом першої інстанції

За вироком суду, ОСОБА_8 , будучи службовою особою та згідно наказу ГУНП у Хмельницькій області № 284 о/с від 02.09.2016 року працюючи на посаді оперуповноваженого СКП Південно-Західного ВнП Хмельницького ВП ГУНП у Хмельницькій області, 21.04.2017 року в другій половині дня у м. Хмельницькому, достовірно знаючи про місцезнаходження викраденої психотропної речовини - амфетаміну, здійснюючи її зберігання в комірці камери схову автостанції № 2 ТОВ «Хмельницьктранс», що по вул. Шевченка, 66 у м. Хмельницькому, здійснив збут амфетаміну ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ).

Зокрема, ОСОБА_8 21.04.2017 року близько 16 год 47 хв, з метою збуту психотропної речовини - амфетаміну з відомого йому місця зберігання цієї речовини, під час телефонної розмови з ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), вказав останньому підійти в диспетчерську автостанції № 2 ТОВ «Хмельницьктранс», щоб одержати з комірки пакет із психотропною речовиною - амфетаміном.

Після цього, ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), виконуючи вказівки ОСОБА_8 , з метою придбання психотропної речовини, перебуваючи на автостанції № 2 ТОВ «Хмельницьктранс» та підійшовши до квиткового касира автостанції № 2 ОСОБА_14 , якій не було відомо, що саме зберігається у відповідній комірці, прослідував з останньою у центральний зал зазначеної автостанції, де після відчинення ОСОБА_14 за допомогою ключа дверцяти комірки, взяв з середини поліетиленовий пакет чорного кольору з логотипом «BOSS», всередині якого знаходились 3 поліетиленових пакети із порошкоподібною речовиною, білого та рожевого кольорів - амфетаміном, загальною масою 108,92 г, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін загальною масою - 57,9321 г, що відноситься до особливо великих розмірів.

Цього ж дня, одержавши зазначену психотропну речовину, ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), заніс її у салон автомобіля марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_15 , який не був обізнаний з протиправними діями ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), та перевіз її у кв. АДРЕСА_3 , де зберігав її з метою збуту, помістивши частину у морозильну камеру холодильника в кухні зазначеної квартири, а частину - в салон автомобіля марки «Рено Трафік», д.н.з. НОМЕР_2 , яким користувався, що фактично належить ОСОБА_16 , котрий не був обізнаний з протиправними діями ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 )

Отже, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив незаконне зберігання з метою збуту, незаконний збут психотропних речовин, предметом яких були психотропні речовини в особливо великих розмірах, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 307 КК України, а обвинувачений ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) - незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту психотропних речовин, предметом яких були психотропні речовини в особливо великих розмірах, тобто також кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 307 КК України.

Крім того, 13.06.2017 року близько 20 год 30 хв ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) у квартирі АДРЕСА_4 - за місцем проживання ОСОБА_17 під час зустрічі з останнім, умисно, незаконно повторно збув ОСОБА_17 психотропну речовину - амфетамін, масою 1 г, яка містилася в герметичному поліетиленовому пакетику, за 250 грн з умовою, що зазначені кошти ОСОБА_17 через декілька днів перерахує ОСОБА_11 на банківській картковий рахунок.

За цим епізодом обвинувачений ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) вчинив незаконний збут психотропних речовин, вчинений повторно, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погоджуючись з вироком суду в частині доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, він та його захисник - адвокат ОСОБА_9 подали апеляційні скарги, у яких просили вирок в частині засудження ОСОБА_8 скасувати, кримінальне провадження щодо нього за ч. 3 ст. 307 КК України закрити у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи та вичерпанням можливості їх отримати.

Вирок вважають незаконним через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Крім того, докази, якими суд обґрунтував вину ОСОБА_8 , є недопустимими, а кримінальне провадження розглянуте незаконним складом суду.

Зокрема, щодо невідповідності оскаржуваного вироку фактичним обставинам кримінального провадження сторона захисту зазначила наступне.

ОСОБА_8 не вчиняв і не міг вчинити інкриміноване кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 307 КПК України, оскільки він не був знайомий з ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) і заздалегідь не знав про домовленості останнього із його начальником - ОСОБА_18 .

Також, суд першої інстанції, в порушення вимог статті 337 КПК України, вийшов за межі пред`явленого особі обвинувачення, оскільки безпідставно встановив, що психотропна речовина, зберігання з метою збуту та збут якої ставиться у вину ОСОБА_8 , є викраденою. Таке твердження не доводиться жодними доказами.

Натомість, із дослідницької частини висновку експерта № 499 від 22 квітня 2017 року вбачається, що коробка, в яку слідчий ОСОБА_19 упакував амфетамін, вилучений 21 квітня 2017 року з автомобіля марки «Renault Kangoo», та який привіз ОСОБА_20 з метою збуту ОСОБА_11 , надійшла до експерта неушкодженою, що спростовує факт викрадення амфетаміну.

Допитані судом свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_19 не підтвердили, що з упакування, вилученого слідчим ОСОБА_19 на місці події, була викрадена частина психотропної речовини.

Отже, викрадення амфетаміну не підтверджене жодним доказом.

Не доведеною є і та обставина, що ОСОБА_8 достовірно знав про знаходження амфетаміну у камері схову автостанції № 2, що у місті Хмельницькому, і таким чином зберігав його, а потім збув ОСОБА_11 .

Не знайшов свого підтвердження і факт надання ОСОБА_8 вказівок по телефону ОСОБА_11 про місцезнаходження психотропної речовини.

Що ж стосується слідчих експериментів з підозрюваним ОСОБА_11 (т. 9, а. п. 10-22) та свідком ОСОБА_15 (т. 9, а. п. 23-28), проведених на автовокзалі № 2 ТОВ «Хмельницьктранс» у м. Хмельницькому (вул. Шевченка, 66), то з них не вбачається вчинення ОСОБА_8 інкримінованих йому діянь. Результати цих слідчих експериментів підтверджують лише те, що ОСОБА_11 міг вчиняти відповідні дії на місці їх проведення.

Захисник наголошує й на тому, що в ході допиту ОСОБА_11 стверджував, що на АС № 2 у м. Хмельницькому він отримував амфетамін за допомогою квитанції, яку йому надав саме ОСОБА_18 , а не ОСОБА_8 . Отже, на його думку, саме ОСОБА_18 причетний до даних злочинних дій, проте, він до кримінальної відповідальності не притягувався.

Крім того, зі змісту обвинувального акту та обставин, встановлених у суді, вбачається, що пакунки з амфетаміном могли бути поміщені до камери схову АС № 2 не раніше 14 год 05 хв і не пізніше 16 год 30 хв 21 квітня 2017 року, тобто у проміжок часу між закінченням огляду місця події та прибуттям ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) до автостанції № 2 м. Хмельницький.

Натомість, із копій чеків про надання послуг зі зберігання речей у камері схову АС № 2 м. Хмельницького вбачається, що останнє за часом приймання на зберігання речей до камер схову автостанції № 2 ТОВ «Хмельницьктранс» 21 квітня 2017 року було здійснене о 12 год 08 хв, тобто до початку огляду місця події та вилучення пакету з амфетаміном у ОСОБА_20 .

Отже, поміщення до камер схову амфетаміну, вилученого у ОСОБА_20 , виключається, як і вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому діяння.

Сторона захисту посилається і на те, що розмір (маса) психотропної речовини, зберігання і збут якої ставиться у вину ОСОБА_8 , зокрема, не менше, ніж 108,92 г, яка містить у своєму складі амфетамін, загальною масою 57,9321 г, жодним доказом не підтверджується.

Щодо допустимості доказів, захисник вважає, що дані протоколів за результатами проведення оперативно-розшукових заходів щодо ОСОБА_18 (т. 5, а. п. 2 - 67) (т. 5, а. п. 118 - 130) та ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) (т. 5, а. п. 68 - 84) (т. 5, а. п. 94 -116) є недопустимими доказами, оскільки отримані з порушенням вимог ст. 263 КПК України, ухвали слідчого судді про надання відповідних дозволів у матеріалах справи відсутні.

Посилається і на те, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_20 за ч. 3 ст. 307 КК України в період з 02 серпня по 29 вересня 2017 року розслідувалося як кримінальне провадження № 0002683, у якому проведення досудового розслідування було протиправним, оскільки обвинувальний акт у ньому був скерований до суду ще 12 червня 2017 року. Відповідно докази, які були зібрані як у цьому кримінальному провадженні, починаючи з 10 липня 2017 року і до 29 вересня 2017 року, так і в кримінальних провадженнях, виділених з нього в подальшому (тобто після 29 вересня і до 30 листопада 2017 року), є недопустимими, оскільки отримані поза межами процедури досудового розслідування, тобто шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Щодо незаконного складу суду, то адвокат ОСОБА_9 не погоджується з ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.10.2024 року про відмову в задоволенні його заяви про відвід колегії суддів у складі ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 .

Вважає, що вирок постановлений незаконним складом суду, оскільки вказані судді не мали права брати участь у розгляді цього кримінального провадження та зобов`язані були заявити самовідводи, з огляду на наступне.

Так, 13 грудня 2018 року колегією суддів Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у складі головуючого судді ОСОБА_24 та суддів ОСОБА_23 і ОСОБА_25 було розглянуто кримінальне провадження за № 0002683 щодо ОСОБА_20 (справа № 686/19079/17) з ухваленням обвинувального вироку. При цьому, до матеріалів кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) долучено копії матеріалів кримінального провадження щодо ОСОБА_20 , яким суд надав оцінку у вироку щодо ОСОБА_20 , що викликає сумніви в об`єктивності та неупередженості суддів ОСОБА_24 , ОСОБА_23 і ОСОБА_25 .

Захисник у своїй апеляційній скарзі вказує і на те, що суд допустив помилку при призначенні додаткового покарання у виді конфіскації майна.

ОСОБА_8 не ставиться у вину вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, з корисливих мотивів. А тому, застосування щодо нього додаткового покарання у виді конфіскації майна є неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 59 КК України).

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник - адвокат ОСОБА_9 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Захисник ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), адвокат ОСОБА_10 , поклався на розсуд суду.

Прокурор вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а вирок місцевого суду є законним та обґрунтованим.

Мотиви апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників провадження, провівши судове слідство, допитавши обвинуваченого ОСОБА_8 , свідків, прослухавши технічні записи судових засідань, на яких зафіксовані допити обвинуваченого ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) та свідка ОСОБА_20 , дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Отже, апеляційний суд переглядає вирок лише в частині доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Вимогами кримінального процесуального закону передбачено, що рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом й з точки зору його законності, обґрунтованості та вмотивованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону, фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження (п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України).

Судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду (п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України).

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положення ст. 17 КПК України регламентують, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обвинувальний вирок може бути ухвалений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року Європейський суд з прав людини вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п.150, п.253).

Органами обвинувачення ОСОБА_8 , поряд із обвинуваченням за ч. 3 ст. 307 КК України, ставилось у вину також вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України.

Однак, ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 березня 2023 року ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 191 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 191 КК України закрито (Т.2, а.к.п. 188).

Вказана ухвала учасниками провадження не оскаржується, тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряється.

Як вбачається із оскарженого вироку, місцевий суд засуджуючи ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 307 КК України, виходив з того, що докази, надані стороною обвинувачення, отримані у порядку, встановленому КПК України, є допустимими, належними та достатніми для прийняття відповідного процесуального рішення і поза розумним сумнівом доводять його винуватість у вчиненні інкримінованого діяння.

Однак, з таким висновком не погоджується колегія суддів, оскільки під час розгляду даного кримінального провадження місцевий суд не дотримався вимог процесуального закону та належним чином не дослідив кожен доказ з точки зору належності, допустимості, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. Також, місцевий суд не надав їм відповідної оцінки, не зробив аналізу, а лише обмежився їх перерахунком, що призвело до невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Обвинувачення, пред`явлене органом досудового розслідування ОСОБА_8

ОСОБА_8 ставиться у вину те, що він, будучи службовою особою та згідно наказу ГУНП у Хмельницькій області № 284 о/с від 02.09.2016 року працюючи на посаді оперуповноваженого СКП Південно-Західного ВнП Хмельницького ВП ГУНП у Хмельницькій області, 21.04.2017 року в другій половині дня у м. Хмельницькому, достовірно знаючи про місцезнаходження викраденої психотропної речовини - амфетаміну, здійснюючи її зберігання в комірці камери схову автостанції № 2 ТОВ «Хмельницьктранс», що по вул. Шевченка, 66 у м. Хмельницькому, здійснив збут амфетаміну ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ).

Зокрема, ОСОБА_8 21.04.2017 року, близько 16 год 47 хв, з метою збуту психотропної речовини - амфетаміну з відомого йому місця зберігання цієї речовини, під час телефонної розмови з ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), вказав останньому підійти в диспетчерську автостанції № 2 ТОВ «Хмельницьктранс», щоб одержати з комірки пакет із психотропною речовиною - амфетаміном.

