Провадження №1-кп/522/3342/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

під час підготовчого судового розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001128 від 22.08.2025 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Тараклія, Республіки Молдова, громадянина Республіки Болгарії, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

інші учасники кримінального провадження:

перекладача - ОСОБА_6

УСТАНОВИВ:

На розгляд до Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що доведені під час досудового розслідування ризики не знизились та не відпали, обвинувачений тривалий час переховувався від суду.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та просила обрати більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання прокурора та підтримав думку захисника.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, суд приходить до наступного.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, який карається позбавленням волі на строк до семи років, є громадянином Республіки Болгарії, тимчасово мешкає у м.Одесі, із середньою освітою, офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

В обґрунтування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, встановлено, що ОСОБА_3 є громадянином Республіки Болгарії, тимчасово мешкає у м.Одесі, офіційно не працевлаштований, джерела доходів для існування його не відомі, може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, ризики передбачені п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні , а також вчинити інший злочин.

Так, позиція ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 полягає в тому, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від суду.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії», Суд зазначив: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Зазначені обставини, можливість призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі, дають підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи початкову стадію судового розгляду.

Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів неможливе, зважаючи на вказані ризики, особу обвинуваченого та характер злочину, у якому він обвинувачується.

Більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, між тим згідно зазначеної статті у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину та покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вказані розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен враховувати положення ст. ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Судом враховано, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного з незаконним поводженням з бойовими припасами, тому суд визначає обвинуваченому розмір застави, у розмірі 180 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, обраному йому під час обрання запобіжного заходу, з покладанням обов`язків, визначених ст.194 КПК України.

Керуючись Гл.18, ст.ст. 314-316, 291, 342-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою- задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» терміном на 60 діб з визначенням розміру застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_3 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 180 ( ста вісімдесяти ) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб що становить 545 040 (п`ятсот сорок п`ять тисяч сорок) гривень.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, призначенням платежу:застава за обвинуваченого ОСОБА_3 , провадження по справі №1-кс/522/3342/25.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3

обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися з населеного пункту в якому проживає, без дозволу суду;

3) суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення з обставин скоєння кримінального правопорушення;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжний заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк ухвали про продовження строку запобіжного заходу закінчується 08.02.2026 року.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена протягом п`яти днів до Одеського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1