Провадження № 1-кс/522/ 6703/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2025 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Одеської спеціаліхованої прокуратури у сфері оборони Південого регіону ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Степанаван, Республіки Вірменія, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, військовослужбовця, який на момент вчинення злочину займав посаду командира взводу забезпечення підготовки спеціалістів тилового забезпечення роти забезпечення підготовки спеціалістів матеріально-технічного забезпечення Центру забезпечення навчального процесу Військової академії (м. Одеса), у військовому званні старший лейтенант, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 20.08.2025 Приморським РС міста Одеси за ч. 3 ст. 358 КК України та ч. 4 ст. 358 КК України до обмеження волі строком на 2 роки (на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком в 1 рік).

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, -

УСТАНОВИВ:

Слідчим відділення відділу поліції № 5 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Одеській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000847 від 28.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Нагляд за додержанням законів при проведенні досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється Одеською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Будучи військовослужбовцем ОСОБА_5 , у відповідності до вимог ст. 9, 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Проте, ОСОБА_5 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеними вище вимогами законодавства, будучи раніше судимим вироком Приморського районного суду міста Одеси від 20.08.2025 за ч.3 ст. 358 КК України та ч. 4 ст. 358 КК України до обмеження волі строком на 2 роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком в 1 рік, в період іспитового строку, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та вчинив інший умисний злочин за наступних обставин.

Так, 27.11.2025 року приблизно о 17:00, ОСОБА_5 перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього з мотивів тривалих неприязних стосунків із колишньою дружиною ОСОБА_8 , пов`язаних із невирішеними майновими питаннями після розлучення, виник раптовий злочинний умисел спрямований на порушення суспільних відносин, щодо володіння, користування, та розпорядження майном, а також громадської безпеки і порядку, а саме: пошкодження квартири АДРЕСА_3 , що належить на праві власності його колишній дружини ОСОБА_9 , шляхом підпалу.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , приблизно у вищезазначений час зайшов до будівельного магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де придбав необхідні знаряддя для вчинення злочину, а саме: пляшку із речовиною для розпалювання вогню.

Надалі, ОСОБА_5 , 27.11.2025 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, з метою реалізації подальших протиправних дій на які у нього виник злочинний умисел, прибув до будинку АДРЕСА_4 , де на першому поверсі знаходилась квартира АДРЕСА_5 .

Після чого, ОСОБА_5 , 28.11.2025 року приблизно о 01 годині 30 хвилин, будучи впевненим, що його протиправним діям ніхто не завадить, та за ним ніхто не спостерігає, перебуваючи біля вікна квартири АДРЕСА_3 , маючи при собі заздалегідь підготовлене знаряддя вчинення кримінального правопорушення, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та їх суспільно небезпечний характер, маючи на меті пошкодити майно своєї колишньої дружини ОСОБА_9 , допускаючи, що внаслідок його протиправних дій окрім, пошкодження майна, останньої може бути створена небезпека для мешканців будинку у вигляді пожежі, змочив ганчірку, раніше придбаним ним для вчинення злочину знаряддям - рідиною для розпалювання вогню, та підпалив її за допомогою запальнички.

Коли ганчірка із рідиною для розпалювання вогню загорілась, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, порушуючи суспільні відносини, щодо володіння, користування, та розпорядження майном, а також громадської безпеки і порядку, кинув її у середину приміщення квартири крізь віконну раму, яка на той момент мала ушкодження у вигляді відсутнього скла.

Після вчинення вищезазначених дій, ОСОБА_5 , вогонь з охопленої полум`ям ганчірки перекинувся на розташовані в середині квартири предмети побуту, внаслідок чого відбулася пожежа, яка розповсюдилась по площі квартири, внаслідок якої була створена небезпека для мешканців будинку, та ОСОБА_9 , було заподіяно майнову шкоду у великих розмірах.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на наступне.

29.11.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, яке кваліфікується, як - умисне пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах, вчинене шляхом підпалу.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у ході досудового розслідування, належними та допустимими доказами, здобутими у ході досудового розслідування кримінального провадження, а саме:

- оглядом місця події від 28.11.2025 року, який проводився за адресою: АДРЕСА_3 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.11.2025 року;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від 28.11.2025 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від 28.11.2025 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , від 28.11.2025 року;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , від 28.11.2025 року;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання особи за фотознімками з ОСОБА_13 від 28 листопада 2025 року;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання особи за фотознімками з ОСОБА_12 від 28 листопада 2025 року;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання особи за фотознімками з ОСОБА_11 від 28 листопада 2025 року.

ОСОБА_5 , відповідно до ст. 12 КК України, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

При вирішенні питання про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному за інкримінований злочин, а також наявність ризиків визначених:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відносять до категорії тяжкого злочину та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним (покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років) дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, зокрема через територіальне розташування Одеської області поблизу із державним кордоном, у тому числі із невизнаною ПМР та іншими державами, є великий ризик спроби вчинення незаконного перетину державного кордону з боку обвинуваченого, оскільки останнім часом вчинення таких злочинів набуло розповсюдження у прикордонних регіонах України, що є загальновідомим фактом.

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілу у цьому кримінальному провадженні, оскільки являється її колишнім чоловіком, знає її фактичне місце проживання та неодноразово здійснював спроби вплинути на потерпілу з метою отримання власної користі, а також на можливих свідків вчинення ним кримінального правопорушення, які ще не встановлені органом досудового розслідування, чим перешкоджатиме правоохоронним органам у встановленні істини у провадженні та повному, всебічному дослідженні всіх доказів.

- п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, як на підозрюваного у кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу;

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити даний злочин.

