Справа № 950/2270/25
Номер провадження 1-кс/950/5/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2026 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: слідчого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Лебединського районного суду Сумської області скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача сектору дізнання відділення поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , яка полягає в ненадсиланні постанови про закриття кримінального провадження № 0000722 від 09.03.2024, а також на постанову про закриття зазначеного кримінального провадження від 22.10.2025, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою № 359 від 20.12.2025 на бездіяльність дізнавача ОСОБА_4 , яка, на його думку, полягає в ненадсиланні йому постанови про закриття кримінального провадження №0000722 від 09.03.2024, внесеного до ЄРДР за ч. 4 ст. 358 КК України, а також у нездобутті доказів для повідомлення про підозру конкретній особі, що призвело до необґрунтованого закриття провадження. Скаржник посилається на те, що дізнавач не виконала ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.09.2025 у справі № 950/2270/25 щодо розгляду його клопотання № 50 від 25.03.2025, не провела необхідних слідчих дій, зокрема витребування спадкової справи № 29/2-21, оригіналу договору про надання правничої допомоги від 23.02.2022 та почеркознавчої експертизи, а також не надіслала йому постанову про закриття провадження. Скаржник просить визнати бездіяльність протиправною, скасувати постанову про закриття провадження, зобов`язати дізнавача надіслати йому копію постанови, визнати протиправною бездіяльність щодо нездобуття доказів, відвести дізнавача від провадження та розглянути скаргу без його участі.

До судового засідання п прокурор та дізнавач не з`явились, хоча про дату і місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Ч. 3 ст. 306 КПК України передбачено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності слідчого та прокурора.

Дослідивши матеріали за скаргою, вважаю, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 2 ст. 9 КПК, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Положення вказаної норми процесуального закону вказують на те, що слідчий, діючи в межах наданих йому повноважень, зобов`язаний вжити всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування, у тому числі звернутися з клопотанням до суду щодо продовження строку досудового розслідування в установленому порядку у разі неможливості до закінчення цього строку провести усі слідчі та процесуальні дії для встановлення всіх обставин кримінального провадження, а у випадку проведення слідчим всіх необхідних слідчих та процесуальних дій у разі встановлення відсутності, зокрема, складу злочину або виявлення інших підстав для закриття кримінального провадження - прийняти відповідне рішення.

Закриття кримінального провадження є однією із форм закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.

Згідно з частиною 1 статті 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, належать законність, публічність, розумність строків, верховенство права та забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності. Законність у свою чергу полягає в тому, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до частини 5 статті 9 КПК України. Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що ефективність розслідування передбачає вимогу ретельності, яка полягає у вжитті державних органами всіх належних та доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, і будь-який недолік у розслідуванні, який перешкоджає встановленню обставин справи та винних осіб, може призвести до порушення вимоги ефективності. Розслідування повинне бути ретельним, безстороннім і сумлінним, а будь-які недоліки, що підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

За змістом ст. 110 КПК постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення КПК. У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Однак вказані вище положення кримінального процесуального закону при прийнятті процесуального рішення про закриття кримінального провадження, слідчим не дотримані.

Слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює сукупність зібраних доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, і жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Під час розгляду скарги встановлено, що 09.03.2024 - внесені відомості до ЄРДР за № 0000722 за ч. 4 ст. 358 КК України на підставі ухвали ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25.01.2024. 25.03.2025 - скаржник подав клопотання № 50 про проведення слідчих дій. 10.04.2025 - клопотання зареєстровано. 18.09.2025 - ухвала суду у справі № 950/2270/25 зобов`язала розглянути клопотання. 20.10.2025 - винесено постанову про часткову відмову в задоволенні клопотання. 22.10.2025 - винесено постанову про закриття провадження. 08.12.2025 - ГУНП в Сумській області надіслало лист № 84118-2025 про закриття провадження. 20.12.2025 - подано скаргу № 359.

Так встановлено, що кримінальне провадження № 0000722 внесено до ЄРДР 09.03.2024 за ч. 4 ст. 358 КК України за фактом можливого використання завідомо підробленого документа - договору про надання правничої допомоги від 23.02.2022, підписаного нібито ОСОБА_5 . Скаржник має статус потерпілого.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що скарга підлягає розгляду в порядку ст.ст. 303-307 КПК України, оскільки оскаржуються бездіяльність дізнавача щодо ненадсилання постанови про закриття провадження (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України) та постанова про закриття кримінального провадження (п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України). Згідно з ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, яка полягає в невчиненні дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, а також рішення про закриття кримінального провадження. Норма ч. 1 ст. 303 КПК України застосовується, оскільки вона забезпечує судовий контроль за дотриманням прав учасників провадження, як це передбачено ч. 3 ст. 26 КПК України, де слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Аналізуючи доказ - скаргу скаржника від 20.12.2025 окремо, суд встановлює, що вона містить конкретні посилання на порушення норм КПК України, що свідчить про її обґрунтованість.

