Справа № 752/9589/25
Провадження №: 1-кп/752/1872/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.11.2025 рокум. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003538 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаївка, Донецької області, громадянина України, офіційно не працює, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

вироком Приморського районного суду м. Одеси від 31.01.2018 року за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі,

вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04.11.2019 року за ч. 2 ст. 185, ст. 395, з урахуванням ст. 70 КК України на 2 роки позбавлення волі,

вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 2.11.2019 року за ч. 2 ст. 186 до покарання у виді 4 років позбавлення волі,

вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.05.2020 року за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі,

вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 19.09.2022 року за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України з урахуванням ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяця (відбув покарання повністю, звільнившись 17.10.2023 року);

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

встановив:

відповідно до указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 із 5 год. 30 хв. 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває. ОСОБА_3 06.12.2024 року приблизно о 18 год. 06 хв., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , в приміщенні під`їзду помітив відкриті двері до квартири №1 , яка використовується для здійснення підприємницької діяльності (студія краси).

Після чого ОСОБА_3 увійшов до приміщення квартири № 1 за вищевказаною адресою та побачив при вході диван, на якому знаходилась сумка чорного кольору, в якій знаходились грошові кошти в сумі 54500 грн., посвідчення водія на ім`я ОСОБА_7 НОМЕР_1 та сумка з ноутбуком марки «Lenovo», сірого кольору моделі «IdeaPad S145-15API» вартістю 12750 грн., штативом «Р180ТК» вартістю 827 грн. 97 коп., портативним відеосвітлом «М11» вартістю 491 грн. 04 коп. ОСОБА_3 в умовах воєнного стану, умисно, таємно, протиправно, повторно взяв вищевказане майно та направився з ним у невідомому напрямку, та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 68569 грн. 01 коп.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину не визнав. Показав, що купив телефон в ломбарді, оскільки працював на різних роботах з доходом 1200-1500 в день. Купував також «селфіпалку» і телефон можливо на «Петрівці». Речі купляв ще у 2024 році. При затриманні також говорив, що придбав телефон в ломбарді за свої гроші. Були чеки від телефона, але куди вони поділись - не знає. Вказав, що 06.12.2024 року він злочину не вчиняв. Спершу повідомляв, що не пам"ятає, де працював в ті дні і алібі підтвердити своє не міг, проте в кінці судового розгляду вказав, що працював в посольстві Узбекистан, поруч знаходиться міністерство розвитку громад і того дня пішов з роботи після 18.30. Вказав, що хотів поїхати додому, залишив речі на вокзалі, а затримали його на метро «Либідській» та доставили до Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві та оглянули. Вказав, що повідомив поліцейським, що на вокзалі є його речі в камері схову, поліцейські забрали їх, оглянули та сказали, що це були викрадені речі. Вказав, що поліцейські показували на його шапку, взуття та куртку та стверджували, що він в цьому був на момент злочину. Зазначив поліцейським, що речі його, після чого наївся таблеток та потрапив до реанімації. Вказав, що як вийшов з реанімації, йому поліцейські привезли його речі, вибачились та пішли. Десь через місяць йому знову зателефонували з відділку поліції та попросили підписати документи. Він приїхав, все підписав, його знову відпустили, він поїхав на захід України у справах, там його і затримали. Також зазначив, що не розуміє чому штатив під час огляду приєднається до телефону потерпілої, якщо це його «селфіпалка».