Зокрема, підозрюваний є військовослужбовцем, який має прямий доступ до бойової зброї та володіє спеціальними навичками та знаннями для її використання, тому може вчинити новий умисний злочин, в тому числі з метою ухилення від встановленої законом відповідальності.

Також, у зв?язку із наявністю військової агресії з боку росії проти України, суттєво обмежуються можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршується криміногенна обстановка.

Вказаний ризик підтверджує те, що теперішня криміногенна обстановка в Україні може схилити особу до нового злочину.

Крім, того ОСОБА_5 , вироком Приморського районного суду м.Одеси від 20.08.2025 року, був засуджений до обмеження волі строком на 2 роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком в 1 рік, та вчинив новий умисний злочин в період іспитового строку.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 , у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що вказаний запобіжний захід не зможе запобігти вищенаведеним ризикам, а підозрюваний може спробувати втекти та переховуватись від органів досудового розслідування та суду у Одеській та іншій областях, або взагалі за межами території України.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі може вчинити відносно потерпілого чи свідків вчинення кримінального правопорушення тиск або взагалі вчинити інший злочин.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави.

Вчинення ОСОБА_5 , тяжкого злочину свідчить про те, що визначений ст. 182 КПК України максимальний розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, не буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, та те що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 194 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років, слідчий вважає за доцільне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строків досудового розслідування, із визначенням розміру застави у розмірі 500 000 гривень.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують його доводи, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що стосовно підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Наявність обгрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які долучені до матеріалів клопотання.

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази, наявні в матеріалах кримінального провадження, є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.

На цей час у кримінальному провадженні виконуються слідчі та процесуальні дії.

При обрані запобіжного заходу слідчим суддею враховано дані про особу підозрюваного, а саме те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, не одружений, є військовослужбовцем, на момент вчинення злочину займав посаду командира взводу забезпечення підготовки спеціалістів тилового забезпечення роти забезпечення підготовки спеціалістів матеріально-технічного забезпечення Центру забезпечення навчального процесу Військової академії (м. Одеса), у військовому званні старший лейтенант, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, підозрюється у вчиненні злочину у період іспитового строку.

Наведені обставини щодо особи підозрюваного та його поведінка, характер інкримінованого злочину та тяжкість покарання, яке йому загрожує, свідчать про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу ставиться необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризикам зважаючи на обставини справи та дані про особу підозрюваного.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання зазначеним ризикам.

При цьому, розмір застави визначається слідчим суддею, судом, відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

В свою чергу, абз. 2 зазначеної ч. 5 ст. 182 КПК України визначає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

В цьому контексті слідчий суддя приймає до уваги положення п. 25 рішення ЄСПЛ у справі «Істоміна проти України» від 13.01.2022, в якому Суд зауважує на тому, що загальні принципи щодо обґрунтування визначення розміру застави наведені в рішеннях у справах «Корбан проти України» (Korban v. Ukraine), заява №26744/16, п.п. 154-157, від 04.07.2019), та «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), заява №12050/04, п.п. 78-81, ЄСПЛ 2010). Зокрема, гарантія, передбачена п. 3 ст. 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок передбачуваного злочину, а лише присутність обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого, належне йому майно та його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави або вжиття заходів проти поручителів у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти (див. рішення у справі «Гафа проти Мальти» (Gafа v. Malta), заява №54335/14, п. 70, від 22.05.2018). Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим ст. 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і для вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Тяжкість обвинувачень, пред`явлених обвинуваченому, не може бути вирішальним фактором для виправдання розміру застави (див. рішення у справі «Хрістова проти Болгарії» (Hristova v. Bulgaria), заява №60859/00, п. 111, від 07.12.2006).

У той же час слід не допускати встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

Таким чином, з одного боку розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне

Так, на переконання слідчого судді, з урахуванням обставин вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , який є військовослужбовцем, вчиненого в умовах воєнного стану відносно своєї колишньої дружини, його поведінку, характер інкримінованого злочину та наслідки імовірних протиправних дій, а також враховуючи майновий та сімейний стан підозрюваного, свідчать про існування виключних випадків, які, на підставі вищевикладених вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, дозволяють при визначенні підозрюваному ОСОБА_5 застави вийти за межі її розміру, передбаченого законом для осіб, підозрюваних у вчиненні тяжких злочинів.

З огляду на вищезазначені обставини в їх сукупності, приходжу до висновку щодо необхідності визначити ОСОБА_5 заставу в якості альтернативного запобіжного заходу в розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у розмірі 454 200 грн.

На переконання судді, застава у зазначеному вище розмірі здатна буде, з огляду на перспективу її втрати, забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків та буде достатньою для запобігання вищенаведеним ризикам.

Разом з цим, застава, в розмірі від 20 до 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, на переконання судді, не здатна буде забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 оскільки перспектива її втрати не переважатиме можливості порушення підозрюваним покладених на нього обов`язків, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, встановлених в зазначеному провадженні ризиків та характеристики його особи.

Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Одеської спеціаліхованої прокуратури у сфері оборони Південого регіону ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 26.01.2026 включно.

Строк дії ухвали слідчого судді обчислюється з моменту фактичного затримання підозрюваного, тобто з 28.11.2025 року.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 26.01.2026 включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 150 (сто пятидесяти) прожиткових мінімумім для працездатних осіб, що становить 454 200 (чотириста пядтесят чотири тисячі двісті) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, призначенням платежу: застава за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , провадження по справі № 1-кс/522/6703/25 .

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- заборонити спілкуватися з потерпілою, свідками та учасниками кримінального провадження.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: