Номер провадження: 11-сс/813/478/26
Справа № 946/1920/25 1-кс/946/649/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

09.02.2026 року м. Одеса

Суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши в порядку ст. 396 КПК України апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 березня 2025 року про повернення скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області та зобов`язання внести відомості за його заявою до ЄРДР,

встановив:

Ухвалою слідчого судді судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 березня 2025 року було повернуто скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області та зобов`язання внести відомості за його заявою повідомленням до ЄРДР.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_3 подав скаргу на бездіяльність уповноважених осіб Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області та зобов`язання вчинити певні дії з пропуском передбаченого ч. 1 ст. 304 КПК України строку на оскарження та не заявляв відповідного клопотання про поновлення такого строку.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що слідчий суддя постановив ухвалу, яка не передбачена у цій категорії справ, провів розгляд без участі заявника, його захисника та прокурора.

Крім того, ОСОБА_3 порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_3 та дослідивши матеріли кримінального провадження суддя-доповідач дійшов висновку про таке.

Частиною 1 ст.24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Частиною 6 ст. 304 КПК України встановлено, що ухвала про повернення скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Відповідно до положень п.3) ч.2 ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Абзацом 2 ч. 3 ст. 395 КПК України визначено, що, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Так, 30 січня 2026 року безпосередньо на адресу Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 березня 2025 року.

09 лютого 2026 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшли матеріали справи за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області щодо зобов`язання внести відомості за його заявою до ЄРДР.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 березня 2025 року про повернення скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області та зобов`язання внести відомості за його заявою до ЄРДР, вже була предметом апеляційного розгляду.

Так, 19.03.2025 року ОСОБА_3 звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області (а.с. 1).

Ухвалою слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 березня 2025 року було повернуто скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області та зобов`язання внести відомості за його заявою повідомленням до ЄРДР (а.с. 7).

06.05.2025 року ОСОБА_3 звернувся із апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 березня 2025 року (а.с. 10-12).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02.09.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 було залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.03.2025 року про повернення скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області та зобов`язання внести відомості за його заявою повідомленням до ЄРДР без змін (а.с. 24-25).

Вказана ухвала апеляційного суду набрала законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

06.10.2025 відповідно до довідки секретаря судового засідання про доставку електронного листа, виготовленої з АСДС КП «Д-3», копію ухвали апеляційного суду було направлено на електронну адресу ДУ «Вінницька УВП №1» для вручення ОСОБА_3 , де він утримується під вартою у зв`язку із відбуванням покарання (а.с. 26).

Як вже було зазначено, 30 січня 2026 року на адресу Одеського апеляційного суду повторно надійшла апеляційна скарга ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 березня 2025 року.

Таким чином, у своїй другій апеляційній скарзі ОСОБА_3 повторно порушує питання з тих самих підстав, яке вже було предметом апеляційного розгляду і стосовно якого вже приймалося рішення апеляційним судом, що набрало законної сили, в той час як а чинний КПК не передбачає можливості багаторазового апеляційного перегляду судового рішення за апеляційними скаргами однієї особи, на одних і тих самих підставах.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2010 року у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Приймаючи рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження суддя-доповідач враховує, що порядок та перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, чітко визначено та регламентовано Главою 31 Кримінального процесуального кодексу України.

Положеннями ч.ч. 3, 4 ст.399 КПК України регламентовані підстави та порядок прийняття рішення суддею-доповідачем апеляційного суду про повернення апеляційної скарги та про відмову у відкритті провадження.

Разом з цим, зазначеними нормами закону законодавцем чітко не визначені дії судді-доповідача у разі, коли до апеляційного суду надходить апеляційна скарга на рішення районного суду, яке вже було предметом апеляційного перегляду, за результатами якого було прийняте рішення по суті та яке набрало законної сили.

Положеннями ч.1 ст. 5, ч.6 ст. 9 КПК України регламентовано, що апеляційний суд повинен прийняти рішення згідно з положеннями КПК України чинними на час прийняття такого рішення, а якщо положення цього кодексу неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.

З урахуванням того, діючим КПК України чітко не визначені дії судді-доповідача у разі надходження до апеляційного суду апеляційної скарги на рішення слідчого судді, на яке вже подавалась апеляційна скарга і за результатами перевірки апеляційної скарги апеляційним судом вже прийняте рішення, та виходячи зі змісту положень ст.ст. 392, 399 КПК України, які визначають вичерпний перелік судових рішень, які, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, приймаючи до уваги, що апелянтом подана скарга на ухвалу слідчого судді, за якою апеляційним судом вже прийнято рішення про відмову в задоволенні апеляційної скарги та ухвала апеляційного суду набрала законної сили, керуючись положеннями ст.ст. 2, 5, 7, 9 КПК України, суддя-доповідач приходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути предметом повторного перегляду Одеським апеляційним судом.

З наведених підстав у відкритті провадження за апеляційною скаргою слід відмовити, повернувши апеляційну скаргу особі, яка її подала.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 392, 399 КПК України, суддя-доповідач,-

постановив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 березня 2025 року про повернення скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області та зобов`язання внести відомості за його заявою до ЄРДР.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_4