Після цього, ОСОБА_11 виконуючи вказівки ОСОБА_8 , з метою придбання психотропної речовини, перебуваючи на автостанції № 2 ТОВ «Хмельницьктранс», підійшов до квиткового касира автостанції № 2 ОСОБА_14 , якій не було відомо, що саме зберігається у відповідній комірці, прослідував з останньою до центрального залу зазначеної автостанції. Після відчинення ОСОБА_14 дверцяти комірки за допомогою ключа, ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) одержав з середини комірки поліетиленовий пакет чорного кольору з логотипом «BOSS», у середині якого знаходились 3 поліетиленових пакети із порошкоподібною речовиною білого та рожевого кольорів - амфетаміном загальною масою 108, 92 г, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою - 57,9321 г, що відноситься до особливо великих розмірів.

Таким чином, органами досудового слідства ОСОБА_8 обвинувачується в незаконному зберіганні з метою збуту, незаконному збуті психотропних речовин, предметом яких були психотропні речовини в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Обставини, встановлені апеляційним судом

У судовому засіданні як місцевого суду, так і апеляційного суду, ОСОБА_8 свою причетність до інкримінованого правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, заперечив.

Показав, що у 2017 році працював у Південному-Західному ВнП Хмельницького ВП ГУНП у Хмельницькій області на посаді оперативного працівника. 21.04.2017 року його начальник ОСОБА_18 наказав їхати разом з іншими працівниками поліції до готелю «Поділля» у м. Хмельницький, оскільки була інформація про перебування там невідомої особи із наркотичними засобами. Також повідомив, що біля готелю знаходиться його інформатор, назвав прикмети.

Разом із працівником поліції ОСОБА_26 , приїхавши на місце, біля 12 години 21 хвилини виявили осіб, про яких вказав ОСОБА_18 . Вони рухались у напрямку кафе «Ізюм». Далі до кафе під`їхав автомобіль «Renault Kangoo», жовтого кольору. Вказані особи намагались сісти до даного автомобіля. Однак, за вказівкою ОСОБА_18 вони їх затримали і викликали слідчо-оперативну групу.

Під час огляду вказаного автомобіля на задньому правому килимку виявили термопакет, сріблястого кольору, розмір якого приблизно становив 30?30 см. Термопакет вилучили, помістили у картонну коробку та відправили на експертизу. Не зважували. Він особисто цей пакет до рук не брав, його вилучала інша особа. Поміщенням пакету до картонної коробки, яку відправили на експертизу, він також не займався. Тобто, жодних дій з пакетом, в якому у подальшому виявили амфетамін, він не вчиняв. Фактично він займався лише затриманням осіб, у яких цей пакет виявили.

Зокрема, він здійснював затримання та доставку до Південного-Західного відділення поліції ВнП Хмельницького ВП ГУНП у Хмельницькій області ОСОБА_20 , який під час руху автомобіля повідомив, що вилучений пакет йому не належить.

Що стосується обвинуваченого ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), який також перебував на місці події, зокрема намагався сісти до автомобіля, у якому виявили амфетамін, то раніше він з ним ніколи не бачився, знайомий з ним не був. Його затриманням він не займався, а залишився на місці події із іншими працівниками поліції.

Після доставки ОСОБА_20 до відділку поліції, по роботі ще їздив до прокуратури та на шиномонтаж.

Коли повернувся на робоче місце, до нього зателефонував ОСОБА_18 та попросив взяти слухавку від невідомого номера. Оскільки перед цим він пропустив дзвінки від невідомого, зателефонував на той номер. Невідома особа чоловічої статті повідомила, що ОСОБА_18 має передати йому грошові кошти. Про це він повідомив ОСОБА_18 та, виявивши у своєму телефоні знову такий же дзвінок, передав йому слухавку. Зміст їхньої розмови йому невідомий, однак він теж стосувався грошей.

Наступного дня, вранці, на робочій нараді дізнався, що у пакунку особи, яку він затримував ( ОСОБА_20 ), виявили амфетамін, вагою 1,5 кг.

Показав, що йому абсолютно нічого не відомо про амфетамін, який, за версією слідства, був у комірці автовокзалу № 2 м. Хмельницький. Жодних вказівок щодо місця знаходження психотропної речовини ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) не надавав. З даного питання з ним взагалі не спілкувався.

Такі показання ОСОБА_8 повністю узгоджуються в деталях між собою із показаннями свідків, допитаних апеляційним судом.

Так, у судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_18 показав, що в 2017 році працював начальником Південно-Західного ВнП Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області. Навесні 2017 року від особи, незаконну діяльність щодо наркотичних речовин якого він раніше документував, тобто від ОСОБА_12 ( ОСОБА_11 ), отримав інформацію про те, що до м. Хмельницького приїхав громадянин ( ОСОБА_20 ), який привіз велику партію наркотичних речовин. Про це він повідомив керівництво ГУНП у Хмельницькій області та разом із співробітниками поліції організував його затримання. 21.04.2017 року ОСОБА_20 затримали і вилучили пакет із порошкоподібною речовиною. Даний пакет не зважували, а одразу запакували до картонної коробки і відправили для проведення експертного дослідження. Того ж дня, під час перебування у службовому кабінеті, йому зателефонував ОСОБА_12 ( ОСОБА_11 ) та вимагав отримання винагороди за сприяння у затриманні ОСОБА_20 , яку він йому пообіцяв. З цією метою, оскільки постійно був зайнятий по роботі, надав ОСОБА_12 ( ОСОБА_11 ) номер телефону ОСОБА_8 та сказав з цього приводу телефонувати йому. Пам`ятає, що після наради з мобільного телефону ОСОБА_8 спілкувався із ОСОБА_12 щодо передачі обіцяної винагороди. Будь-яку свою причетність, як і причетність ОСОБА_8 до скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, заперечив.

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні апеляційного суду показав, що у 2017 році виїжджав на місце події на вул. І. Франка у м. Хмельницькому у складі слідчо-оперативної групи з приводу виявлення особи із наркотичними речовинами. Під час затримання ОСОБА_20 у салоні автомобіля марки «Renault Kangoo», жовтого кольору, виявили герметично закритий термопакет із порошкоподібною речовиною, загальною масою приблизно 1 кг. Точну масу не встановили, оскільки пакунок на місці події не зважували. Відразу цей термопакет помістили до картонної коробки, яку заклеїли скотчем, перев`язали ниткою, почепили бирку із печаткою і підписами та відправили для експертного дослідження. Ствердив, що пакунок із порошкоподібною речовиною не роз`єднували, усю виявлену речовину відправили на експертизу.

Свідок ОСОБА_22 , яка працювала діловодом в Південно-Західному ВнП Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій обл., у судовому засіданні апеляційного суду показала, що у 2017 році у канцелярію відділення поліції слідчий, разом із постановою про проведення експертизи, приніс коробку, яка направлялась на експертизу. Зареєструвавши постанову, оглянула коробку. Вона була належним чином запакована, перев`язана ниткою та скріплена биркою. Зауважень щодо цілісності та оформлення пакування не було. Жодних пошкоджень на ній також виявлено не було.

Показання обвинуваченого ОСОБА_8 щодо опису вилученого пакету із амфетаміном та пакування коробки, в яку його у подальшому помістили, повністю узгоджуються не лише із показаннями вищевказаних свідків, а й з даними висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 499 від 22.04.2017 року, з яких вбачається, що коробка із порошкоподібною речовиною надійшла на експертизу запакована і не ушкоджена.

Такі показання свідків жодним чином не підтверджують ні викрадення ОСОБА_8 з місця події частини вилученої у ОСОБА_20 психотропної речовини, ні його причетності до її викрадення, ні її зберігання та збут останнім, оскільки всю герметично запаковану у термопакет, виявлену на місці події речовину, без будь-яких пошкоджень було доставлено для проведення експертизи.

При цьому, докази на підтвердження того, що ОСОБА_8 зберігав та збув іншу речовину, ніж ту, яка була виявлена на місці події 21.04.2017 року, апеляційному суду також надані не були. Натомість, сторона обвинувачення, як вбачається із змісту та суті обвинувального акту, виходить саме з того, що ОСОБА_8 зберігав та збув ОСОБА_11 саме викрадену психотропну речовину.

Що стосується обвинуваченого ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), інтересів якого фактично апеляційна скарга ОСОБА_8 та його захисника не стосується, та в ній не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_11 , то апеляційний суд протягом всього часу розгляду справи вживав усіх передбачених КПК України заходів для його виклику та належного повідомлення про час та місце розгляду справи. Однак, зважаючи на перебування останнього у лавах Збройних Сил України у зв`язку із мобілізацією через повномасштабне вторгнення рф, це бажаного результату не дало.

Зокрема, із матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) надсилались судові повістки за місцем його реєстрації для виклику та допиту у судовому засіданні. Однак, він їх не отримував. Прокурор надав довідки № 912180 від 03.01.2025 року та № 1367 від 10.01.2025 року, з яких вбачається, що ОСОБА_12 з 20.12.2024 року призваний на військову службу по мобілізації та перебуває у лавах Збройних Сил України (Т.11, а.к.п. 21, 22). Отже, повторно допитати ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) апеляційному суду не вдалось з незалежних від суду причин.

Разом з тим, у матеріалах справи наявних технічний носій (диск) із записом, на якому зафіксовані його показання, надані безпосередньо суду першої інстанції з дотриманням процесуальних гарантій.

Такі показання були досліджені апеляційним судом шляхом прослуховування у судовому засіданні за участі захисника ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), адвоката ОСОБА_10 . Останній підтвердив, що ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) на даний час перебуває у Збройних Силах України. Прибути у судове засідання апеляційного суду або надати показання у режимі відеоконференції він немає фізичної можливості. Також, підтвердив, що саме такі показання, які були прослухані з технічного носія в повному об`ємі, в апеляційному суді, ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) надав суду. Тому, у даному випадку принцип безпосередності дослідження доказів, на думку колегії суддів, порушений не був.

Окрім того, положення ч. 4 ст. 95 КПК України не містять абсолютної заборони для суду апеляційної інстанції використовувати показання, які були безпосередньо отримані судом першої інстанції за участю сторін та підлягали технічній фіксації.

Верховний Суд у своїх постановах від 13.06.2024 у справі № 711/5088/19, 02.04.2024 року у справі № 759/19260/15-к, 21.02.2023 року у справі № 686/19496/16к, 08.12.2022 року у справі № 761/27324/18 вказав, що показання, надані безпосередньо суду першої інстанції та зафіксовані технічними засобами, можуть бути враховані апеляційним судом за умови, що допит особи не може бути проведений повторно з незалежних від суду причин, а процесуальні гарантії сторін при первісному допиті були дотримані.

Наведені правові позиції Верховного Суду свідчать про те, що апеляційний суд, враховуючи показання, отримані у суді першої інстанції та зафіксовані технічними засобами, діє у межах повноважень, визначених чинним кримінальним процесуальним законодавством, і не порушує принцип безпосередності дослідження доказів, якщо повторний допит цих осіб у суді апеляційної інстанції є об`єктивно неможливим.

Натомість, обвинувачений ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) у судовому засіданні показав, що у квітні 2017 року товариш на ім`я ОСОБА_27 запропонував придбати велику партію амфетаміну, на що він погодився. З цією метою, ОСОБА_27 продиктував йому мобільний номер телефону ОСОБА_20 , з яким він у подальшому про все домовлявся. Згодом, зателефонував начальник Південно-Західного ВнП Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_18 , який попросив допомогти по роботі, а саме: бути його агентом, на що він погодився.

Через деякий час повідомив ОСОБА_18 , що йому пропонують придбати велику партію амфетаміну. ОСОБА_18 вказав, про необхідність отримання від ОСОБА_20 амфетаміну та передачі йому грошових коштів. На таку пропозицію погодився, оскільки потрібні були грошові кошти та бажав уникнути кримінальної відповідальності ( ОСОБА_18 раніше документував його незаконну діяльність щодо наркотичних засобів).

ОСОБА_18 наказав домовитись із ОСОБА_20 про зустріч щодо передачі амфетаміну у м. Хмельницькому у готелі «Поділля». Зустрівшись у вказаному місці, ОСОБА_20 передав йому ключ від камери схову супермаркету «Сільпо», в якій знаходився амфетамін. Він, у свою чергу, передав ОСОБА_20 грошові кошти. Забравши пакет із камери схову, вони разом пішли до кафе «Ізюм».

Перебуваючи на вулиці біля кафе, йому зателефонував ОСОБА_18 , якому він розповів про їх місцезнаходження. Далі ОСОБА_18 надіслав смс-повідомлення, в якому наказав віддати пакет ОСОБА_20 та не тримати у своїх руках. Після цього, пішов у кафе, забрав пакет, викликав службу таксі і вони разом із ОСОБА_20 сіли до автомобіля таксі. Щойно водій розпочав рух, транспортний засіб зупинили працівники поліції та поклали їх на тротуар. Пакет із амфетаміном виявили біля пасажирського сидіння. ОСОБА_20 допитували, його не чіпали, хоча пакет був біля нього.

