н/п 1-кп/953/1158/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2025 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова в порядку спрощеного провадження за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000481 від 15.09.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Куп`янськ Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 18.11.1998 Куп`янським міським судом Харківської області за ч. 2 ст. 141, ч. 1, 2 ст. 142 КК України (1960 року) до 3 років позбавлення волі;

2) 24.05.2002 Куп`янським міським судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ст. 395, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

3) 19.06.2007 Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125, ст. 70, ст. 72 КК України до 2 років позбавлення волі;

4) 21.01.2010 Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 121 КК України до 6 років позбавлення волі;

5) 04.12.2014 Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі,

6) 07.12.2018 Краснолиманським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

7) 19.06.2019 Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

8) 15.10.2024 Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

У С Т А Н О В И В:

12 вересня 2025 року близько о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , перебував за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 , де на ґрунті особистих неприязних відносин у нього виник словесний конфлікт з ОСОБА_4 , під час якого ОСОБА_3 , діючи з раптово виниклим умислом, спрямованим на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись навпроти потерпілої ОСОБА_4 , наніс їй один удар лівою рукою в область щелепи та один удар правою рукою в скроневу ділянку лівого ока, у зв`язку з чим ОСОБА_4 відчула запаморочення та впала на підлогу на спину. Після чого ОСОБА_3 , перебуваючи біля потерпілої ОСОБА_4 , наніс їй декілька ударів ногами по її тулубу в ділянку ребер з обох сторін.

У результаті протиправних дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_4 були спричинені відповідно до висновку судової медичної експертизи № 12-14/663-А/25 від 16 жовтня 2025 року тілесні ушкодження: тупа лицьова травма у вигляді закритого перелому кісток носу із наявністю забитої рани слизової нижньої губи та лівої щоки на тлі саден та синців (гематом) на обличчі, що відповідно до п.2.3.2 «а», п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 року, відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більше трьох тижнів (21 день), та синці на шиї, тулубі, верхніх та нижніх кінцівках, що відповідно до п.2.3.2 «б», п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17 січня 1995 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 надійшов до суду з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додана заява потерпілої ОСОБА_4 щодо згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням права апеляційного оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні. Цивільний позов не заявлений.

Також до обвинувального акту додана заява ОСОБА_3 щодо визнання ним своєї винуватості, згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, складена та підписана у присутності захисника ОСОБА_5 , згідно з якою обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та погодився зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті. ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодився на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

У вказаній заяві захисником ОСОБА_5 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального правопорушення (проступку) без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий у порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Дослідивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, повністю доведена.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше неодноразово судимий, не одружений, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують його покарання, відсутні.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 65 КК України суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, обставини вчинення кримінального правопорушення, майновий стан обвинуваченого, той факт, що потерпіла претензій морального та матеріального характеру до нього не має.

Враховуючи сукупність наведених обставин справи, та дотримуючись принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, та враховуючи, що за приписами ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити покарання у виді обмеження волі у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, так як відсутні умови і підстави призначення обвинуваченому іншого покарання з огляду на те, що ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, що унеможливлює призначення йому покарання у виді штрафу та виправних робіт.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Положеннями ч. 4 ст. 71 КК України встановлено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до роз`яснень п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбуття основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальний проступок у даному провадженні ОСОБА_3 вчинив 12 вересня 2025 року, тобто після набрання вироком Київського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2024 року законної сили.

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2024 року ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт, яке на даний час не відбуте в повному обсязі.

Невідбута частина покарання ОСОБА_3 за вироком Київського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2024 року складає 100 години громадських робіт.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи зі співвідношення, що одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт.

Виходячи з вимог п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, невідбута частина покарання ОСОБА_3 за вироком Київського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2024 року у виді 100 (сто) годин громадських робіт відповідає 12 дням обмеження волі.

З урахуванням викладеного, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2024 року, перевівши при складанні покарань відповідно до вимог ст. 72 КК України менш суворе покарання у виді громадських робіт в більш суворий вид обмеження волі, виходячи із співвідношення: одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі.

Претензії матеріального характеру у потерпілої сторони до обвинуваченого відсутні, цивільний позов не заявлений.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Щодо ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався, зважаючи на характер призначеного покарання, суд вважає доцільним не застосовувати до обвинуваченого запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з дня його прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. ст. 71, 72 КК України до призначеного ОСОБА_3 покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2024 року у виді 100 (сто) годин громадських робіт та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 (одного) року 12 (дванадцять) днів обмеження волі.

Початок строку відбування покарання, призначеного ОСОБА_3 , обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого на облік за місцем відбування покарання.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 цього КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1