Справа № 674/1143/25
Провадження № 1-кп/674/120/25
УХВАЛА

іменем України

03 грудня 2025 року м. Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції), потерпілого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборониОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000557 від 05 квітня 2025 року,

в с т а н о в и в:

В провадженні суду знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

02 грудня 2025 року до суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , в обґрунтування якого зазначено, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який, у разі визнання його винуватим, йому загрожує покарання, зокрема, у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, крім того, на даний час існують ризики, які дають підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та експертів, а тому враховуючи, що жоден менш суворий запобіжний захід не буде достатніми для уникнення цих ризиків, просить продовжити строк застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строків судового розгляду кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав з наведених у ньому підстав, та просив задовольнити, враховуючи, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, наразі продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні просив застосувати щодо нього більш м`який запобіжний захід, вказуючи при цьому, що зобов`язується прибувати за викликами суду, виконувати всі необхідні дії та не переховуватись. Поставив під сумнів твердження прокурора щодо наявності у нього можливості впливати на доказову базу у цьому кримінальному провадженні.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив змінити запобіжний захід обвинуваченому на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, мотивуючи тим, що ОСОБА_4 має сталі соціальні зв`язки - дружину та дітей. Також просив врахувати, що прокурором жодним чином не доведено фактів вчинення обвинуваченим дій, пов`язаних із зазначеними у клопотанні ризиками, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження ризиків, також не надано.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав думку захисника ОСОБА_5 , просив змінити запобіжний захід ОСОБА_4 на домашній арешт.

Заслухавши доводи прокурора на обґрунтування поданого клопотання, думку обвинуваченого та захисників, які заперечили проти клопотання прокурора та просили змінити запобіжний захід, дослідивши матеріали клопотання, суд доходить наступних висновків.

Частиною 1 ст. 331 КПК України закріплено право суду під час судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення або захисту своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За змістом ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного,ю обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Тримання під вартою за нормами ч. 1 ст. 183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд враховує, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1КК України, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, тобто у вчиненні тяжкого злочину.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 квітня 2025 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово продовжувався, зокрема, востаннє ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2025 року обвинуваченому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днівпо 18 грудня 2025 року включно.

У поданому клопотанні прокурор посилається на те, що на даний час продовжують існують ризики, які дають підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та експертів.

Однак суд вважає, що стороною обвинувачення ні у поданому клопотанні, ні у судовому засіданні в повній мірі не доведено існування ризиків, на які прокурор посилається в обґрунтування необхідності продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог п. 1, 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, а ризик переховування від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини заарештована особа має право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов затримання, а рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватись на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання заявника під вартою; і суд має з`ясувати можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Третьяков проти України").

У рішенні у справі "Ілійков проти Болгарії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Суд враховує, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання та сім`ю, тобто сталі соціальні зв`язки, з 2022 року є військовослужбовцем Збройних Сил України.

Наразі досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено, необхідні експертизи проведено, матеріали справи передано до суду та досліджено в судовому засіданні, частково судом допитано потерпілих, в тому числі тих, що є сусідами обвинуваченого, та свідків, тобто ризик здійснення ОСОБА_4 незаконно впливу на потерпілих, свідків та експертів може бути мінімізований за рахунок іншого, більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, будь-які відомості на підтвердження того, що обвинувачений у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу може ухилятись від суду, суду не надані.

Таким чином, суд вважає, що продовження ОСОБА_4 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не є доцільним з тих підстав, що на теперішній час, заявлені ризики, що враховані при застосуванні та неодноразовому продовженні запобіжного заходу - тримання під вартою, передбачені ст. 177 КПК України, зменшилися та не виправдовують подальше тримання особи під вартою.

Водночас у суду відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України, та його належну поведінку.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За таких обставин, враховуючи викладене, тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, його особу, та те, що наведені прокурором у клопотанні ризики переховування обвинуваченим від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, хоч і зменшились, проте продовжують існувати, суд доходить висновку, про наявність підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на два місяці, у зв`язку з чим клопотання прокурора задоволенню не підлягає.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Крім того, враховуючи, що наразі судом не допитано потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8 , а також не розглянуто клопотання захисника ОСОБА_6 про виклик та допит експертів та витребування відомостей, на підставі положень ч. 4 ст. 194 КПК України, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п. 1 - 4 ч. 5 ст. 195 КПК України.

Керуючись ст. 176-178, 183, 194, 331, 369-372 КПК України,

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання прокурора Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відмовити.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем його постійного проживання на строк два місці, починаючи з 03 грудня 2025 року по 31 січня 2026 року включно.

Заборонити ОСОБА_4 цілодобово без дозволу прокурора або суду залишати постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися без дозволу прокурора або суду з постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_7 , свідком ОСОБА_8 , судово-психіатричними експертами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти негайно в залі суду та зобов`язати невідкладно після закінчення судового засідання прибути до місця свого проживання.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, направити прокурору, до Державної установи "Хмельницький слідчий ізолятор" та для виконання до Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_11