Через деякий час його відвезли до приміщення Південно-Західного відділу поліції. Згодом, прийшов ОСОБА_18 та забрав його в інший кабінет, де він надав показання про те, що на місці події опинився випадково. На його зауваження про те, що вони так не домовлялись, ОСОБА_18 відповів, що це дуже резонансна справа.

Далі ОСОБА_18 «зв`язав» його по телефону із ОСОБА_8 і наказав їхати до автовокзалу № 2 м. Хмельницький, пояснивши, що там знаходиться будка, в якій міститься амфетамін, загальною масою 1,5 кг.

Приїхавши на вокзал, зателефонував ОСОБА_18 та повідомив, що не може знайти будку. На це він продиктував номер мобільного телефону ОСОБА_8 . Однак, останній слухавку не брав. Перед цим, тобто раніше, номера телефону ОСОБА_8 ніколи не мав. У подальшому, розмовляючи по телефону із ОСОБА_8 , зайшов до приміщення автовокзалу № 2 м. Хмельницького, підійшов до диспетчерки і надав їй квитанцію від камери схову. Вона відкрила комірку камери схову та дістала пакет із написом «BOSS». Забравши пакет, поїхав додому. У пакеті було 3 згортки амфетаміну. Ввечері разом із ОСОБА_18 та його товаришами у кафе «обмили» цю справу.

Такі показання обвинуваченого ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) щодо обставин спілкування та змісту розмови із ОСОБА_8 в колегії суддів викликають обґрунтований сумнів з огляду на те, що вони не підтверджуються жодним дослідженим у судовому засіданні апеляційного суду об`єктивним доказом та суперечать показанням допитаних апеляційним судом свідка ОСОБА_18 та обвинуваченого ОСОБА_8 .

Так, останні показали, що обвинувачений ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), дійсно, спілкувався по телефону, належному ОСОБА_8 , але він розмовляв виключно із ОСОБА_18 з приводу отримання винагороди за допомогу у затриманні ОСОБА_20 з амфетаміном, а не з ОСОБА_8 .

При цьому, із тих же показань ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) вбачається, що він раніше ніколи не був знайомий із ОСОБА_8 , його номера телефону не знав.

Вказане свідчить про відсутність між ними будь-яких зв`язків та попередніх домовленостей, в тому числі і щодо зберігання та збуту психотропних речовин.

Натомість, ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) підтвердив, що до означеної події був знайомий із начальником Південно-Західного ВнП Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_18 , оскільки був його агентом та він раніше документував його незаконну діяльність щодо наркотичних речовин. Він допомагав ОСОБА_18 у затриманні ОСОБА_20 із амфетаміном. Завдяки такій співпраці надіявся на те, що ОСОБА_18 допоможе йому уникнути кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, а у разі притягнення до такої відповідальності - на пом`якшення покарання.

З урахуванням вказаного, апеляційний суд не може взяти до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) на підтвердження винуватості ОСОБА_8 у зберіганні та збуті йому психотропної речовини, оскільки вони, окрім того, що не узгоджуються із іншими дослідженими апеляційним судом доказами, суперечать частково самим же показанням ОСОБА_11 , та ще й надані упереджено, з метою уникнення ОСОБА_11 суворої відповідальності за скоєне.

Що стосується показань свідка ОСОБА_20 , то в апеляційному суді не вдалось його допитати безпосередньо, оскільки 17.05.2021 року він покинув територію України та перебуває за кордоном, що підтверджується даними довідки Державної прикордонної служби України, наявної у матеріалах кримінального провадження (Т.11, а.к.п. 19, 20).

Разом з тим, його показання, які записані на технічний носій, були прослухані у судовому засіданні апеляційного суду.

Так, у суді першої інстанції ОСОБА_20 показав, що йому запропонували доставити до м. Тернопіль амфетамін, вагою 3 кг, і зустрітися з ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ). Однак, останній не зміг приїхати до м. Тернополя, тому вони домовились про зустріч у місті Хмельницькому. До м. Хмельницького він привіз психотропну речовину, загальною масою 3 кг, яка була розфасована на 6 згортків, кожен з яких запакований окремо та обтягнутий плівкою. Усі вони були разом завернуті у плівку і поміщені до пакету «BMW» і ще в один пакет. Цей пакет був поміщений у термопакет, а термопакет - у пакет «Сільпо». Даний пакунок із психотропною речовиною він помістив у камері схову магазину «Сільпо» у м. Хмельницький.

Зустрівшись з ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) у холі готелю «Поділля», біля магазину «Сільпо», дав йому ключі від камери схову, де знаходився амфетамін, і вони разом зайшли у приміщення даного магазину. ОСОБА_11 дістав пакет з камери зберігання і за його ініціативою вони разом пішли до кафе «Ізюм». Згодом викликали таксі та сіли до автомобіля. ОСОБА_11 з пакетом, в якому знаходилась психотропна речовина, сів попереду, на пасажирське сидіння, а він - позаду. З того часу як забрали пакет з камери схову і до того як його поклали до автомобіля, він постійно знаходився у ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 )

Розпочавши рух, транспортний засіб «таксі» зупинили працівники поліції, серед яких був ОСОБА_8 . Їх затримали, на руки надягнули кайданки. Однак, ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) відпустили одразу, він мирно розмовляв із працівниками поліції. На момент затримання пакет із амфетаміном був у ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) В ході затримання його переклали на заднє сидіння автомобіля.

Під час огляду автомобіля вилучили пакет із даною речовиною, його не розпаковували, а одразу помістили до картонної коробки, яку заклеїли скотчем, опечатали і повезли на експертизу. На запитання працівників поліції щодо вмісту пакету, заперечував належність такого саме йому. Згодом, після затримання, на автомобілі, в якому перебував ОСОБА_8 , його повезли до Південно-Західного відділку поліції. Під час руху ОСОБА_8 повідомив, що загальна вага амфетаміну, який у нього вилучили, становить 3 кг.

Отже, із показань ОСОБА_20 вбачається, що він збув ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) 3 кг амфетаміну. Вважає, що 1,5 кг даної психотропної речовини викрали працівники поліції.

Однак, такі показання свідка ОСОБА_20 щодо об`єму збутої ОСОБА_11 психотропної речовини апеляційний суд до уваги не бере, оскільки вони не підтверджуються жодними об`єктивними доказами та суперечать матеріалам справи та окрім того, не підтверджують винуватості ОСОБА_8 ні у викраденні амфетаміну з місця події 21.04.2017 року, ні у його обізнаності про знаходження психотропної речовини у комірці на автовокзалі, ні у її зберіганні, ні у збуті ОСОБА_11 .

Зокрема, із вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.12.2018 року щодо ОСОБА_20 вбачається, що він придбав та привіз до м. Хмельницького порошкоподібну речовину, яка містить у своєму складі амфетамін, загальною масою 1534,31 г (Т.10, а.к.п. 40-43).

Крім того, ОСОБА_20 у суді першої інстанції показав, що пакет із психотропною речовиною з моменту його затримання працівниками поліції і до того як його запакували до картонної коробки, постійно був у полі його зору, ніхто і нічого звідти не діставав і дістати не міг, оскільки він був герметично та щільно обмотаний плівкою.

Такі його показання узгоджуються як з даними опису пакування вищевказаної порошкоподібноі речовини, зазначеної у висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 499 від 22.04.2017 року, який є допустимим доказом, так і з показаннями експерта ОСОБА_21 , наданими апеляційному суду, який виконував дану експертизу, так і з показаннями інших свідків, допитаних апеляційним судом, зокрема ОСОБА_19 та ОСОБА_22 .

Крім того, із відеозапису слідчої дії та фотозображень вбачається, що візуально об`єм термопакета, який вилучався в ході огляду автомобіля «Renault Kangoo» 21.04.2017 року відповідає об`єму, який направлявся на експертизу.

Також апеляційним судом встановлено, що 21 квітня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) внесені відомості за № 0002683 про вчинення ОСОБА_20 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за фактом виявлення та вилучення у нього 21 квітня 2017 року невідомої речовини в особливо великих розмірах, яку він зберігав з метою збуту (Т.1, а.к.п. 208, 257).

13 червня 2017 року обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні був направлений до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області. Однак, 16 червня 2017 року він був повернутий прокурору (Т.10, а.к.п. 73, 74).

20 липня 2017 року заступником прокурора Хмельницької області ОСОБА_28 винесено постанову про продовження строку досудового розслідування, якою строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002683 продовжено до чотирьох місяців, а саме: до 18 вересня 2017 року.

Разом з тим, 24 травня 2017 року було розпочате досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні № 0000110 за ч. 2 ст. 307 КК України за фактом придбання та зберігання з метою збуту ОСОБА_12 психотропної речовини за попередньою змовою зі співробітниками ГУНП в Хмельницькій області та іншими невстановленими особами.

1 червня 2017 року слідчими слідчого відділу прокуратури Хмельницької області були внесені відомості за № 0000114 до ЄРДР за фактом перевищення повноважень працівниками Хмельницького ВП ГУНП в області під час затримання ОСОБА_20 за ч. 2 ст. 365 КК України, в ході розслідування якого встановлено, що ОСОБА_8 21.04.2017 року заволодів особистими коштами затриманого, з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 191 КК України (Т.2, а.к.п. 58-60).

14 червня 2017 року до ЄРДР внесені відомості за № 0000126 за ч. 2 ст. 305 КК України щодо ОСОБА_12 (Т.1, а.к.п. 229).

15 червня 2017 року до ЄРДР внесені відомості за № 0000127 за ч. 3 ст. 307 КК України щодо ОСОБА_12 (Т.1, а.к.п. 238).

16 червня 2017 року кримінальне провадження № 0000110 було об`єднане з кримінальними провадженнями № 0000126 (за ч. 2 ст. 305 КК України) та № 0000127 щодо ОСОБА_12 за ч. 3 ст. 307 КК України під єдиним № 0000110 (Т.1, а.к.п.235, 236, 240, 241).

14 липня 2017 року слідчими прокуратури Хмельницької області було розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000153 за ч. 3 ст. 307 КК України за фактом зберігання ОСОБА_8 з метою збуту ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) психотропної речовини в особливо великих розмірах, яке цього ж дня було об`єднане з кримінальним провадженням за № 0000110 під єдиним № 0000110 (Т.1, а.к.п. 243, 247, 248).

02 серпня 2017 року постановою прокурора матеріали кримінального провадження № 0000110 об`єднано з кримінальним провадженням № 0002683 під єдиним № 0002683 (Т.1, а.к.п. 258, 259).

09 серпня 2017 року у об`єднаному кримінальному провадженні № 0002683 постановою прокурора строк досудового розслідування продовжено до п`яти місяців та проведено додаткове досудове розслідування, у тому числі збирання доказів (т,1, а.к.п. 280-287).

У подальшому, 29 вересня 2017 року з кримінального провадження № 0002683 матеріали за ч. 3 ст. 307 КК України щодо ОСОБА_8 були виділені в окреме провадження № 0000213, а матеріали за ч. 3 ст. 307 КК України щодо ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) - в окреме провадження № 0000214, які, у свою чергу, 02 жовтня 2017 року, були об`єднані в одне провадження під єдиним № 0000213 (Т.2, а.к.п. 1-4, 44-51, 54, 55).

Цього ж дня, 2 жовтня 2017 року матеріали кримінального провадження № 0000213 об`єднано з кримінальним провадженням № 0000114 під єдиним № 0000114 (Т. 2, а.к.п. 56, 57).

5 жовтня 2017 року у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000213 постановою прокурора строк досудового розслідування продовжено до шести місяців (Т.2, а.к.п. 15-18).

20 листопада 2017 року матеріали кримінального провадження № 0000213 об`єднано з кримінальним провадженням № 0000114 під єдиним № 0000114 (Т. 2, а.к.п. 56, 57).

30 листопада 2017 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 був підписаний прокурором, а 1 грудня 2017 року - направлений до суду для розгляду по суті (Т.1., а.к.п. 2-14).

Отже, отримання об`єктивних доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_8 органом досудового розслідування відбулось у межах різних кримінальних проваджень.

Докази, на які посилається сторона обвинувачення

На підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, сторона обвинувачення посилається на ряд об`єктивних доказів, які були досліджені безпосередньо у судовому засіданні апеляційного суду, зокрема, докази, здобуті у межах кримінальних проваджень № 0002683 (до направлення обвинувального акту до суду та після його повернення прокурору), № 0000110, № 0000213 (які були виділені із об`єднаного кримінального провадження № 0002683), а також здобуті в результаті оперативно-розшукових заходів.

Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_8 надані наступні докази, здобуті у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 квітня 2017 року за № 0002683 за ч. 3 ст. 307 КК України до направлення обвинувального акту щодо ОСОБА_20 до суду (тобто до 12 червня 2017 року):

-протокол огляду автомобіля марки «Renault Kangoo», жовтого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , від 21.04.2017 року з додатками та відеозаписом слідчої дії (Т. 2, а.п. 69-76);

-висновок судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 499 від 22.04.2017 року у кримінальному провадженні № 0002683 порошкоподібної речовини, яка була вилучена під час огляду автомобіля «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_3 , в ОСОБА_20 (Т. 9, а. п. 136-140);

-протокол огляду прозорого поліетиленового пакета із картонною коробкою, в якій знаходились пакети із порошкоподібною речовиною білого та рожевого кольорів з додатками від 28.04.2017 року (Т. 2, а.п. 91-97);

-протокол огляду приміщення супермаркету «Сільпо» по вул. Шевченка, 34 в м. Хмельницький з фототаблицями від 29.05.2017 року (Т. 2, а.п. 110-111);

-протоколи огляду відеокамер спостереження, розташованої над входом біля готелю «Поділля» по вул. Шевченка, 34 в м. Хмельницький від 16.05.2017 року (Т. 3, а.п. 17 - 19).

Також надані такі докази на підтвердження винуватості ОСОБА_8 , зібрані у цьому ж кримінальному провадженні після повернення обвинувального акта щодо ОСОБА_20 прокурору (після 16 червня 2017 року):

-протокол огляду (речей) від 07 серпня 2017 року з додатками у кримінальному провадженні № 0002683, де об`єктом огляду є пакет із написом «Об`єкти дослідження відповідно до висновку експерта № 499, речі, вилучені в ході огляду місця події від 21.04.2017 року», а саме: картонна коробка, в середині якої містились три поліетиленові пакети з порошкоподібною речовиною білого та біло-рожевого кольорів у формі грудочок - амфетамін (т. 4, а. п. 76 - 80);

-протокол огляду речей від 07 серпня 2017 року з додатками у кримінальному провадженні № 0002683, де об`єктом огляду є паперовий згорток із речовиною рослинного походження зеленого кольору (Т. 4, а. п. 83 - 85);

-протокол огляду речей від 17 серпня 2017 року з додатками у кримінальному провадженні № 0002683 (картонної коробки з вмістом) (Т. 4, а. п. 95 - 113);

-протокол огляду речей від 17 серпня 2017 року з додатками у кримінальному провадженні № 0002683 (картонної коробки) (Т. 4, а. п. 114-132);

-протокол огляду речей та документів від 18 серпня 2017 року у кримінальному провадженні № 0002683 (запис розмови між ОСОБА_20 та особою на ім`я ОСОБА_27 про гроші і викрадення 1,5 кг амфетаміну) (Т. 4, а. п. 133 - 135);

-протокол огляду речей від 19 серпня 2017 року з додатками у кримінальному провадженні № 0002683 з фототаблицями та схемою (картонна коробка) (Т. 4, а.п. 137-150, 152-153);

-протокол огляду речей від 30 серпня 2017 року з додатками у кримінальному провадженні № 0002683 (огляд речей, вилучених в ході огляду 21.04.2017 року в автомобілі «Рено Кенго», д.н.з. НОМЕР_3 ) (т. 4, а.п. 157 - 162, 164);

-протокол огляду речей від 01 вересня 2017 року з додатками у кримінальному провадженні № 0002683 (т. 4, а. п. 165 - 167);

-протокол огляду речей та документів від 07 вересня 2017 року з додатками у кримінальному провадженні № 0002683 (коробка) (т. 4, а.п. 171 - 185);

- протокол огляду від 29 серпня 2017 року з додатками у кримінальному провадженні № 0002683 (автостанція, комірка) (т.4, а. п.186-201);

-протокол тимчасового доступу до телефонних дзвінків ОСОБА_11 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 , ОСОБА_8 та інших від 21 серпня 2017 року (Т. 4, а.п. 264-265);

-оптичний диск з телефонними з`єднаннями (т. 4, а. п. 267);

-протокол огляду документів - компакт-диску із записами телефонних з`єднань абонентів ПрАТ «Київстар» від 13 вересня 2017 року з додатками у кримінальному провадженні № 0002683, з яких вбачається, що з 13.04.2017 року по 21.04.2017 року відбувались телефонні з`єднання між ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) та ОСОБА_20 (т. 4, а. п. 268-275);

-протокол огляду документів - компакт-диску із записами телефонних з`єднань абонентів ПрАТ «Київстар» від 16 вересня 2017 року у кримінальному провадженні № 0002683, з яких вбачається, що з 10.04.2017 року по 21.04.2017 року відбувались телефонні з`єднання між ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) та ОСОБА_18 (т. 4, а. п. 276 - 289);

-протокол огляду документів - компакт-диску із записами телефонних з`єднань абонентів ПрАТ «Київстар» від 12 жовтня 2017 року з додатками у кримінальному провадженні № 0002683 (т. 4, а. п. 290-292);

-протокол огляду речей від 19 вересня 2017 року, вилучених під час обшуку у квартирі по АДРЕСА_5 з фототаблицями (105 купюр, схожі на долари США по 100 доларів США) (Т. 3, а.п. 87-91);

-протокол проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_15 від 23 серпня 2017 року з додатками у кримінальному провадженні № 0002683 (т. 9, а. п. 27 - 33);

-висновок експерта № 19/11-2/251-СЕ/17 від 30 серпня 2017 року за результатами судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, у кримінальному провадженні № 0002683 (т. 9, а. п. 168 - 176).

Також на підтвердження вини ОСОБА_8 надані такі докази, які зібрані у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 травня 2017 року за № 0000110 за ч. 2 ст. 307 КК України:

-протоколи про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 08.06.2017 року та від 13.06.2017 року щодо ОСОБА_12 з відеозаписами (Т. 5, а.с. 136-176);

-протокол про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 13.06.2017 року щодо ОСОБА_29 з відеозаписом (Т. 5, а.с. 177-199);

-протокол обшуку квартири по АДРЕСА_5 , за місцем проживання ОСОБА_12 , від 14.06.2017 року (Т. 3, а.п. 52-55);

-протокол огляду речей (телефону «Самсунг») від 05.07.2017 року, вилучених під час обшуку, проведеного 14.06.2017 року у квартирі за адресою АДРЕСА_5 з фототаблицями (Т. 3, а.п. 68-84);

-протокол обшуку автомобіля марки «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_4 , від 14.06.2017 р. (Т. 3, а.п. 119-127);

-протокол огляду речей, вилучених 14.06.2017 р. під час обшуку автомобіля марки «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_4 , від 05.07.2017 р. (Т. 3, а.п. 132-133);

-протокол обшуку квартири АДРЕСА_4 , за місцем проживання ОСОБА_17 , від 14.06.2017 року (Т. 3, а.п. 168-169);

-протокол обшуку гаражного боксу № НОМЕР_5 , розташованого у гаражному кооперативі за адресою: м. Хмельницький, вул. Степана Бандери, 82/3, а також розміщеного в ньому автомобіля марки «Mersedes Benz S320», д.н.з. НОМЕР_6 , від 14.06.2017 року (Т. 3, а.п. 149-156);

-протокол обшуку квартири АДРЕСА_6 , яка належить ОСОБА_30 , від 14.06.2017 року (а.п. 177-181);

-протоколи огляду речей і документів, вилучених під час обшуку по АДРЕСА_1 , з фототаблицями від 27 липня 2016 року (Т. 3, а.п. 186-215);

-протокол обшуку автомобіля марки «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_8 , від 14.06.2017 року (Т. 3, а.п. 224-227);

-протокол огляду від 14.06.2017 року гаражного приміщення АДРЕСА_7 , яким користується ОСОБА_8 (Т. 3, а.п. 230-231);

-протокол обшуку квартири АДРЕСА_8 , де проживає ОСОБА_18 від 14.06.2017 р. (Т. 4, а.п. 6-9);

-протокол обшуку автомобіля марки «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_8 , яким користується ОСОБА_18 , від 14.06.2017 року (Т. 4, а.п. 10-18);

-протокол огляду речей і документів з фототаблицями від 22.06.2017 року, відповідно до якого оглядались речі, вилучені 14.06.2017 року під час обшуку у службовому кабінеті начальника Південно-Західного ВП Хмельницького ВП ГУНП у Хмельницькій області ОСОБА_18 (Т. 4, а.п. 23-29);

-протокол огляду речей і документів з фототаблицями від 27.06.2017 року, відповідно до якого оглядались речі, вилучені 14.06.2017 року під час обушку у автомобілі марки «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_8 , яким користується ОСОБА_18 , та у його службовому кабінеті (Т. 4, а.п. 30-36);

-протокол обшуку автомобіля марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_9 , яким користується ОСОБА_15 , від 14.06.2017 року (Т. 4, а.п. 42-46);

-протокол огляду речей і документів від 05.07.2017 року відповідно до якого оглядався телефон, «Додж», вилучений 14.06.2017 року під час обушку у автомобілі марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_9 , яким користується ОСОБА_15 (Т. 4, а.п. 51);

-протокол обшуку квартири АДРЕСА_9 , за місцем проживання ОСОБА_15 , від 14.06.2017 року (Т. 4, а.п. 61-64);

-протокол огляду речей і документів, вилучених 14.06.2017 року під час обушку квартири АДРЕСА_9 , за місцем проживання ОСОБА_15 , від 15.06.2017 року (Т. 4, а.п. 69);

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 04 липня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000110 за участі ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) (Т. 9, а. п. 10-13);

-протокол проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) від 04.07.2017 року з додатками у кримінальному провадженні № 0000110 (Т. 9, а. п. 14-26);

-висновок експерта № 694 від 14.06.2017 року за результатами судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, від 14.06.2017 року у кримінальному провадженні № 0000110, - порошкоподібні речовини, які були вилучені 14.06.2017 року під час проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_3 , по місцю проживання ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) (Т. 9, а. п. 152-155);

-копії чеків на оплату послуг із зберігання речей у камері схову автовокзалу № 2 ТОВ «Хмельницьктранс» м. Хмельницький за 21 квітня 2017 року (Т. 10, а.п. 52-53).

Докази, зібрані у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 вересня 2017 року за № 0000213 за ч. 3 ст. 307 КК України, яке було виділене із об`єднаного кримінального провадження № 0002683:

-протокол огляду документів - компакт-диску із записами телефонних з`єднань абонентів ПрАТ «Київстар» від 9-10 жовтня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000213, з яких вбачається, що 21.04.2017 року відбувались телефонні з`єднання між ОСОБА_18 та ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), між ОСОБА_18 та ОСОБА_8 (Т. 4, а. п. 281 - 289);

-протокол огляду від 10 жовтня 2017 року з додатками у кримінальному провадженні № 0000213, де оглядався службовий кабінет слідчого ОСОБА_31 , однак нічого вилучено не було (Т. 4. а. п. 203 - 210);

-протокол огляду місця події від 10 жовтня 2017 року з додатками у кримінальному провадженні № 0000213 (службовий кабінет ГУНП ) (Т. 4, а. п. 211 -224);

-протокол огляду речей та документів від 06 листопада 2017 року з додатками у кримінальному провадженні № 0000213 (огляд кабінету) (Т. 4, а. п. 225 - 226);

-протокол огляду речей від 10-12 жовтня 2017 року з додатками у кримінальному провадженні № 0000213 (огляд камер відеоспостереження готелю «Поділля») (Т. 4, а. п. 227 - 249);

-протокол огляду речей (2 мобільні телефони «Nokia», паспорт ОСОБА_32 , записники) від 17.10.2017 року, вилучених під час обшуку, проведеного 14.06.2017 року у квартирі за адресою АДРЕСА_5 , з фототаблицями (Т. 3, а.п. 92-100).

Окрім того, на думку сторони обвинувачення, вина ОСОБА_8 також підтверджується наступними доказами, які отримані за результатами проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених Законом України «Про оперативно розшукову діяльність», які проводились щодо ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_33 , зокрема, даними:

-протоколу за результатами проведення оперативно-розшукового заходу «зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж» від 22 травня 2017 року щодо ОСОБА_18 (т. 5, а. п. 2 - 67);

-протоколу за результатами проведення оперативно-розшукового заходу «зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж» від 12 червня 2017 року щодо ОСОБА_18 (т. 5, а. п. 118 - 130);

-протоколу за результатами проведення оперативно-розшукового заходу «зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж» від 22 травня 2017 року щодо ОСОБА_12 (т. 5, а. п. 68 - 84);

-протоколу за результатами проведення оперативно-розшукового заходу «зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж» від 06 червня 2017 року щодо ОСОБА_12 (т. 5, а. п. 94 -116);

-протоколу за результатами проведення оперативно-розшукового заходу «зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж» від 03 травня 2017 року щодо ОСОБА_33 (Т. 5, а.п. 85 - 92).

Мотиви, з яких апеляційний суд визнає частину доказів сторони обвинувачення недопустимими

Аналізуючи докази, отримані у межах кримінальних проваджень № 0002683 та № 0000213, які були надані прокурором, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Статтею 2 КПК України передбачене право кожного учасника кримінального провадження на застосування до нього належної правової процедури.

Згідно зі статтею 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, що були отримані після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК визначено, що досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину (в редакції Закону 1950-VIII від 14.04.2017 року).

Виходячи із системного аналізу вимог п. 3 ч. 2 ст. 283, ст. 290 КПК (в редакції цього ж Закону) кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду.

