ВИРОК

іменем України

03.12.2025 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000569 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2025, відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Добропілля Донецької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не маючого на утримані малолітніх та непрацездатних осіб, проживаючого у будинку АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26.11.2024 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпра за ч.1 ст. 190 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин. Інформація про відбуття громадських робіт відсутня;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.4 ст.185 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Так, 03.07.2025 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово подовжувався, проходячи по проспекту Шевченка у м. Добропіллі, Покровського району, Донецької області, біля будинку 1А, побачив автомобіль марки «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 . В цей час у ОСОБА_3 виник умисел на таємне викрадення чужого майна з автомобілю.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна, ОСОБА_3 , скористався тим, що автомобіль був незачинений та проник до автомобілю марки «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходився за адресою: Донецька область, Покровський район, м. Добропілля, проспект Шевченка, буд. 1А, де, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою наживи, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, з приладової панелі автомобіля, викрав мобільний телефон торгової марки «Хіaomі» серії «Redmi» моделі «Note 12(23021RAA2Y)» з об?ємом пам?яті 4/128 GB, imei: НОМЕР_3 , вартістю 3630,00 гривень.

Заволодівши викраденим майном та отримавши його у своє повне розпорядження, ОСОБА_3 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв громадянину ОСОБА_5 матеріальну шкоду, на загальну суму 3630,00 гривень.

Умисні дії, ОСОБА_3 , що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення відповідальність за який передбачена ч. 4 ст. 185 КК України.

2. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненому правопорушенні він визнає в повному обсязі, зазначивши, що дійсно 03.07.2025 проходячи по проспекту Шевченка, м. Добропілля, Покровського району, Донецької області, біля будинку 1А, побачив автомобіль марки «Audi A4» з приладової панелі якого, викрав мобільний телефон торгової марки «Хіaomі» серії «Redmi» моделі «Note 12», який у подальшому продав.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, окрім визнання ним своєї вини, письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.

Так, відповідно до протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.07.2025 ОСОБА_5 просив вжити заходів до невідомої особи, котра 03.07.2025 в період часу з 16:45 до 17:00 здійснила крадіжку належного йому мобільного телефону «Хіaomі» серії «Redmi» моделі «Note 12, який знаходився в салоні автомобіля «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходився на стоянці поблизу відділення Нової пошти №1 за адресою: м.Добропілля, пр..Шевченко,1А.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 03.07.2025 та фото таблиці до нього в присутності понятих за участю ОСОБА_5 та з його добровільної згоди оглядався автомобіль «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_2 .

Відповідно до протоколу огляду від 05.07.2025 та фото таблиці до нього в присутності понятих за участю ОСОБА_6 проведено огляд мобільного телефону «Хіaomі» серії «Redmi» моделі «Note 12.»

Відповідно до протоколу пред`явдення речей для впізнання від 05.07.2025 та фото таблиці до нього в присутності понятих потерпілий ОСОБА_5 під №2 впізнав належний йому мобільний телефон «Хіaomі» серії «Redmi» моделі «Note 12.»

Відповідно до Висновку експерта №СЕ-19/105-25/9832-ТВ від 10.07.2025 ринкова вартість мобільного телефону торгової марки «Хіaomі» серії «Redmi» моделі «Note 12(23021RAA2Y)» з об?ємом пам?яті 4/128 GB, станом на 03.07.2025 становила 3630,00 гривень.

Відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 11.07.2025 мобільний телефон «Хіaomі» серії «Redmi» моделі «Note 12.» визнаний речовим доказом та переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 .

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 30.09.2025 та фототаблицею до нього в присутності понятих за участю ОСОБА_3 було проведено слідчий експеримент, на якому ОСОБА_3 з добровільної згоди відтворив обставини події, що мали місце 03.07.2025, а саме як він із автомобіля «Audi A4», д.н.з. НОМЕР_2 викрав мобільний телефон «Хіaomі» серії «Redmi» моделі «Note 12».

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

2.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як такі, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

3.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Суд відносить визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, та каяття обвинуваченого до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки він визнав свою вину, проявив дійове каяття, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

4.Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, офіційно не працевлаштований, у лікарів нарколога і психіатра на обліку не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, раніше судимий за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 26.11.2024 за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

Вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 71 КК України, обвинуваченого, який просив визначити іспитовий строк, також суд враховує наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, дані про особу, суд вважає за необхідне призначити покарання виключно у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України із застосуванням вимог ст. 71 КК України, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий 26.11.2024 за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин, але не відбувши призначене покарання, вчинив нове кримінальне правопорушення за даним вироком.

Тому, саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 виключно в умовах ізоляції від суспільства із реальним відбуванням покарання, враховуючи схильність ОСОБА_3 до вчинення кримінальних правопорушень проти власності, оскільки кримінальне правопорушення за даним вироком він вчинив в період невідбутого покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра, наведене вказує на систематичність злочинних дій ОСОБА_3 та небажання точно і неухильно додержуватися законів України.

Судом не встановлено правових підстав для ухвалення відносно ОСОБА_3 виправдувального вироку.

5.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 не обирався.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 , необхідно стягнути витрати пов`язані із проведенням судових експертиз.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком, повністю приєднати покарання не відбуте за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 26.11.2024, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 25 (двадцять п`ять) днів.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судових експертиз в сумі 2 674,20 гривень.

Речові докази:

-Мобільний телефон «Хіaomі» серії «Redmi» моделі «Note 12(23021RAA2Y)» з об?ємом пам?яті 4/128 GB, imei: НОМЕР_3 залишити за належністю потерпілому ОСОБА_5 .

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпра ОСОБА_7