Не дивлячись на те, що обвинувачений не визнав свою вину в інкримінованому йому злочині, його вина повністю підтверджується логічними, взаємопов`язаними та безпосередньо дослідженими судом доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що 06.12.2024 року з подругою ОСОБА_8 , якій належить приміщення студії краси, та іншою подругою ОСОБА_9 , яка позичила їй кошти готівкою того дня і пристуності іншої подруги, робили зйомки. Зазначила, що спочатку знаходяться двері в під`їзд, потім знову двері в коридор і кабінети, один з яких студія краси. Вказала, що першою салон покинула ОСОБА_9 , її проводила ОСОБА_8 , з якою в подальшому вони залишились вдвох пити каву. Її речі лежали на дивані, який знаходився при вході в кабінет. Коли почала збиратись додому, приблизно о 19 год. 30 хв. - 19 год. 34 хв., не побачила своїх речей, а саме двох сумок, в яких були: штатив блютузний, світло, мишка, ноутбук та гроші, що були в сумці у сумі 50000 грн. та 4500 грн., що були у відділенні сумки. Зазначила, що зрозуміла, що власниця ОСОБА_8 не закрила двері, коли проводила ОСОБА_9 .

Під час судового розгляду на відеозаписах (а.с. 88, 90-91, 93, 95-96, 102-107) впізнала сумки, що належать їй, які були викрадені ОСОБА_3 - 06.12.2024 року. Також вказала, що коли впізнавала всій штатив в поліції, він одразу під`єднався до її телефону по блютузу. Обвинуваченого раніше не бачила, але вважає, що на відео був він.

Свідок ОСОБА_8 показала, що з потерпілою знайома і перебуває у гарних відносинах. Вказала, що 06.12.2024 року о 14 год. 20 хв. до неї в студію, яку вона орендує за адресою: АДРЕСА_3 , приїхала потерпіла ОСОБА_7 з мамою для масажних процедур. Після чого, потерпіла провела маму і десь о 15 год. 20 хв. до них приєдналась подруга ОСОБА_9 . Вказала, що після спілкування провела ОСОБА_9 , а коли повернулась, то побачила, що ОСОБА_10 рахує гроші, які їй позичила ОСОБА_9 у сумі 50000 грн., які потім поклала в свою сумку. Пам`ятає, що на дивані лежали речі потерпілої: сумка, ще сумка з ноутбуком, штатив і світло. Знає напевне, що у сумці був ноутбук, оскільки вони перед цим знімали відеоролики та ОСОБА_7 працювала на ньому. Після того як пішла ОСОБА_9 , вона дійсно не закрила двері на замок, вони залишились тільки вдвох з потерпілою і вона не чула, щоб до них хтось заходив. Також зазначила, що до входу в під`їзд є домофон, але на той час він не працював, тому двері в під`їзд були також відчинені. Десь після 19 год. вона та ОСОБА_7 хотіли їхати додому, вийшли в коридор та побачили, що на дивані немає ні сумок, ні особистих речей потерпілої. Зазначила, що після того як виявили викрадення речей, одразу викликали поліцію. Також вказала, що камер спостереження при вході в під`їзд немає.

Свідок ОСОБА_9 показала, що з потерпілою товаришує, з обвинуваченим не знайома. В той день 06.12.2024 року була в салоні краси десь півтори години за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 36 та позичила потерпілій кошти у сумі 50000 грн., які потерпіла поклала собі у сумку. Пам`ятає, що у потерпілої була чорна сумка з ноутбуком. Потім її провела ОСОБА_8 до машини і в салоні краси залишились ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Вказала, що коли вона виходила, то бачила на диванчику сумку з ноутбуком. Потім від потерпілої дізналась, що в той день у неї викрали гроші, які вона їй позичила. Також вказала, що зазвичай всі речі залишають в коридорчику на дивані.

Крім вказаних вище показань потерпілої та свідків, які узгоджуються між собою, зокрема щодо часу та обставин зникнення майна, його різновиду та вартості, вина обвинуваченого підтверджується письмовими доказами, а саме:

даними, що містяться в заяві про вчинення кримінального правопорушення від 06.12.2024 року (т. 1 а.с. 60-62), з яких вбачається, що 06.12.2024 року ОСОБА_7 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність згідно зі статтею 383 КК України, повідомила, що 06.12.2024 року приблизно о 19 год. 29 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_5 , в орендованому приміщенні виявила відсутність грошових коштів у розмірі 50000,00 грн., водійського посвідчення, сумки з ноутбуком марки «Lenovo» сріблястого кольору, штативу, світла для зйомки. Двері у вищезазначеному приміщенні на замок зачинені не були. Хто викрав особисті речі - невідомо;

даними, що містяться в протоколі огляду місця події з ілюстративними таблицями до нього від 06.12.2024 року (т. 1 а.с. 64-69), з яких вбачається місце вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме нежитлове офісне приміщення - студія краси за адресою: АДРЕСА_5 , що знаходиться на першому поверсі. Вхід до під`їзду здійснюється через металеві двері з проїзної частини по вул.Саксаганського, які перебувають у відкритому вигляді, оскільки замок не працює;

даними, що містяться в протоколах огляду відеозапису від 09.12.2024 року, 10.12.2024 року та від 01.01.2025 року з додатками до них дисками, якій були досліджені в судовому засіданні (т. 1 а.с. 88, 90-91, 93, 95-96, а.с. 102-107), з яких вбачається, що чоловік, схожий на ОСОБА_3 , одягнутий в світлі кросівки з темними шнурками, шапку червоного кольору, темні штани та куртку темного кольору 06.12.2024 року, прямуючи за адресою: АДРЕСА_5 , тримає у руках викрадену сумку з ноутбуком; далі проходить вздовж вулиці Саксаганського, що у м. Києві, тримаючи у руках викрадені сумки потерпілої ОСОБА_7 , далі він підходить до смітників, тримаючи в руках сумку та ноутбук потерпілої, та перевіряє зміст викрадених сумок, залишає сумки на смітнику та з викраденим майном прямує у невідомому напрямку;

даними, що містяться в протоколі огляду від 25.12.2024 року з ілюстративною таблицею до нього (т. 1 а.с. 109-117), з яких вбачається, що в приміщенні Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві в службовому кабінеті № 5, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Німецька, буд. 2, знаходиться ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який добровільно видав працівникам поліції джинси чорного кольору, чоловічі кросівки світлого кольору зі смугастими шнурками темно-синього кольору, шапку в`язану червоного кольору - які було поміщено до спеціального упакування 007891152; куртку чорного кольору з капюшоном, в нижній частині якої наявні кишені по одній з кожної сторони та з лівої сторони кишеня на блискавці, поміщена до спеціального упакування 007891153; складний штатив для фотоапарата напівавтоматичні без видимих пошкоджень, що поміщено до спеціального упакування 007891155. Слід вказати, що вилучений у ОСОБА_3 одяг схожий на одяг, в який був одягнений чоловік, згідно вказаних вище протоколів огялдів від 9.12., 10.12.2024 року та 01.01.2025 року;

даними, що містяться в протоколі пред`явлення речей для впізнання від 09.04.2025 року з ілюстративною таблицею до нього (т. 1 а.с. 146-151), з яких вбачається, що ОСОБА_7 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність згідно зі статтею 384 КК України, впізнала за формою, назвою моделі, кольором та розміром серед чотирьох пред`явлених їй штативів, штатив під номером 2, який був у неї викрадений 06.12.2024 року за адресою: АДРЕСА_5 і який був вилучений у ОСОБА_3 згідно з вказаним вище протоколом огялду від 25.12.2024 року. Саме під час проведення вказаної слідчої дії телефон потерпілої одразу ж під"єднався через "блютуз" до впізнаного нею штативу. Судом було безпосередньо оглянуто вказаний речовий доказ та встановлено, що це саме той штатив, який було вилучено у обвинуваченого і який був впізнаний потерпілою;

даними, що містяться в заяві з фотографіями наданими потерпілою ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 71-78), з яких вбачається, що у потерпілої ОСОБА_7 наявні чек про придбання 07.06.2021 року в магазині «Фокстрот» ноутбуку «Lenovo» сірого кольору моделі «IdeaPad S145-15API» вартістю 12549,10 грн. Також у потерпілої наявна платіжна інструкція 2.72340843.1 на суму 1350 грн. за купівлю штативу «Р180ТК» та портативного відеосвітла «М11»;