Кримінальний процесуальний закон передбачає можливість продовження строків досудового розслідування, однак строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Така ж позиція відображена й у висновках об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 квітня 2024 року (провадження № 753/25892/21), у якій визначено, що повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору у зв`язку з тим, що вони не відповідають вимогам КПК (п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК), не передбачає поновлення закінченого досудового розслідування.

Тобто, повернення обвинувального акта прокурору не поновлює досудового розслідування та, за загальним правилом, не відновлює перебігу строку досудового розслідування.

Після повернення обвинувального акта прокурору сторона обвинувачення не повинна здійснювати нові слідчі (розшукові) дії або інші активні дії, пов`язані зі збиранням доказів. Таке повернення не виключає можливості вчинення стороною обвинувачення окремих процесуальних дій, які мають організаційний характер або є необхідними для забезпечення виконання ухвали суду й виправлення недоліків обвинувального акта, зокрема, заміну прокурора, якщо він звільнився, тощо.

Наведені вище висновки сформульовані також і в постановах Верховного Суду у складі Касаційного кримінального суду від 08 листопада 2022 року у справі № 636/336/21 та від 30 січня 2024 року у справі № 686/8506/14-к.

Якщо сторона обвинувачення після повернення обвинувального акта проводила слідчі (розшукові) дії, негласні слідчі (розшукові) дії та/або приймала процесуальні рішення, які не є необхідними для приведення цього акта чи клопотання у відповідність до вимог КПК і забезпечення виконання ухвали суду, то отримані у кримінальному провадженні за результатами здійснення таких дій докази повинні визнаватися недопустимими як такі, що отримані після закінчення досудового розслідування.

До такого ж висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 20 листопада 2024 року у справі № 686/5401/15-к (провадження № 51-4186км24).

Із матеріалів провадження вбачається, що 21 квітня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) внесені відомості за № 0002683 про вчинення ОСОБА_20 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за фактом виявлення та вилучення 21.04.2017 року у нього невідомої речовини в особливо великих розмірах, яку він зберігав з метою збуту. Досудове розслідування кримінального провадження здійснювалося на той час Хмельницьким відділом поліції ГУНП в Хмельницькій області.

22 квітня 2017 року ОСОБА_20 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України. Тому, строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні розпочався 22 квітня 2017 року та закінчився 22 червня 2017 року.

13 червня 2017 року обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні був направлений до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області для його розгляду по суті.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 червня 2017 року він був повернутий до Хмельницької місцевої прокуратури для приведення у відповідність вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України (Т.10, а.к.п. 73, 74).

Проте, всупереч вимогам кримінального процесуального закону, стороною обвинувачення, замість приведення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0002683 у відповідність до вимог ст. 291 КПК України, незважаючи на те, що строк досудового розслідування 22 червня 2017 року закінчився, було проведено додаткове розслідування цього кримінального провадження із вчиненням, серед інших, наступних процесуальних дій поза межами досудового розслідування, яке закінчилось направленням обвинувального акту до суду.

Так, 10 липня 2017 року прокурором Хмельницької області ОСОБА_34 винесено постанову, якою здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002683 доручено слідчому відділу прокуратури Хмельницької області (т. 1, а. п. 253 - 254).

13 липня 2017 року заступником прокурора Хмельницької області ОСОБА_28 винесено постанову про призначення прокурора (фактично групи прокурорів) у кримінальному провадженні № 0002683 (т. 1, а. п. 255 - 256).

20 липня 2017 року заступником прокурора Хмельницької області ОСОБА_28 винесено постанову про продовження строку досудового розслідування, якою строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002683 продовжено до чотирьох місяців, а саме: до 18 вересня 2017 року (т. 1, а. п. 269-272).

Тобто, строк досудового розслідування продовжено у кримінальному провадженні, де воно було закінчене, оскільки обвинувальний акт був скерований до суду для його розгляду по суті. Тому, будь-які слідчі дії у такому кримінальному провадженні проводитись не могли.

Разом з тим, 24 травня 2017 року слідчими прокуратури Хмельницької області було розпочате досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні № 0000110 за ч. 2 ст. 307 КК України за фактом придбання та зберігання з метою збуту ОСОБА_12 психотропної речовини за попередньою змовою зі співробітниками ГУНП в Хмельницькій області та іншими невстановленими особами (Т.1, а.к.п. 198).

16 червня 2017 року кримінальне провадження № 0000110 було об`єднане з кримінальними провадженнями № 0000126 за ч. 2 ст. 305 КК України та № 0000127 щодо ОСОБА_12 за ч. 3 ст. 307 КК України під єдиним № 0000110.

14 липня 2017 року слідчими прокуратури Хмельницької області було розпочате досудове розслідування кримінального провадження № 0000153 за ч. 3 ст. 307 КК України за фактом зберігання ОСОБА_8 з метою збуту ОСОБА_11 психотропної речовини в особливо великих розмірах, яке цього ж дня було об`єднане з кримінальним провадженням за № 0000110 під єдиним № 0000110.

02 серпня 2017 року заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури ОСОБА_5 винесено постанову, якою матеріали кримінального провадження № 0000110 об`єднано з кримінальним провадженням № 0002683 під єдиним № 0002683 (Т. 1, а. п. 258 - 259), що вбачається і з відповідного витягу з ЄРДР (Т. 1, а. п. 260 - 263).

Отже, кримінальне провадження № 0000110 щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_8 об`єднано із кримінальним провадженням № 0002683 щодо ОСОБА_20 , у якому на час їх об`єднання вже закінчились строки досудового розслідування та у якому фактично здійснювалося додаткове розслідування.

09 серпня 2017 року у кримінальному провадженні № 0002683 постановою заступника прокурора Хмельницької області ОСОБА_28 строк досудового розслідування продовжено до п`яти місяців та проведено додаткове досудове розслідування, у тому числі збирання доказів, у об`єднаному кримінальному провадженні (Т. 1, а.п. 280-287).

У подальшому 29 вересня 2017 року з кримінального провадження № 0002683 матеріали за ч. 3 ст. 307 КК України щодо ОСОБА_8 були виділені в окреме провадження № 0000213 (Т. 2, а.п. 1-4), а матеріали за ч. 3 ст. 307 КК України щодо ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) - в окреме провадження № 0000214 (Т. 2, а.п. 44-51), які, у свою чергу, 02 жовтня 2017 року, були об`єднані в одне провадження під єдиним № 0000213, а 20 листопада 2017 року останнє об`єднано із кримінальним провадженням № 0000114 (Т. 2, а. п. 54-55).

Отже, із матеріалів провадження вбачається, що прокурор, порушуючи приписи процесуального закону, після повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0002683 щодо ОСОБА_20 для усунення його недоліків, поза межами строку досудового розслідування відновив досудове розслідування, здійснив об`єднання кримінальних проваджень № 0002683 із № 0000110 щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , продовжив строки досудового розслідування, проведення слідчих дій, а фактично здійснив додаткове розслідування.

З урахуванням вищенаведеного, всі вищевказані докази, які були зібрані як у цьому кримінальному провадженні № 0002683, починаючи з 13 червня 2017 року, тобто після направлення обвинувального акту до суду та фактичного закінчення досудового розслідування, так і в кримінальному провадженні № 0000213, яке у подальшому було виділене з нього, є недопустимими, оскільки отримані поза межами процедури досудового розслідування (після його закінчення), тобто шляхом реалізації органами досудового розслідування та прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Місцевий суд, у свою чергу, послався на докази, які були здобуті після повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0002683 прокурору та після закінчення досудового розслідування, доводи сторони захисту про недопустимість додатково отриманих доказів не перевірив.

З цих же підстав, окрім вищевказаних доказів, зібраних, починаючи з 13 червня 2017 року, апеляційний суд визнає недопустимим висновок № 19/11-2/251-СЕ/17 від 30 серпня 2017 року судової експертизи ідентичності амфетаміну, вилученого у ОСОБА_20 під час огляду автомобіля, та амфетаміну, вилученого під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), оскільки таке дослідження проводилось у кримінальному провадженні № 0002683, де обвинувальний акт був скерований до суду для його розгляду по суті, а в подальшому повернений прокурору для його виправлення, а не для проведення додаткового розслідування (Т. 9, а.п. 167).

Надаючи оцінку доказам, отриманим за результатами проведення оперативно-розшукових заходів «зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж», які проводились щодо ОСОБА_18 , ОСОБА_12 та ОСОБА_33 у межах оперативно-розшукових справ, що були надані прокурором на підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, апеляційний суд виходить з наступного.

Так, прокурором, окрім інших доказів, були надані:

- протокол за результатами проведення оперативно-розшукового заходу «зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж» від 22 травня 2017 року щодо ОСОБА_18 та додаток до нього - оптичний диск з текстовими та звуковими файлами (Т. 5, а. п. 2 - 67);

- протокол за результатами проведення оперативно-розшукового заходу «зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж» від 22 травня 2017 року щодо ОСОБА_12 та додаток до нього - оптичний диск з текстовими та звуковими файлами (Т. 5, а. п. 68 - 84);

- протокол за результатами проведення оперативно-розшукового заходу «зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж» від 03 травня 2017 року щодо ОСОБА_33 та додаток до нього - оптичний диск з текстовими та звуковими файлами (Т. 5, а. п. 85 - 92);

- протокол за результатами проведення оперативно-розшукового заходу «зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж» від 06 червня 2017 року щодо ОСОБА_12 та додаток до нього - оптичний диск з текстовими та звуковими файлами (Т. 5. а. п. 94 - 116);

- протокол за результатами проведення оперативно-розшукового заходу «зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж» від 12 червня 2017 року щодо ОСОБА_18 та додаток до нього - оптичний диск з текстовими та звуковими файлами (Т. 5, а. п. 118-130).

Частиною 1 ст. 263 КПК України та п. 9 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» визначено, що зняття інформації з електронних комунікаційних мереж є різновидом втручання у приватне спілкування особи та проводиться виключно на підставі ухвали слідчого судді.

Відповідно до ч. 2 ст. 290 КПК прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

Таким чином, законодавець встановив процедуру, яка забезпечує реалізацію права на справедливий суд у його процесуальному аспекті, тобто надає можливість сторонам майбутнього судового розгляду ознайомитися із доказами кожної із них і підготувати правову позицію, що буде ними обстоюватись у змагальній процедурі судового розгляду.

На необхідність дотримання законної процедури, принципу рівності сторін та права обвинуваченої особи на захист під час кримінального провадження неодноразово у своїх рішеннях наголошував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, суд зазначав, що кримінальне провадження, у тому числі складові такого провадження, які стосуються процедури, мають бути засновані на принципі змагальності, і має бути забезпечена процесуальна рівність сторін обвинувачення і захисту. Право на судовий розгляд за принципом змагальності означає, що сторонам обвинувачення і захисту має бути надана можливість ознайомитися із зауваженнями та доказами, наданими іншою стороною, і відповісти на них (справа «Джеват Сойсал проти Туреччини», заява № 17362/03, рішення від 23 вересня 2014 року, остаточне рішення від 23 грудня 2014 року); згідно з принципом рівності сторін змагального процесу як однієї зі складових розширеної концепції справедливого суду кожній стороні повинно бути надано розумну можливість представити свої аргументи на умовах, які не ставлять її у гірше становище порівняно з опонентом. Заявникові було важливо мати доступ до матеріалів своєї справи і отримати копію документів, які в ній містилися, для того щоб мати змогу оскаржити офіційний протокол стосовно його дій. Не маючи такого доступу, заявник не зміг підготувати адекватний захист і скористатися принципом рівності сторін змагального процесу всупереч вимогам п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини у поєднанні з п. 3 ст. 6 (справа «Фуше проти Франції», заява № 22209, рішення від 18 березня 1997 року); той факт, що заявникові та його захисникам не був наданий відповідний доступ до документів, призвів до посилення труднощів у підготовці його захисту (справа «Моісєєв проти Росії», заява № 62936/00, рішення від 09 жовтня 2008 року).

У своєму рішенні від 09 жовтня 2025 року у справі «Міщенко проти України» (заява № 10415/16) ЄСПЛ констатував порушення ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у зв`язку з тим, що втручання у приватне життя заявника не було санкціоноване належним і детальним судовим розглядом. При цьому, зазначив що «…з наявних у цій справі матеріалів вбачається, що судам, які розглядали кримінальне провадження щодо заявника, було відмовлено у доступі до відповідних ухвал про санкціонування проведення негласних слідчих дій лише на тій підставі, що вони були «засекречені». Суд також вважає правдоподібним твердження заявника про те, що він ніколи не бачив цих ухвал. Крім того, через ненадання Урядом копій відповідних ухвал Суду, він не має змоги встановити їхній зміст» (пункт 13 рішення).

За таких обставин Європейський суд дійшов висновку, що «… Уряд не продемонстрував, що заходи з проведення негласних слідчих дій щодо заявника були санкціоновані в результаті належного та детального судового розгляду, який, зокрема, був результатом встановлення балансу між відповідними конкуруючими інтересами, як того вимагає Конвенція та застосовне національне законодавство».