Судом встановлено, що постанова про закриття кримінального провадження від 22.10.2025 необґрунтована. У постанові дізнавач посилається на відсутність складу злочину, оскільки ОСОБА_5 визнала підпис у договорі своїм під час допиту, а зразки почерку не були надані з посиланням на ст. 63 Конституції України. Однак, цей висновок ґрунтується на неповному дослідженні обставин. Зокрема, дізнавач не провела витребування оригіналу договору від 23.02.2022 від адвоката ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , не порівняла підписи в обох примірниках, не забезпечила тимчасовий доступ до спадкової справи № 29/2-21 у нотаріуса, не призначила почеркознавчу експертизу, попри те, що ці дії були запрошені в клопотанні скаржника від 25.03.2025. Постанова про часткову відмову в задоволенні клопотання від 20.10.2025 містить відмову саме в цих діях, але не мотивована належним чином, оскільки не вказує на відсутність підстав для їх проведення, а лише констатує "часткову відмову" без посилання на конкретні норми. Це порушує ч. 1 ст. 220 КПК України, яка зобов`язує слідчого, дізнавача розглянути клопотання потерпілого в строк не більше трьох днів і задовольнити за наявності підстав, а в разі відмови - винести вмотивовану постанову.

Крім того, судом встановлено, що дізнавач не надіслала скаржнику копію постанови про закриття провадження, попри вимогу ч. 4 ст. 110 КПК України, яка передбачає, що копія постанови надсилається особам, чиїх прав та інтересів вона безпосередньо стосується. Лист ГУНП № 84118-2025 від 08.12.2025 згадує про надсилання листа вих. № 55949-2025 (138448), але без дати реєстрації та доказів вручення, що не є достатнім доказом виконання обов`язку.

Суд доходить висновку, що дізнавач не провела всіх можливих слідчих (розшукових) дій для всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин, як вимагає ч. 1 ст. 2 КПК України. Завданнями кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, щоб жоден невинуватий не був обвинувачений, а жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу. Норма ч. 1 ст. 2 КПК України застосовується, оскільки неповнота розслідування призводить до передчасного закриття, що порушує принцип законності (ст. 129 Конституції України). Зокрема, не було витребувано зразки підпису ОСОБА_5 з інших документів (наприклад, цивільної справи № 950/2425/21), не проведено опитування свідків щодо обставин укладення договору, не призначено експертизу попри відмову в наданні зразків, що можливо в порядку ст. 245 КПК України (тимчасовий доступ до речей і документів). Аналізуючи доказ - заяву ОСОБА_5 про відмову в наданні зразків - суд встановлює, що це не виключає інших способів збору доказів, а посилання на ст. 63 Конституції України не є абсолютним, оскільки не стосується добровільного надання зразків у цивільних документах. Суд відхиляє аргументи дізнавача про те, що визнання підпису ОСОБА_5 є достатнім, оскільки це суб`єктивний доказ, який потребує перевірки об`єктивними методами.

Проаналізувавши доказ - лист ГУНП № 84118-2025 окремо, суд встановлює, що він не спростовує бездіяльність, оскільки не містить доказів надсилання постанови скаржнику, а лише констатує факт закриття, що не відповідає вимогам ч. 4 ст. 284 КПК України щодо повідомлення зацікавлених осіб. Норма ч. 4 ст. 284 КПК України застосовується, оскільки вона забезпечує права потерпілого на інформацію про результати провадження.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що бездіяльність дізнавача в частині нездобуття доказів є протиправною, постанова про закриття провадження необґрунтована через непроведення слідчих дій, а відсутність заперечень від сторін не змінює цього висновку. Однак, у частині ненадсилання постанови про закриття та відводу дізнавача скарга не підлягає задоволенню, оскільки скаржник мав доступ до інформації та не доведено упередженості.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 22, 26, 110, 220, 284, 303-307, 372 КПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову дізнавача СД ВП № 3 (м. Лебедин), Сумського РУП ГУНП у Сумській області ОСОБА_4 від 22 жовтня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000722 від 22.10.2025 року - скасувати.

Повернути матеріали кримінального провадження № 0000722 від 22.10.2025 року до СД ВП № 3 (м. Лебедин), Сумського РУП ГУНП у Сумській області для проведення дізнання.

У задоволенні скарги в решті вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили та підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення

Слідчий суддя: ОСОБА_7