Романівський районний суд Житомирської області
У Х В А Л А
05 листопада 2025 року селище Романів
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки смт. Великі Коровинці Чуднівського району Житомирської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженої, на утриманні маючої неповнолітню доньку, непрацюючої, раніше не судимої,-
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України,
Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб який триває і на даний час.
20 травня 2024 близько 08 години 30 хвилин, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 перебувала поблизу території домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 , де в неї виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з метою особистого збагачення. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, керуючись корисливим мотивом, діючи без розриву в часі, впевнившись у відсутності власника майна та інших осіб, які могли завадити вчиненню злочину, ОСОБА_4 через незамкнену хвіртку зайшла до подвір`я домоволодіння, після чого виявивши відсутність запірного пристрою на вхідних дверях до приміщення погребу, відчинила їх, після чого проникла всередину приміщення, де на полицях виявила консервовані продукти харчування, а саме 6 літрів соняшникової олії нерафінованої промислового виробництва вартістю 409 грн. 98 коп., дві банки огірків маринованих об`ємом 0,5 л. домашнього виробництва вартістю 122 грн. 50 коп., одну банку перцю солодкого маринованого 1 л. домашнього виробництва вартістю 106 грн. 67 коп., одну банку томатного соусу об`ємом 1 л. домашнього виробництва вартістю 110 грн., одну банку варення малинового об`ємом 0,5 л. домашнього виробництва вартістю 82 грн., одну банку варення полуничного об`ємом 0,5 л. домашнього виробництва вартістю 80 грн., три банки паштету з м`яса свинини об`ємом 0,5 л. домашнього виробництва вартістю 273 грн. 75 коп., три банки меду бджолиного з різнотрав`я вартістю 579 грн. 99 коп., які в подальшому умисно, в умовах воєнного стану, таємно викрала.
Таким чином ОСОБА_4 з викраденими продуктами харчування, які належали ОСОБА_5 , залишила місце вчинення злочину, розпорядившись ними на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 1764 грн. 89 коп.
Такі дії ОСОБА_4 кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 КК України.
Обвинуваченою в ході судового розгляду заявлено клопотання про закриття кримінального провадження щодо неї на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України.
Прокурор у судовому засіданні висловив думку про наявність підстав для закриття кримінального провадження на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, при цьому він зазначив, що набув чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Цей закон передбачає підвищення верхньої межі вартості майна, викрадення якого не вважається кримінальним злочином, до 3028 грн., а тому дії ОСОБА_4 не можливо кваліфікувати як кримінальне правопорушення.
Потерпілий у судовому засіданні вважав, що наявні підстави для задоволення клопотання обвинуваченої та закриття кримінального провадження, при цьому потерпілий також повідомив, що не бажає підтримувати обвинувачення щодо ОСОБА_4 за частиною 1 статті 162 КК України за фактом проникнення до його господарського приміщення.
Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши доводи клопотання та матеріали кримінального провадження, дійшов до наступних висновків.
Законом України від 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09 серпня 2024 року, статтю 51 КУпАП викладено у новій редакцій та встановлено, що максимальний розмір викраденого майна для кваліфікації дій особи як дрібне викрадення чужого майна за частиною 2 статті 51 КУпАП не може перевищувати двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.
Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року - для будь-якого платника податку.
Таким чином, з 09 серпня 2024 року дрібним викраденням чужого майна вважається адміністративне правопорушення, якщо вартість викраденого майна становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 3028 грн.
Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 07 жовтня 2024 року по справі № 278/1566/21 зазначила, що «статті 185, 190, 191 КК фактично містять відсилку до статті 51 КУпАП, яка, встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.
Таким чином, кількісна зміна розміру дрібного викрадення з 0,2 до 2 неоподатковуваний мінімумів безпосередньо вплинула на суть таких кримінально караних діянь, як крадіжка, шахрайство, привласнення та розтрата, адже в тексті кримінального закону цей розмір прямо не визначено і він указаний законодавцем у статті 51 КУпАП.
Отже, із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом № 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподатковувані мінімуми. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією статтею 51 КУпАП».
Як наслідок, Об`єднана палата вважала, що «для діянь, які на час їх вчинення становили кримінальне правопорушення за статтями 185, 190 або 191 КК, але в яких вартість предмета кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімуми, обговорювана зміна «скасовує кримінальну протиправність діяння» у значенні статті 5 КК.
Згідно з частиною 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до частини 3 статті 8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії.
Відповідно до частини 1 статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість».
Оскільки вартість майна, викраденого ОСОБА_4 не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів, то до таких її дій мають застосовуватись положення статті 5 КК України.
За приписами пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
Відповідно до абзацу 5 частини 7 статті 284 КПК ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.
Згідно частини третьої статті 479-2 КПК, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.
Враховуючи наведене та те, що під час судового провадження в суді першої інстанції у справі, яка надійшла до суду з обвинувальним актом щодо ОСОБА_4 , втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність за вчинене діяння і обвинувачена заявила клопотання про закриття кримінального провадження, з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття кримінального провадження на підставі пункту 4-1 частини першої статті 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.
З огляду на те, що потерпілий не бажає підтримувати обвинувачення щодо ОСОБА_4 за фактом проникнення до його приміщень, суд не вбачає підстав для виходу за межі обвинувачення і зміни висунутого обвинувачення на частину 1 статті 162 КК України.
Вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у кримінальному провадженні, суд зазначає наступне.
Статтею 126 КПК України визначено, що розподіл процесуальних витрат може бути вирішено й ухвалою суду, то у випадку заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат, про що зазначено у правових позиціях, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 року у справі 598/1781/17.
Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо. Таким чином, Велика Палата Верховного Суду вважає, що це питання може бути вирішене й ухвалою суду.
А тому, закриваючи кримінальне провадження із зазначених підстав, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої процесуальні витрати, пов`язані із проведенням експертиз, в сумі 5300 грн. 96 коп.
Долю речових доказів після набрання ухвалою законної сили слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.
Керуючись статтями 100, 124, 284, 369, 372, 479-2 КПК України, суд,
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, в сумі 5300 (п`ять тисяч триста) грн. 96 коп.
Після набрання ухвалою законної сили речові докази паштет м`ясний в скляній банці об`ємом 0,5 л. в кількості 3 шт., варення малинове в скляній банці об`ємом 0,5 л. в кількості 1 шт., варення полуничне в скляній банці об`ємом 0,5 л. в кількості 2 шт., соус томатний в скляній банці об`ємом 1 л. в кількості 1 шт., перець солодкий маринований розділений на частини в скляній банці об`ємом 1 л. в кількості 1 шт., огірки мариновані в скляній банці об`ємом 0,5 л. в кількості 2 шт., мед бджолиний в скляних банках об`ємом 1 л. в кількості 3 шт., олію соняшникову в пластиковому бутлі об`ємом 6 л., заповненому на 3/4, олію соняшникову в пластиковій пляшці об`ємом 1,5 л., які передані потерпілому залишити потерпілому ОСОБА_5 .
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвалу може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Романівський районний суд Житомирської області.

Головуючий ОСОБА_1