даними, що містяться у висновку судової товарознавчої експертизи №4327 від 23.12.2024 року (т. 1 а.с. 80-86), з яких вбачається, що ринкова вартість сумки сіро-синього кольору марки «НР», станом на 06.12.2024 року не визначалась, оскільки наданої інформації недостатньо для проведення дослідження; ринкова вартість ноутбука марки «Lenovo», сірого кольору моделі «IdeaPad S145-15API», станом на 06.12.2024 року складає 12750,00 грн.; ринкова вартість штативу «Р180ТК» для фото та відеозйомки, чорно-сірого кольору, станом на 06.12.2024 року складає 827,97 грн.; ринкова вартість портативного відеосвітла «М11» чорно-білого кольору, станом на 06.12.2024 року складає вартістю 491 грн. 04 коп.;

даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.12.2024 року з додатком до нього (т. 1 а.с. 153-156), з яких вбачається, що свідок ОСОБА_11 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність згідно зі статтею 384 КК України, впізнала за формою обличчя, зачіски, формою носа та очей на фотознімку під номером один - ОСОБА_3 як особу, яка 07.12.2024 року в приміщенні ломбарду «Фінанс» придбала мобільний телефон.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що працює експертом оцінювачем в ломбарді. Десь в грудні 2024 року до неї зателефонував юрист ломбарду і сказав, що прийде слідчий допитати її з приводу покупки в ломбарді «Iphone 11 Pro» на 64 ГБ. Вказала, що надала показання під час яких повідомила, що в ломбарді був чоловік, приблизно 30-40 років з кудрявим волоссям, одягнутий у куртку, шапку та штани з накладними кишенями, який дивився телефони і через декілька днів здійснив покупку телефону приблизно за 12000-13000 грн. Розрахунок здійснював готівкою. Вказала, що впізнавала чоловіка по фотознімкам і тоді краще його пам`ятала. Зараз впізнає обвинуваченого, але на той момент він був з іншою зачіскою. Вказані показання свідка, на переконання суду, опосередковано, проте також підтверджують факт вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину, оскільки ОСОБА_3 , не маючи жодних доходів та постійного місця проживання, на наступний день після вчинення крадіжки, зокрема, більше 55000 грн., придбав в ломбарді дороговартісний телефон за готівкові кошти.

Суд вважає, що зібрані у справі та описані вище докази, покладені в основу вироку є належними, допустимими та достовірними, а у своїй сукупності - достатніми та взаємопов?язаними для прийняття рішення про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

На переконання суду позиція обвинуваченого щодо непричетності до вчиненого злочину спрямована виключно на уникнення від кримінальної відповідальності та повністю суперечить дослідженим у справі доказам. Так, обвинувачений не надав жодного підтвердження законного походження грошових коштів, за які, за його словами, було придбано телефон у ломбарді - не пам`ятав під час досудового розслідування та на початку судового розгляду, де проживав, де працював на той момент та звідки брав кошти. Документів, які б підтверджували факт придбання ним майна, зокрема, чеків, не надав, посилаючись на їх втрату. Крім того, стороною захисту не надано підтверджень факту придбання обвинуваченим штативу, який був вилучений у нього і який, як встановлено судом, належить потерпілій ОСОБА_7 . В суду відсутні будь-які підстави не довіряти показанням останньої, зокрема, в тій частині, що штатив належить їй і він як пристрій під`єднався через «Bluetooth» до її мобільного телефону. Вказане об`єктивно унеможливлює його належність ОСОБА_3 .

Крім того, з метою перевірки показань обвинуваченого щодо його алібі судом було двічі зроблено запити до посольства Республіки Узбекістан та Міністерства розвитку громад та територій України, згідно отриманої відповіді із міністерство останнє не знаходиться поруч з посольством Узбекістан, як про це вказував обвинувачений, а записи з відеокамер зберігаються 5-10 днів. Відповідь з Посольства до суду за минуванням більше трьох місяців з моменту першого запиту так і не надійшла. Вказане, на переконання суду, із врахуванням і того, що про своє алібі обвинувачений згадав за минуванням 7 місяців з дня вчинення ним інкримінованого йому злочину, а також того, що ні в ході досудового розслідування, ні на початку судового розгляду обвинувачений не міг пригадати, де тоді навіть проживав, а тим більше працював, суд визнає такі показання ОСОБА_3 щодо алібі безпідставними, такими, що спрямовані виключно на уникнення останнім відповідальності за вчинене.