Згідно з ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Обов`язковим елементом порядку отримання доказів в результаті негласних слідчих (розшукових) дій є попередній дозвіл уповноважених суб`єктів (слідчого судді, прокурора, слідчого) на їх проведення. Сторона захисту вправі мати інформацію про всі елементи процесуального порядку отримання стороною обвинувачення доказів, які остання має намір використати проти неї в суді. Інакше від самого початку судового розгляду сторона захисту перебуватиме зі стороною обвинувачення в нерівних умовах. Відсутність у сторони захисту процесуальних документів, які стали правовою підставою для проведення НСРД, позбавляє її можливості поставити перед судом питання про недопустимість доказів, а суд вирішити це питання.

Враховуючи, що негласні слідчі (розшукові) дії під час досудового розслідування проводяться за ініціативою сторони обвинувачення, тому прокурор зобов`язаний надати стороні захисту результати цієї слідчої дії, а також інформацію про всі елементи процесуального порядку отримання стороною обвинувачення доказів.

Що стосується процесуальних документів, які мають гриф секретності, то за змістом статей 85, 92, 290 КПК прокурор зобов`язаний під час досудового розслідування заздалегідь ініціювати процедуру їх розсекречення одночасно з результатами негласних слідчих (розшукових) дій і забезпечити відкриття цих документів на етапі закінчення досудового розслідування.

Верховний Суд у складі Великої Палати у своїй постанові від 16 січня 2019 року у справі № 751/7557/15-к вказав, що для доведення допустимості результатів негласних слідчих (розшукових) дій мають бути відкриті не тільки результати цих дій, а й документи, які стали правовою підставою їх проведення (клопотання слідчого, прокурора, їх постанови, доручення, ухвала слідчого судді), оскільки змістом цих документів сторони можуть перевірити дотримання вимог кримінального процесуального закону стосовно негласних слідчих (розшукових) дій.

Документи, які стали правовою підставою проведення негласних слідчих (розшукових) дій (зокрема, не розсекречені на момент звернення до суду з обвинувальним актом), не можуть вважатися додатковими матеріалами до результатів проведених негласних слідчих (розшукових) дій, отриманими до або під час судового розгляду, оскільки є їх частиною.

Ці процесуальні рішення виступають правовою підставою проведення негласних слідчих (розшукових) дій, з огляду на їх функціональне призначення щодо підтвердження допустимості доказової інформації, отриманої за результатами проведення таких дій, і повинні перевірятися та враховуватися судом під час оцінки доказів.

У п. 63 цієї ж постанови Верховний Суд виснував, що за наявності відповідного клопотання процесуальні документи, які стали підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій (ухвали, постанови, клопотання) і яких не було відкрито стороні захисту в порядку, передбаченому ст. 290 КПК, оскільки їх тоді не було у розпорядженні сторони обвинувачення (процесуальні документи не було розсекречено на момент відкриття стороною обвинувачення матеріалів кримінального провадження), можуть бути відкриті іншій стороні, але суд не має допустити відомості, що містяться в цих матеріалах кримінального провадження, як докази.

В подальшому Верховний Суд у складі Великої Палати у постанові від 16 жовтня 2019 року у справі № 640/6847/15-к уточнив вищевказаний висновок, але не відступив від нього, щодо особливостей процедури відкриття документів, які стали підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій, вказавши таке.

Якщо сторона обвинувачення під час досудового розслідування своєчасно вжила всі необхідні та залежні від неї заходи, спрямовані на розсекречення процесуальних документів, які стали підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій, однак такі документи не були розсекречені з причин, що не залежали від волі і процесуальної поведінки прокурора, то суд не може автоматично визнавати протоколи НСРД недопустимими доказами з мотивів не відкриття процесуальних документів, якими санкціоноване їх проведення.

Процесуальні документи, які стали підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій (ухвали, постанови, клопотання) та які на стадії досудового розслідування не було відкрито стороні захисту в порядку, передбаченому статтею 290 КПК України з тієї причини, що їх не було у розпорядженні сторони обвинувачення (процесуальні документи не були розсекречені на момент відкриття стороною обвинувачення матеріалів кримінального провадження), можуть бути відкриті іншій стороні під час розгляду справи у суді за умови своєчасного вжиття прокурором всіх необхідних заходів для їх отримання.

Якщо сторона обвинувачення не вжила необхідних та своєчасних заходів, що спрямовані на розсекречення процесуальних документів, які стали процесуальною підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій і яких немає в її розпорядженні, то в такому випадку має місце порушення норм статті 290 КПК України.

Зазначене вище повною мірою стосується не лише негласних слідчих (розшукових) дій, які проводяться в межах кримінального провадження, а й оперативно-розшукових заходів, проведених в рамках оперативно-розшукових справ, про це вказав Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 25 липня 2024 року у справі № 711/5338/16.

Зі змісту протоколів за результатами проведення оперативно-розшукових заходів «зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж» щодо ОСОБА_18 , ОСОБА_12 та ОСОБА_35 вбачається, що відображені у них заходи проводилися на підставі ухвал слідчих суддів Апеляційного суду Тернопільської області за № 01/718т і № 01/727т від 01 березня 2017 року та за № 01/1377т від 27 квітня 2017 року.

Однак, такі ухвали у матеріалах справи відсутні.

За приписами п. 2 ч. 2 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.

Разом з тим, у переліку процесуальних рішень у кримінальному провадженні № 00000114, викладеному у реєстрі матеріалів досудового розслідування, відсутні вказані ухвали. Натомість, протоколи оперативно-розшукових заходів у реєстрі матеріалів досудового розслідування відображені.

Сторона захисту у судовому засіданні пояснила, що відповідні ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 01 березня 2017 року за № 01/718т і № 01/727т та від 27 квітня 2017 року за № 01/1377т про санкціонування проведення негласних слідчих дій щодо ОСОБА_18 , ОСОБА_12 та ОСОБА_35 в порядку ст. 290 КПК України їм не відкривались. Таких ухвал ні обвинувачений ОСОБА_8 , ні його захисник не бачили взагалі. Також, вони не були надані і в суді під час розгляду справи.

Прокурор під час апеляційного розгляду справи зазначив, що після завершення досудового розслідування сторона обвинувачення не мала у своєму розпорядженні відповідних ухвал слідчого судді, які санкціонували негласне перехоплення телефонних розмов ОСОБА_18 , ОСОБА_12 та ОСОБА_35 , а тому їх суду і не надала.

Разом з тим, у матеріалах кримінального провадження відсутні документи, які б свідчили про те, що сторона обвинувачення у цій справі вживала заходів для розсекречення ухвал слідчого судді, які стали підставою для проведення оперативно-розшукових заходів. Тобто, ні клопотань прокурора про розсекречення відповідних ухвал, ні відмови комісії про таке розсекречення матеріали справи не містять.

Що стосується листа заступника начальника слідчого відділу прокуратури Хмельницької області ОСОБА_36 від 24 жовтня 2017 року № 17-17781-17, то з нього вбачається лише те, що останній просив голову Апеляційного суду Тернопільської області надати інформацію чи надавались слідчими суддями ухвали про дозвіл на проведення вищевказаних оперативно-розшукових заходів у кримінальному провадженні № 00000213. На це заступник голови Апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_37 у своєму листі від 21 серпня 2017 року № 01/3672 повідомив, що, дійсно, такі ухвали виносились, а саме: від 01 березня 2017 року за № 01 /718т і № 01/727т та від 27 квітня 2017 року за № 01/1377т. Однак, рішення про зняття грифів секретності щодо них не приймалось, у зв`язку з чим доступ до цих ухвал є обмеженим (Т. 5, а. п. 131, 132).

Отже, зі змісту листів жодним чином не вбачається, що прокурором вживались будь-які заходи щодо розсекречення відповідних ухвал слідчого судді. Натомість, такі листи підтверджують ту обставину, що стороною обвинувачення під час досудового розслідування не вживалися заходи щодо розсекречення перелічених в них ухвал слідчого судді.

До того ж, протокол за результатами проведення оперативно-розшукового заходу "зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж" від 22 травня 2017 року стосовно ОСОБА_18 та додаток до нього - оптичний диск з текстовими та звуковими файлами (т. 5, а. п. 2 - 67) також не є розсекреченими, а тому невідомо, на якій підставі цей протокол з додатком знаходяться у матеріалах кримінального провадження.

За таких обставин, апеляційний суд прийшов до висновку, що прокурором ні під час досудового розслідування, ні під час судового розгляду не вживались заходи щодо розкриття ухвал слідчого судді, які стали підставою для проведення оперативно-розшукових заходів «зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж», а тому вимоги ст. 290 КПК України щодо відкриття стороні захисту відповідних матеріалів стороною обвинувачення виконані не були, що також свідчить про недопустимість вищевказаних протоколів.

Місцевий суд під час постановлення рішення не врахував вищенаведене та безпідставно послався на протоколи за результатами проведення оперативно-розшукових заходів у вигляді зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж щодо ОСОБА_18 , ОСОБА_12 та ОСОБА_35 , як на докази винуватості ОСОБА_8 , не надавши їм відповідної оцінки.

Враховуючи вищенаведене, зокрема те, що ухвали слідчих суддів Апеляційного суду Тернопільської області від 01 березня 2017 року за № 01/718т і № 01/727т та від 27 квітня 2017 року за № 01/1377т прокурором надані не були, такі в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, не відкривались, що позбавило сторону захисту та суд перевірити допустимість доказів, здобутих внаслідок проведення вищезгаданих оперативно-розшукових заходів, апеляційний суд уважає, що відомості, які містяться у протоколах за результатами проведення оперативно-розшукових заходів у вигляді зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, є недопустимими доказами.

Разом з тим, на підтвердження вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, прокурором був наданий протокол про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 13 червня 2017 року щодо ОСОБА_38 .

Зі змісту протоколу вбачається, що вказана слідча дія була проведена у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.05.2017 року за № 0000110 за ч. 2 ст. 307 КК України, на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду Хмельницької області ОСОБА_39 від 31.05.2017 року № 1826т про дозвіл на здійснення заходів, які тимчасово обмежують права фізичної особи.

Однак, така ухвала слідчого судді у матеріалах справи відсутня, у реєстрі матеріалів досудового розслідування вона також не вказана, прокурор в судовому засіданні її не надав, відомостей про вживання заходів щодо її розсекречення апеляційним судом не встановлено.

А тому, з урахуванням вищенаведеного, у даному випадку також має місце порушення вимог ст. 290 КПК України, що тягне за собою недопустимість такого доказу як протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 13 червня 2017 року щодо ОСОБА_38 .

Що стосується інших доказів, отриманих після внесення відомостей до ЄРДР за № 0002683 від 21 квітня 2017 року у межах строку досудового розслідування (тобто до 22.06.2017 року), та зібраних у кримінальному провадженні № 0000110 від 24 травня 2017 року до моменту його об`єднання із кримінальним № 0002683, то такі, на думку апеляційного суду, отриманні з дотриманням вимог КПК України, є належними, допустимими. А тому, з урахуванням висновку Касаційного Кримінального суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 30 січня 2024 року у справі № 686/8506/14-к, провадження № 51-3973км23, апеляційний суд вважає за необхідне їх проаналізувати та надати їм відповідну оцінку.

Аналіз та правова оцінка апеляційним судом доказів, наданих стороною обвинувачення у кримінальному провадженні № 0002683 від 21 квітня 2017 року, зібраних у межах досудового розслідування (тобто до 22.06.2017 року) та доказів, зібраних у кримінальному провадженні № 0000110 від 24 травня 2017 року.

Надаючи оцінку доказам, зібраним у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 квітня 2017 року за № 0002683 за ч. 3 ст. 307 КК України за фактом виявлення та вилучення у ОСОБА_20 невідомої речовини в особливо великих розмірах, яку він зберігав з метою збуту, апеляційний суд виходить з наступного.

1. Так, із даних протоколу огляду автомобіля марки «Renault Kangoo», жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , від 21.04.2017 року з додатками та відеозаписом цієї слідчої дії вбачається, що в ході огляду автомобіля, який знаходився біля кафе «Ізюм», що по вул. І.Франка, 8 у м. Хмельницькому, у період з 13 год 30 хв до 14 год 05 хв у його салоні у ОСОБА_20 вилучено поліетиленовий пакет з магазину «Сільпо». У ньому знаходився герметично закритий термопакет з невідомою речовиною. Вилучені пакети запаковано до картонної коробки, яку заклеєно самоклеючою прозорою плівкою типу «скотч», перев`язано ниткою білого кольору, кінці якої склеєно смужками паперу з рукописним написом «ОМП по вул. І. Франка, 8 м. Хмельницький речовина невідомого походження в пакеті» і посвідчено підписами понятих, слідчого, спеціаліста та відбитком печатки № 119 Слідчий відділ Хмельницький відділ поліції ГУНП у Хмельницькій області». (Т. 2, а.п. 69-76).

2. Відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 499 від 22.04.2017 року вилучена в ході огляду автомобіля марки «Renault Kangoo» речовина, масою 429,9 г, 496,3 г, 499,1 г, яка знаходилась в термопакеті, містить психотропну речовину, обіг якої обмежено, - амфетамін, масою 299,69 г, 199, 32 г, 296,6 г (Т. 2, а.п. 82-90).

У дослідницькій частині вищевказаного висновку зазначено наступне: «На експертизу надійшла картонна коробка, обтягнута самоклеючою прозорою плівкою з полімерного матеріалу типу «скотч», обв`язана ниткою, кінці якої склеєно смужками паперу з рукописним пояснювальним написом і підписами посвідчувачів та відбитком печатки № 119 Слідчий відділ Хмельницький відділ поліції ГУНП у Хмельницькій області». Видимих порушень цілісності упаковки не виявлено (зображення 1, 2, 3) (Т. 2, а.п. 82-90).

Із наведених доказів вбачається, що 21.04.2017 року у ОСОБА_20 вилучено психотропну речовину - амфетамін, яку слідчий одразу (без зважування) упакував у картонну коробку і відправив на експертизу. Коробка, яка надійшла на експертизу, не містила порушень її цілісності. Написи на аркуші паперу, яким заклеювались кінці нитки під час пакування коробки в ході огляду місця події, є повністю ідентичні тим написам, з яким коробка надійшла на експертизу (зображення 1, 2, 3). Крім того, із відеозапису слідчої дії та фотозображень вбачається, що візуально об`єм термопакета, який вилучався в ході огляду автомобіля, відповідає об`єму, який направлявся на експертизу.

У судовому засіданні апеляційного суду свідок ОСОБА_21 (експерт, який проводив експертизу) підтвердив свої висновки, викладені у експертизі наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 499 від 22.04.2017 року та показав, що на коробці, яка надійшла на експертизу, жодних пошкоджень не було, упакування її також порушено не було.

Отже, у апеляційного суду відсутні підстави сумніватись, що не вся психотропна речовина - амфетамін, яка була вилучена у ОСОБА_20 , була доставлена експерту для проведення дослідження і його загальна маса становила 1425,3 г.

Версія ж сторони обвинувачення про викрадення невстановленими особами частини амфетаміну із коробки, яка направлялась на дослідження, цими доказами не підтверджується.

3. Із даних протоколу огляду відеозаписів з камер спостереження готелю «Поділля» в м. Хмельницькому та супермаркету «Сільпо» по вул. Шевченка, 34 в м. Хмельницький від 16.05.2017 року вбачається, що 21.04.2017 року біля готелю «Поділля» знаходився свідок ОСОБА_20 та обвинувачений ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), які кілька разів заходили до супермаркету «Сільпо», проходили до камер зберігання «Сільпо». Згодом, вказані особи зайшли до кафе «Ізюм», вийшли з нього та сіли до салону автомобіля жовтого кольору (Т. 3, а.п. 17 - 19).

Даний доказ не містить жодних відомостей щодо вилучення (викрадення) на місці затримання ОСОБА_20 із автомобіля, чи із коробки, в яку у подальшому запакували всю виявлену речовину, ОСОБА_8 будь-чого, у тому числі пакунків із психотропною речовиною.

Жоден доказ, отриманий у межах кримінального провадження № 0002683, не підтверджує причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Аналізуючи докази, отримані у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 травня 2017 року за № 0000110 за ч. 2 ст. 307 КК України за фактом придбання та зберігання з метою збуту ОСОБА_12 психотропної речовини, колегія суддів зазначає наступне.

1. Так, із відомостей протоколів про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 08.06.2017 року та від 13.06.2017 року, які проведені на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Хмельницької обл. № 1828т від 31.05.2017 року, вбачається, що між телефонним номером НОМЕР_10 , яким користується ОСОБА_12 , зафіксовано телефоні розмови з абонентським номером НОМЕР_11 , яким користується ОСОБА_40 (« ОСОБА_41 ») (Т. 5, а.п. 136-177, 231-234).

Жодних розмов ОСОБА_8 з цими особами у відповідних протоколах не зафіксовано.

2. Відповідно до даних протоколу обшуку від 14.06.2017 року з відеозаписом, проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 13.06.2017 року за місцем проживання ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) у квартирі АДРЕСА_3 , останній добровільно вказав, що в морозильній камері холодильника зберігається поліетиленовий пакет білого кольору, всередині якого знаходилася невідома речовина білого кольору, яку в ході обшуку було вилучено. Також, вилучено поліетиленовий пакет, всередині якого містились: його мобільний телефон, 21 предмет, схожий на набої, а також мобільний телефон ОСОБА_42 , грошові кошти в сумі 2000 грн, 2 мобільних телефони марок «Nokia» чорних кольорів, документ «Ломбард Скарбниця» АЖ 3780190, 1 записник з написом «OPEN», 1 записник синього кольору, 1 записник з написом «Ламборджині», 1 записник з рукописними записами, аркуш паперу з рукописними записами, 105 купюр схожих на долари, номіналом по 100 доларів США, на яких зазначено що вони є сувенірними коштами; 3 мобільних телефони марок «Nomi», «Nokia» та «Hignscreen», чорних кольорів (Т. 3, а.п. 52-55).

3. Вилучена у квартирі АДРЕСА_3 речовина масою 49,21 г та 49,64 г містять психотропну речовину - амфетамін, що підтверджується даними висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 694 від 14.06.2017 року (Т. 9, а.п. 152-155).

4. Із даних протоколу огляду речей від 05.07.2017 року з фототаблицями, вбачається, що у мобільному телефоні ОСОБА_12 марки «Samsung DUOS» виявлено номера телефонів абонентів з назвами: « ОСОБА_43 » НОМЕР_12 , НОМЕР_13 ; « ОСОБА_44 » НОМЕР_14 ; « ОСОБА_45 » НОМЕР_15 ; « ОСОБА_46 » НОМЕР_16 ; « ОСОБА_47 » НОМЕР_17 . У мобільному телефоні марки «Samsung DUOS», який було добровільно видано ОСОБА_42 під час обшуку, виявлено переписку з абонентом « ОСОБА_41 » № НОМЕР_18 за 24.04.2017 року та вхідні дзвінки цього ж абонента від 11.06.2017 року (Т. 3, а.п. 68-84).

Отже, у телефоні обвинуваченого ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) не було виявлено номера телефону ОСОБА_8 НОМЕР_19 , що свідчить про відсутність між ними будь-яких зв`язків, у тому числі і домовленостей щодо викрадення, зберігання та збуту психотропних речовин. Натомість, виявлено номер телефону його начальника - ОСОБА_48 ( НОМЕР_20 ).

5. Відповідно до відомостей протоколу обшуку від 14.06.2017 року з фототаблицями, проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 14.06.2017 року, в автомобілі марки «Renault Trafic», д.н.з. НОМЕР_4 , виявлено та вилучено сумку чорного кольору, предмет зовні схожий на пістолет, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_12 , ключі, грошові кошти в сумі 460 грн, електронні ваги, ізоляційна стрічка чорного кольору (Т. 3, а.п. 119-127).

Отже, із наведених доказів вбачається, що 14.06.2017 року, тобто майже через два місяці після вилучення психотропної речовини у ОСОБА_20 , у помешканні ОСОБА_12 виявлено психотропну речовину - амфетамін. Разом з тим, під час проведення слідчих дій не здобуто жодного доказу на підтвердження того, що саме ОСОБА_8 збув йому дану психотропну речовину.

6. Із даних протоколу обшуку квартири, в якій мешкає ОСОБА_8 , що розташована по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_30 , від 14.06.2017 року з відеозаписом слідчої дії, проведеного на підставі ухвали слідчої судді від 13.06.2017 року, вбачається, що в ході обшуку виявлено та вилучено мобільні телефони марок: «Nokia» (2 штуки), «Govs», «Samsung», а також диктофон «Olimpus», сім-карту, ключ (Т. 3, а.п. 177-181).

7. Під час огляду вилучених в ході огляду речей інформації, що може мати значення для кримінального провадження, не виявлено. Вказане підтверджується даними протоколів огляду речей і документів від 27 липня 2017 року (Т. 3, а.п. 186-198, 198-209, 210-215).

8. Відповідно до даних протоколу обшуку автомобіля марки «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_8 від 14.06.2017 року, будь-яких речей, визначених в ухвалі слідчого судді, не виявлено, під час обшуку нічого не вилучалось (Т. 3, а.п. 224-227).

9. Під час огляду гаражного приміщення № 5 по вул. М. Залізняка в м. Хмельницький, яким користується ОСОБА_8 , будь-яких речей і документів, що можуть мати значення для кримінального провадження, не виявлено, що підтверджується даними протоколу огляду від 14.06.2017 року (Т.3, а.п. 230-231).

Тобто, у помешканні ОСОБА_8 , його автомобілі та гаражному приміщенні не виявлено жодної інформації, яка б стосувалась кримінального провадження.

Отже, з таких доказів не вбачається причетності ОСОБА_8 до зберігання та збуту ним психотропної речовини.

Що стосується інших доказів, наданих стороною обвинувачення, які отримані в ході проведення обшуків у ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , то апеляційний суд виходить з наступного.

1. Так, із протоколу обшуку від 14.06.2017 року квартири АДРЕСА_8 , де проживає ОСОБА_18 вбачається, що будь-яких речей і документів, що можуть мати значення для кримінального провадження, не виявлено (Т. 4, а.п. 6-9).

2. Із протоколу обшуку від 14.06.2017 року автомобіля марки «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_8 , яким користується ОСОБА_18 , вбачається, що виявлено та вилучено три сім-карти, пластикову картку від сім-карти, флеш накопичувач (Т. 4, а.п. 10-18).

3. Із протоколу огляду речей і документів від 22.06.2017 року, вилучених 14.06.2017 року під час обшуку у службовому кабінеті начальника Південно-Західного ВП Хмельницького ВП ГУНП у Хмельницькій області ОСОБА_18 з фото таблицями, вбачається, що вилучено мобільні телефони «iPhone 5S» та «Samsung» (Т. 4, а.п. 23-29).

4. Із даних протоколу огляду речей і документів від 27.06.2017 року вбачається, що оглядались речі, вилучені 14.06.2017 року під час обшуку у автомобілі марки «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_8 , ОСОБА_18 , та у його службовому кабінеті з фототаблицями - сім-карти і пластикові картки (Т. 4, а.п. 30-36).

5. Під час обшуку у квартирі АДРЕСА_9 , за місцем проживання ОСОБА_15 , проведеного 14.06.2017 року, виявлено та вилучено мобільні телефони, сім-карти, карти пам`яті (Т. 4, а.п. 61-64).

6. Під час обшуку автомобіля марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_9 , яким користується ОСОБА_15 , проведеного 14.06.2017 року, вбачається, що виявлено і вилучено скло із залишками невідомої речовини, банківські картки, поліетиленові пакетики, барсетку, телефон «Додж», пістолет (Т. 4, а.п. 42-46).

7. Відповідно до протоколу огляду речей і документів від 05.07.2017 року телефон «Додж», вилучений у автомобілі ОСОБА_15 , оглянути не вдалось, у зв`язку з наявністю пін-коду (Т. 4, а.п. 51).

8. Із протоколу обшуку квартири АДРЕСА_4 за місцем проживання ОСОБА_17 від 14.06.2017 року вбачається, що виявлено та вилучено карти пам`яті, сім-карти, банківські картки, поліетиленовий пакет із слідами речовини білого кольору, блокнот із слідами речовини білого кольору, аркуш паперу із речовиною білого кольору, три службові посвідчення на ім`я ОСОБА_17 , печатку лікаря, ключі, тощо (Т. 3, а.п. 168-169).

9. В ході обшуку гаражного боксу № НОМЕР_5 , розташованого у гаражному кооперативі за адресою: м. Хмельницький, вул. Степана Бандери, 82/3, проведеного 14.06.2017 року, у кишені куртки ОСОБА_17 виявлено та вилучено сірниковий коробок із згортком паперу з залишками речовини білого кольору та згорток із речовиною зеленого кольору, мобільні телефони.

10. Під час огляду автомобіля марки «Mersedes Benz S320», д.н.з. НОМЕР_6 , який знаходився у вказаному гаражному боксі, вилучено барсетку, в якій знаходилось 2 поліетиленових пакетика з речовиною білого кольору та паперовий згорток з речовиною білого кольору, електронні ваги, грошові кошти в сумі 500 грн, коробку від компакт-диску із речовиною білого кольору, пластикову картку зі слідами речовини білого кольору, тощо (Т. 3, а.п. 149-156).

Із наведених доказів, які отримані в ході проведення обшуків у ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , не вбачається жодної причетності ОСОБА_8 до викрадення, зберігання викраденої психотропної речовини - амфетаміну, у тому числі і в комірці камери схову автовокзалу та подальший його збут ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 )

Під час слідчого експерименту 04.07.2017 року ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) пояснив, що чек від камер зберігання автовокзалу № 2 передав йому працівник поліції ОСОБА_49 . Саме він наказав забрати пакунок із амфетаміном з автостанції № 2 у м. Хмельницькому.

