Справа № 760/1833/24 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/5263/2025 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 30 квітня 2025 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Феодосія, АР Крим, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 22.03.1989 Феодосійським міським судом АР Крим за ст.100, ч. 3 ст. 222, ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК України (в ред. 1960 року) до 3 років позбавлення волі;

-13.07.1993 Феодосійським міським судом АР Крим за ч. 4 ст. 81, ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 142, ч. 2 ст.183, ст. 42 КК України (в ред. 1960 року) до 14 років позбавлення волі;

- 16.02.2004 Феодосійським міським судом АР Крим за ч.3 ст.185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 15.06.2006 на підставі постанови Залізнодорожного районного суду м. Сімферополя від 08.06.2006 із заміною на 60 годин громадських робіт;

- 06.03.2009 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 31.08.2011 Феодосійським міським судом АР Крим за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст.190, ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 06.02.2015 на підставі ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 29.01.2015 умовно-достроково 10 місяців 3 дні;

- 16.03.2016 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 358, ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі;

- 19.08.2022 Роменським міськрайонним судом Сумської області за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 20.10.2022 по відбутті строку покарання;

- 08.12.2023 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

- 20.12.2024 Подільським районним судом м. Києва звільнений від відбування покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 08.12.2023, у зв`язку з закінченням іспитового строку,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 29.11.2023 приблизно о 19:57 год., перебуваючи у приміщенні холу Центрального залізничного вокзалу ст. Київ-Пасажирський, розташованому за адресою: м. Київ, пл. Вокзальна, 1, а саме поряд з лентою подачі багажу, помітив на ній жіночу сумку марки «Balenciaga», яку залишила ОСОБА_9 . В цей час, у нього раптово виник злочинний умисел, на таємне, повторне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, а саме жіночої сумки марки «Balenciaga», яка матеріальної цінності для потерпілої не становить, в якій знаходилися наступні речі: дві золотих каблучки, 585 проби, розміром (діаметром) 15 мм, вагою - одна - 1,92 грама, інша вагою 2,26 грама, які були придбані 20.07.2019 року, відповідно до висновку експерта від 21.12.2023 №СЕ-19/111/23/67617-ТВ, загальною вартістю 10268,77 гривень, навушники «Air Pods Pro», білого кольору, відповідно до висновку експерта від 08.12.2023 №СЕ-19/111-23/65206-ТВ вартість складає 3849,60 гривень, грошові кошти у сумі 4500 гривень, 7 металевих каблучок, флакон парфумів «Parfum City.com», які матеріальної цінності не становлять.

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, з метою особистого незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_7 діючи умисно, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи за вищевказаною адресою підійшов до ленти подачі багажу, та шляхом вільного доступу викрав жіночу сумочку марки «Balenciaga», яка матеріальної цінності для потерпілої не становить, в якій знаходилися наступні речі: дві золотих каблучки, 585 проби, розміром (діаметром) 15 мм, вагою - одна - 1,92 грама, інша вагою 2,26 грама, які були придбані 20.07.2019 року, відповідно до висновку експерта від 21.12.2023 №СЕ-19/111/23/67617-ТВ, загальною вартістю 10268,77 гривень, навушники «Air Pods Pro», білого кольору, відповідно до висновку експерта від 08.12.2023 №СЕ-19/111-23/65206-ТВ вартість складає 3849,60 гривень, грошові кошти у сумі 4500 гривень, 7 металевих каблучок, флакон парфумів «Parfum City.com», які матеріальної цінності не становлять.

Після чого, утримуючи при собі правою рукою вказане вище викрадене майно, ОСОБА_7 відійшов від ленти подачі багажу та покинув приміщення Центрального залізничного вокзалу, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_7 , спричинив майнової шкоди потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму, що становить 18 618 гривень 40 копійок.

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 30 квітня 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років. Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з 09.01.2024. Запобіжний захід ОСОБА_7 , залишено без змін у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор». Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити оскаржуваний вирок Солом`янського районного суду міста Києва в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання нижче та визнати стан здоров`я обвинуваеного як пом`якшуючу обставину.