Наявні у справі інші документи, долучені стороною обвинувачення та досліджені судом, зокрема: картка затриманого, висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.04.2025 року, клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, витяг з ЄРДР, постанови слідчих, постанови прокурорів, рапорт, заява ОСОБА_12 , акт про застосування службового собаки від 06.1.2024 року, звіт судового експерта, протоколи здійснення зняття показань технічних приладів та технічних засобів, повідомлення про підозру, пам`ятка про процесуальні права, ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 26.02.2025 року, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, доручення, ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 05.04.2025 року, розписка потерпілої, не є доказами на підтвердження чи спростування вини обвинуваченого чи інших даних, передбачених ст. 91 КПК України, а містять в собі дані процесуального характеру і мають значення для суду при вирішенні питань щодо процесуальних витрат, заходів забезпечення та визнання допустимими тих чи інших доказів.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів, обставини вчинення злочинів, те, що шкода станом на дату розгляду справи потерпілій не відшкодована, думку потерпілої під час надання показань, позицію сторони обвинувачення в судових дебатах, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності та відбувши покарання висновків для себе не зробив, знову вчинив умисний злочин, має постійне місце реєстрації на ТОТ, постійного місця проживання не має, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, та відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, і вважає за доцільне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Суд не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, оскільки ОСОБА_3 не сприяв активно розкриттю злочину, протягом тривалого часу не вибачився перед потерпілою та жодним чином не спробував вішкодувати завдані їй збитки, що свідчить про не можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання реально.

Із врахуванням того, що суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому реальної міри покарання, з метою запобігти можливим ризикам ухилитися від суду та перешкодити виконанню вироку після набрання ним законної сили, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Крім того, на підставі ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк покарання попереднє ув`язнення у даному кримінальному провадженні під час досудового розслідування та під час судового розгляду.

На думку суду, призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових проступків та злочинів.

Враховуючи те, що судом встановлено винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину за викладених у вироку обставин щодо таємного викрадення майна потерпілої, цивільний позов останньої слід задовольнити в повному обсязі.

Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити відповідно до вимог ст. ст. 100, 124 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п"ять) років 6 (шість) місяців.

Початок строку відбування покарання обчислювати з 05.11.2025 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь потерпілої ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_7 ) на відшкодування матеріальних збитків 67741 (шістдесят сім тисяч сімсот сорок одну) гривню 04 (чотири) копійки.

Речові докази у кримінальному провадженні:

«DVD-R» диск з відео з камери відеоспостереження, розташованої в закладі: «John Bull», «CD-R» диск з відео з камери відеоспостереження, розташованої в закладі «Хліб Сіль», «DVD-R» диск з відео з камери відеоспостереження, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, що містяться в матеріалах справи №752/9589/25, залишити зберігати при матеріалах справи №752/9589/25 протягом усього часу її зберігання;

джинси темно-синього кольору, кеди чоловічі бежевого кольору, шапку в`язану червоного кольору, куртку чорного кольору з капюшоном - що знаходяться в камері схову Голосіївського УП ГУНП у м. Києві (квитанція №204228) - повернути власнику ОСОБА_3 ;

складний штатив для фотоапарата «Р180ТК», що переданий під розписку на відповідальне зберігання ОСОБА_7 - залишити власнику ОСОБА_7 за належністю.

Продовжити ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Зарахувати відповідно до вимог ст. 72 КК України у строк покарання ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення з 04.04.2025 року по 04.11.2025 року включно з розрахунку день за день.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1