Далі ОСОБА_11 показав як 21.04.2017 року у першій половині дня він разом із ОСОБА_15 , на автомобілі останнього прибули до автостанції № 2 у м. Хмельницькому забрати пакунок. Однак, не знайшовши його, зателефонував ОСОБА_18 , на що він продиктував номер телефону ОСОБА_8 . Проте, на його дзвінки ОСОБА_8 не відповідав. Далі, він знову зателефонував ОСОБА_18 і той відповів, що домовиться із ОСОБА_8 , щоб той взяв слухавку. В подальшому, йому вдалось зідзвонитись по телефону з ОСОБА_8 . Він вказав йому зайти до середини приміщення автостанції № 2 та передати чек диспетчеру, повідомляючи шлях до диспетчерської.

В подальшому жінка-диспетчер, яка отримала чек, провела його до камер схову, відчинила комірку, вийняла з середини поліетиленовий пакет марки «BOSS», чорного кольору, та передала йому. У пакеті було 3 згортки з амфетаміном (Т. 9, а.п. 14-26).

Тобто, ОСОБА_11 під час слідчого експерименту підтвердив, що ОСОБА_8 по телефону вказав йому шлях до диспетчерської, яка знаходилась у приміщенні автостанції № 2 м. Хмельницького. Про комірку, у якій він забрав пакет із амфітаміном, ОСОБА_8 йому нічого не говорив, будь-яких прямих вказівок забрати пакет з психотропною речовиною із конкретної комірки він йому не давав.

Отже, наведене жодним чином не підтверджує те, що ОСОБА_8 достовірно знав про місцезнаходження пакету із психотропною речовиною - амфетаміном, помістив його до камери схову, таким чином зберігаючи його там, а в подальшому збув ОСОБА_11 . Тобто, відомості вказаного слідчого експерименту взагалі не підтверджують обізнаність ОСОБА_8 про знаходження у камері схову психотропної речовини.

Окрім того, зміст такої розмови, про яку зазначає ОСОБА_11 під час слідчого експерименту, не підтверджений жодним іншим доказом.

Разом з тим, ОСОБА_11 під час слідчого експерименту підтвердив, що саме працівник поліції ОСОБА_18 , а не обвинувачений ОСОБА_8 , достовірно знаючи про місцезнаходження психотропної речовини, надав йому чек від камер зберігання автостанції № 2 у м. Хмельницькому та наказав приїхати на територію автостанції і забрати пакет із амфетаміном.

Із копій документів (чеків) про надання послуг зі зберігання речей у камері схову АС № 2 м. Хмельницький, наданих на запит прокурора, вбачається, що 21 квітня 2017 року оплата за послуги користування камерами зберігання проводилася 6 разів, зокрема: в 05 год 15 хв, 06 год 15 хв, 06 год 17 хв, 07 год 37 хв, 08 год 24 хв, 12 год 08 хв (Т. 10, а.п. 53).

Отже, останнє за часом приймання на зберігання речей до камер схову автостанції № 2 ТОВ «Хмельницьктранс» було здійснене о 12 год 08 хв.

Натомість, огляд місця події, вилучення амфетаміну у ОСОБА_20 та поміщення його до коробки відбувалось із 13 год 30 хв до 14 год 05 хв (Т. 5, а.с. 69-76).

Тобто, психотропну речовину у ОСОБА_20 було вилучено на 2 години пізніше, ніж відбувалось останнє поміщення речей до камери схову.

За таких обставин, психотропна речовина - амфетамін, яка була вилучена у ОСОБА_20 в ході огляду місця події 21.04.2017 року о 14 год 05 хв, з урахуванням на надані стороною обвинувачення докази, не могла бути викрадена та поміщена до камери зберігання автостанції № 2 ТОВ «Хмельницьктранс» о 12 год 08 хв, тобто до її вилучення у ОСОБА_20 .

Натомість, обвинувальний акт містить посилання на те, що ОСОБА_8 здійснював зберігання у камері схову автовокзалу саме викраденої психотропної речовини, без вказівки в кого саме вона була викрадена, коли, за яких обставин, кому належала до того, як її викрали тощо.

Отже, жоден із досліджених апеляційним судом доказів, які є допустимими, зокрема: протокол огляду автомобіля марки «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_3 , від 21.04.2017 року з додатками та відеозаписом цієї слідчої дії, висновок судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 499 від 22.04.2017 року, протокол огляду відеозаписів з камер спостереження готелю «Поділля» в м. Хмельницькому та супермаркету «Сільпо» по вул. Шевченка, 34 в м. Хмельницький від 16.05.2017 року, протоколи про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 08.06.2017 року та від 13.06.2017 року, протоколи обшуків, протокол слідчого експерименту, як кожен окремо, так і в сукупності не підтверджують, що ОСОБА_8 достовірно знав про місцезнаходження викраденої психотропної речовини - амфетаміну у камері схову автовокзалу № 2, зберігав його там та збув ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ). Також, не доводять, що амфетамін, який знаходився у камері зберігання автовокзалу № 2, був викрадений із коробки, у яку запакували пакет, вилучений у ОСОБА_20 , а також того, що ОСОБА_8 по телефону надавав вказівки ОСОБА_11 одержати амфетамін із камери схову.

Тобто, наведені докази як кожен окремо, так і в сукупності не підтверджують причетності ОСОБА_8 до інкримінованого кримінального правопорушення, а отже, не доводять його винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Дослідивши під час судового розгляду всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, врахувавши, що всі можливості збирання додаткових доказів вичерпано, а також положення презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, визначених ст. 17 КПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 307 КК України, не знайшло свого підтвердження у процесі його судового розгляду.

З огляду на вищевказане, у даному кримінальному провадженні не встановлені достатні, допустимі та беззаперечні докази для доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, поза розумним сумнівом та вичерпані можливості їх отримати.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Отже, апеляційні вимоги обвинуваченого та його захисника підлягають задоволенню, а вирок місцевого суду скасуванню, із закриттям кримінального провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Доводи ж апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції був упередженим та не мав права розглядати дане кримінальне провадження з огляду на те, що колегія суддів раніше брала участь у розгляді справи щодо ОСОБА_20 , з якої до цього провадження долучено частину доказів, апеляційний суд до уваги не бере, враховуючи наступне.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12.08.2025 року у справі № 991/1710/22 (провадження № 51-677км25), участь судді у попередньому розгляді іншого кримінального провадження не створює автоматичного конфлікту інтересів та не свідчить про упередженість, а доводи про упередженість повинні бути підкріплені конкретними та об`єктивними обставинами, а не припущеннями чи суб`єктивним сприйняттям сторони.

Таким чином, із практики Верховного Суду вбачається, що сам по собі факт участі судді чи складу суду у розгляді іншої кримінальної справи, навіть якщо її обставини певною мірою пов`язані або з тієї справи долучено окремі матеріали, не свідчить про упередженість та не є підставою для відводу, якщо лише сторона не доведе конкретних фактів, які б вказували на формування у судді попереднього переконання щодо винуватості обвинуваченого у даному провадженні.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці також виходить із того, що неупередженість суду оцінюється за суб`єктивним та об`єктивним критеріями, при цьому суб`єктивна неупередженість презюмується, а за об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи може в стороннього, розумного спостерігача виникнути обґрунтований сумнів щодо неупередженості конкретного судді. Лише реальні, конкретні факти можуть свідчити про порушення цього стандарту.

Сторона захисту не навела жодного доказу того, що судді, які здійснювали розгляд даного кримінального провадження, мали попередньо сформовану думку щодо винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 та ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), чи що долучені з іншої справи матеріали вплинули на їх внутрішнє переконання. Саме по собі долучення копій документів з іншого провадження не порушує вимог кримінального процесу, не впливає на неупередженість суду та не утворює підстав для його відводу відповідно до ст. 75 КПК України, оскільки суд надає кожному доказу самостійну оцінку у межах конкретної справи.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для заявлення самовідводу у колегії суддів не було.

З цих підстав стороною захисту був заявлений відвід колегії суддів у складі суддів: ОСОБА_23 , ОСОБА_25 та ОСОБА_24 .

Однак, ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.10.2024 року у задоволенні такого відводу обґрунтовано відмовлено (Т. 10, а.п. 46).

Що стосується витрат, пов`язаних із залученням експертів, то апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 124 КПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не приймаючи рішення про новий судовий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл процесуальних витрат.

Частиною 2 цієї статті визначено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тобто, на обвинуваченого покладаються втрати на залучення експерта лише в разі ухвалення обвинувального вироку за умови належного документального підтвердження.

Місцевий суд у оскарженому рішенні визнав винними ОСОБА_8 та ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, та вирішуючи питання щодо процесуальних витрат, постановив стягнути з кожного на користь державного бюджету документально підтверджені витрати на залучення експертів по 1855 грн 50 коп.

Під час перегляду вироку апеляційним судом не встановлено причетності ОСОБА_8 до інкримінованого кримінального правопорушення, кримінальне провадження щодо нього підлягає закриттю, а вирок у цій частині скасуванню. Тому, процесуальні витрати на проведення експертиз не можуть бути стягнуті з ОСОБА_8 .

Тому, вирок суду першої інстанції в частині вирішення питання щодо процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта, слід змінити.

Із матеріалів справи вбачається, що у даному кримінальному провадженні наявні два висновки експертних досліджень наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.

Зокрема, у кримінальному провадженні № 0000110 була проведена судова експертиза психотропної речовини, вилученої під час обшуку у квартирі ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), за результатами якої 14 червня 2017 року складено висновок № 694. Вартість такої експертизи становить 742 грн 20 коп, що підтверджується даними довідки Хмельницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру (Т. 9, а.п. 155).

Також, у кримінальному провадженні № 0002683 була проведена судова експертиза ідентичності амфетаміну, вилученого у ОСОБА_20 під час огляду автомобіля, та амфетаміну, вилученого під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), за результатами якої складено висновок № 19/11-2/251-СЕ/17 від 30 серпня 2017 року. Вартість такої експертизи становить 2968 грн 80 коп (Т. 9, а.п. 167).

Разом з тим, встановлено, що експертне дослідження (висновок № 694) щодо психотропної речовини, знайденої за місцем проживання ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), не підтверджує винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що витрати за проведення судової експертизи № 694 від 14 червня 2017 року в сумі 742 грн 20 коп підлягають стягненню з ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) на користь держави.

Колегія суддів звертає увагу на те, що при цьому становище обвинуваченого ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) не погіршується.

Що стосується документально підтверджених витрат на проведення судової експертизи психотропних речовин № 19/11-2/251-СЕ/17 від 30 серпня 2017 року в сумі 2968 грн 80 коп, то такі слід віднести на рахунок держави, оскільки їх висновки не підтверджують винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Посилання у мотивувальній частині вироку суду на те, що процесуальні витрати за проведення судової експертизи наркотичних засобів № 728 від 26.06.2017 року, судово-балістичної експертизи № 113-Б від 07.07.2017 року, судової дактилоскопічної та біологічної експертизи № 450-Д/701 від 14.08.2017 року, судової експертизи наркотичних засобів № 1088 від 12.09.2017 року, судово-балістичної експертизи № 135-Б від 04.09.2017 року, судово-трасологічної експертизи № 871-тр від 13.09.2017 року, судово-трасологічної експертизи № 911-тр від 21.09.2017 року, судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № 19/11-1/94-СЕ/17 від 03.11.2017 року, судової молекулярно-генетичної експертизи № 19/10-3/649-СЕ/17 від 23.10.2017 року, судово-технічної експертизи № 144Т від 27.09.2017 року слід віднести на рахунок держави, оскільки їх висновки не мають доказового значення по справі, апеляційний суд вважає помилковим з урахуванням того, що такі висновки та їх документально підтверджені витрати у матеріалах справи відсутні.

Долю речових доказів, вилучених у ОСОБА_8 , слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України, скасувавши на підставі ст. 174 КПК України арешт, накладений на речові докази.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 284, ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 417, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, адвоката ОСОБА_9 , задовольнити.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 лютого 2025 року в частині визнання ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, скасувати.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000114 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, відповідно до ст. 417 КПК України закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК через невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпаністю можливості їх отримати.

Вирок в частині вирішення питання процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта, та вирішення долі речових доказів змінити.

Стягнути з ОСОБА_11 витрати за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 694 від 14 червня 2017 року в сумі 742 грн 20 коп.

Витрати за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 19/11-2/251-СЕ/17 від 30 серпня 2017 року в сумі 2968 грн 80 коп віднести на рахунок держави.

Телефон марки «Samsung» темно-синього кольору, два телефони марки «Nokia», телефон марки «Govs», диктофон марки «Olympus», одну сім карту оператора мобільного зв`язку, які відповідно до постанови від 18.10.2017 року передано на зберігання до камери зберігання речових доказів прокуратури Хмельницької обл., - повернути ОСОБА_8 .

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_50

ОСОБА_3