В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений зазначає, що має хронічні захворювання такі як ВІЛ -інфекція 3-ї клінічної стадії, важкі бактеріальні інфекції, хронічний вірусний гепатит - С, ешемічна хвороба сердця, діфузний кардіосклероз та деформуючий остеоартроз правого кульового суглобу. Проте місцевим судом стан здоров`я обвинуваченого не взято до уваги.

Також, враховуючи стан здоров`я обвинуваченого оскаржуваний вирок ухвалений без врахування принципів гумагізму, оскільки в умовах ізоляції не можливо отримати кваліфіковану допомогу у лікуванні.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

пояснення захисника ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України сторонами в апеляційному порядку не оспорюються.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення

Колегія суддів звертає увагу на те, що наведені положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Так, перевіряючи вирок суду в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно положень ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року передбачено, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу обвинуваченого. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обирати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Судова дискреція (судовий розсуд) є інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Поняття судового розсуду у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити менш суворий вид покарання або більш суворий в межах санкції статті. А у випадках, коли санкція статті передбачає тільки один вид покарання, суд наділений функцією обирати розмір цього покарання. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість призначення передбаченого законом покарання, яке б сприяло його меті та було достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Так, при призначенні обвинуваченому покарання судом враховано тяжкість вчиненого злочину, що є тяжким, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразовов судимий, не одружений, не має неповнолітніх дітей на утриманні, має хронічні захворювання, а саме: ВІЛ-інфекція ІІІ клінічної стадії, важкі бактеріальні інфекції, хронічний вірусний гепатит С стадія мінімальної активності, ішемічна хвороба серця: дифузний кардіосклероз, деформуючий остеоартроз правого кульшового суглобу, неправильно консолідований перелом шийки стегна праворуч, не перебувє під наркологічним диспансеро-динамічним наглядом та наглядом лікаря-психіатра. Обставин, що пом`якшують та обтяжуться покарання судом не встановлено.

Поряд з цим, суд першої інстанції, врахувавши положення ст. 65 КК України, обставини кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, дані про його особу, дійшов висновку про доцільність призначення ОСОБА_7 покарання у мінімальному розмірі санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи наведені у вироку висновки місцевого суду в частині призначеного покарання ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, суд діяв з дотриманням вимог статей 50, 65, 66 КК України та визначив обвинуваченому необхідну та достатню міру покарання.

Підстав для пом`якшення покарання та застосування положень статей 69, 75 КК України про що просять обвинувачений та захисник, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Колегія суддів критично ставиться до доводів апеляційної скарги обвинуваченого про те, що місцевим судом при призначенні покарання не взято до уваги стан його здоров`я, оскільки як слідує з мотиваувальної частини вироку дані обставини були в повній мірі враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про неврахування судом першої інстанції обставини, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 стан здоров`я обвинуваченого, який має низку тяжких хронічних захворювань, то колегія вважає їх необгрунтованими.

Так, наявність низки тяжких хронічних захворювань у обвинуваченого не є обставиною, яка істотно знижує суспільно небезпечний рівень вчиненого кримінального правопорушення та не є підставою для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання, яке з врахуванням всіх обставин, передбачених ст. 65 КК України, судом першої інстанції призначено в мінімальних межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

За змістом ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. Однак, на думку колегії суддів, підстави для застосування ст. 69 КК України у даному кримінальному провадженні відсутні.

За правилами ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням не лише не сприятиме запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами, а навпаки створить у таких осіб впевненість у безкарності за вчинення злочинів.

Встановлені обставини вчиненого кримінального правопорушення, які зазначені у вироку суду та відсутність конкретних обставин у провадженні, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, свідчать про неможливість застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України та звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком.

Призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам закону, є справедливим і достатнім для виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, підстав для його пом`якшення та застосування положень ст. 69, ст. 75 КК України за апеляційними доводами обвинуваченого не встановлено.

Інших доводів, які б свідчили про суворість призначеного покарання, апеляційна скарга не містить.

Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання узгоджується з статтями 50, 65 КК України, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, а вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 30 квітня 2025 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 30 квітня 2025 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання судового рішення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4