Справа № 404/4478/25
Номер провадження 1-кс/404/1732/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2025 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Фортечного районного суду міста Кропивницького ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача СД Кропивницького РУП ГУ НП в Кіровоградській області по кримінальному провадженню №0000115 від 19.02.2025 року, за ч. 2 ст. 397КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 подав скаргу на бездіяльність дізнавача по зазначеному кримінальному провадженню, пов`язану з несвоєчасним розглядом поданого клопотання від 12.05.2025 року.

Скаржник був повідомлений про час та місце розгляду заявлених ним вимог, що підтверджується телефонограмами та довідками про доставку СМС повідомлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Для вирішення заявлених вимог скаржник не з`явився у заздалегідь призначене судове засідання. Про день, час та місце розгляду справи особисто повідомлявся належним чином, доказів поважності причин неявки не подав.

На сайті Фортечного районного суду м. Кропивницького (https://kr.kr.court.gov.ua/sud1059/), в розділі «Громадянам» у вкладці «Список судових справ, призначених до розгляду» з моменту призначення даної справи до розгляду були зазначені дата, час та місце слухання.

Скаржник достовірно знав, що він звернувся зі скаргою до Фортечного районного суду міста Кропивницького, де будуть вирішуватись заявлені ним вимоги.

У постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі N? 295/17562/19 указано, що «передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження».

Крім того, у постанові від 03 серпня 2023 року у справі N? 281/181/21 касаційний суд зазначив, що зберігаючи об`єктивність та неупередженість, необхідно створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (частини 1, 2, 6 вказаної статті). Розумно очікувати сумлінної процесуальної поведінки не тільки від сторони обвинувачення, але й від представників сторони захисту та інших учасників кримінального провадження. Враховуючи викладене констатую, що у цьому випадку повною мірою було дотримано вимог і створено всі необхідні умови для реалізації прав скаржника на ознайомлення з матеріалами провадження і змістом ухвали в якій визначена дата, час і місце проведення розгляду та дії спрямовані на розміщення публічної інформації на сайті та дошці оголошень суду про судовий розгляд вимог скаржника.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» № 28249/95 від 19.06.2001 року, в п.53 якого зазначено, що «…право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави», тобто уникнення зловживання суб`єктами такими правами.

Неявка скаржника для вирішення поданої ним скарги розцінюється, як зволікання процесуальними правами та намагання затягнути розгляд скарги.

Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно ч. 1 статті 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Глава 26 КПК України передбачає порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування або прокурора під час досудового розслідування.

Положеннями ст. 307 КПК України передбачений вичерпний перелік рішень слідчого судді за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Відмова у задоволенні вимог скаржника через його неявку до суду не позбавляє повторного доступу до правосуддя особи, яка звертається до слідчого судді для захисту своїх прав, очікуючи на отримання вирішення поданої скарги. У випадку неявок скаржника, належним чином повідомленого про дату та час розгляду скарги в суді, при відсутності будь-яких заяв щодо відкладення розгляду справи, не будуть порушуватись вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які конкретизовані в п.п. 1, 2, 14, частини першої ст. 7 КПК України, відповідно до яких зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься: верховенство права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; законність та доступ до правосуддя.

Згідно ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу. Отже, норми КПК України не містять прямої вказівки щодо дій слідчого судді у разі неявки особи, яка звернулась зі скаргою, на судове засідання з розгляду такої скарги. Враховуючи положення ст. 7 КПК України, справедливий судовий розгляд має ґрунтуватися на принципі рівності сторін, який передбачає надання розумної можливості відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в істотно менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Законом передбачено найбільш сприятливі умови для швидкого захисту порушених прав під час досудового розслідування, строк проведення якого чітко обмежений, як і обмежений строк розгляду скарг. Скаржник повинен добросовісно користуватися такою процесуальною можливістю та з`явитися в судове засідання для надання особистих пояснень. Неявка належно повідомленого скаржника дає право відмовити у задоволенні вимог скаржника, але не позбавляє останнього права повторно звернутися до суду для оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора. Отже, за умов добросовісного використання процесуальних прав, вони порушені не будуть та доступ до суду не обмежується.

Самостійною підставою відмови є наступні обставини:

12.05.2025 року, скаржник подав клопотання про витребування документів з ТЦК та СП.

22.05.2025 року дізнавач розглянув клопотання, задовольнив і направив відповідь.

Скаржник не дочекавшись відповіді, оскаржив дії дізнавача.

Згідно ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Вимоги безпідставні. Скаржник передчасно звернувся до слідчого судді, внаслідок чого не подав доказів бездіяльності заявленим суб`єктом оскарження процесуальної вимоги закону, зокрема розгляду клопотання і направлення скаржнику відповіді.

Логістичні питання щодо: тривалості та способу відправлення кореспонденції, дієвість вручення повідомлення чи процесуального рішення не входить до завдань судового контролю, як-то передбачено ст. 303 КПК України. законодавець не запровадив можливість оскаржити в порядку ст. 220 КПК України: зміст, повноту, умотивованість відповіді, якими керувався представник сторони обвинувачення під час вирішення поданого клопотання. Відповідно до ст. ст. 22, 55 КПК України, сторони мають рівні права, та на основі змагальності обстоюють власні правові позиції, права, свободи і законні інтереси. Дізнавач був позбавлений можливості вручити скаржнику повідомлення тому що скаржник не звернувся до представника сторони обвинувачення з такою вимогою. Скаржник не довів, що він добросовісно вчинив дії спрямовані на отримання копії постанови чи повідомлення за результатами поданого клопотання, отже не існує законних передумов зобов`язувати повторно направляти скаржнику відповідь. Не подано доказів на підтвердження того, що дізнавач умисно ухилявся чи зволікав у розгляді поданого клопотання.

Скаржник не подав доказів на підтвердження того, що він особисто вчиняв спроби: забрати повідомлення з поштового відділення; з`явитись до органу досудового розслідування; намагався завчасно домовитись, зареєструватись, телефонувати, спілкуватись з приводу з`ясування результатів розгляду заявленого клопотання.

Передчасне звернення зі скаргою завадило зібрати і подати слідчому судді належні та допустимі докази на підтвердження висловлених усних припущень, отже процесуальне право потерпілого порушено не було, тому відсутні підстави для застосування заходів судового контролю за дотриманням прав і свобод учасників кримінального провадження.

Керуючись ст.303 - 307,318,369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність дізнавача СД Кропивницького РУП ГУ НП в Кіровоградській області по кримінальному провадженню №0000115 від 19.02.2025 року, за ч. 2 ст. 397КК України - відмовити.

Ухвала не оскаржується в апеляційному порядку. На ухвалу можуть бути подані заперечення під час проведення підготовного судового засідання.

Слідчий суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького ОСОБА_1