490/8864/21 09.02.2026
н/п 1-кп/490/99/2026
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/8864/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2026 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000218 від 28.02.2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаєві, є громадянином України, з повною вищою освітою, розлучений, є військовослужбовцем по мобілізації, проходить військову службу на посаді старшого стрільця у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, військове звання старший солдат, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.4 ст.27 ч.2 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи призначеним наказом начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області №370 o/c від 17.12.2018 року на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Вітовського відділення поліції Корабельного відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області, у період з 30.09.2019 року по 08.03.2020 року періодично не з`являвся на робочому місці, не виконував свої службові обов`язки, натомість надавав до підрозділу поліції завідомо підроблені довідки від імені медичної установи про нібито непрацездатність і перебування його на лікуванні та, зловживаючи службовим становищем, привласнював грошове забезпечення, яке йому нараховувалося і виплачувалося. Усього за період з 30.09.2019 року по 08.03.2020 року включно ОСОБА_3 , діючи як службова особа, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи з єдиним умислом, привласнив грошові кошти ГУ НП в Миколаївській області в сумі 21313,71 гривень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.191 КК України, як привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Крім того, ОСОБА_3 , будучи призначеним наказом начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області №370 o/c від 17.12.2018 року на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Вітовського відділення поліції Корабельного відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області, вирішив у вересні 2019 року наступні кілька місяців періодично не з`являтися на робочому місці, не виконувати свої службові обов`язки, надавати до підрозділу поліції завідомо підроблені довідки від імені медичної установи про нібито непрацездатність і перебування його на лікуванні. Для цього ОСОБА_7 підбурив невстановленого досудовим розслідуванням працівника юридичної особи комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-соціальної допомоги №6» Миколаївської міської ради, який не є службовою особою, до складання і видачі чотирьох завідомо підроблених довідок від імені вказаної медичної установи про нібито непрацездатність ОСОБА_3 і перебування його на лікуванні, а саме довідки №151 від 17.09.2019 року, №190 від 17.10.2019 року, №251 від 27.12.2019 року, №16 від 23.01.2020 року.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.4 ст.27 ч.2 ст.358 КК України, як підбурення до складання і видачі працівником юридичної особи незалежно від форми власності, який не є службовою особою, завідомо підроблених офіційних документів, які звільняють від обов`язків.

Крім того, ОСОБА_3 , будучи призначеним наказом начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області №370 o/c від 17.12.2018 року на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Вітовського відділення поліції Корабельного відділу поліції ГУ НП в Миколаївській області, вирішивши у вересні 2019 року наступні кілька місяців періодично не з`являтися на робочому місці, не виконувати свої службові обов`язки та надавати до підрозділу поліції завідомо підроблені довідки від імені медичної установи про нібито непрацездатність і перебування його на лікуванні, у період з 17.09.2019 року по 08.03.2020 року отримав від підбуреного невстановленого досудовим розслідуванням працівника юридичної особи комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-соціальної допомоги №6» Миколаївської міської ради, який не є службовою особою, чотири завідомо підроблені довідки від імені вказаної медичної установи про нібито непрацездатність ОСОБА_3 і перебування його на лікуванні та використав довідки №151 від 17.09.2019 року, №190 від 17.10.2019 року, №251 від 27.12.2019 року, №16 від 23.01.2020 року, передавши їх до підрозділу поліції для обґрунтування причин відсутності на роботі і нарахування грошового забезпечення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

В судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_6 подано письмове клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_3 подане клопотання свого захисника підтримав.

Прокурор та представник потерпілого проти задоволення клопотання захисника не заперечували.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали судової справи та матеріали кримінального провадження, надані прокурором в судовому засіданні, а також документи, надані захисником, вважає, що клопотання захисника підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

У відповідності до п.п.2, 3 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули: три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Санкція ч.2 ст.358 КК України (на момент вчинення кримінального правопорушення) передбачає покарання у виді штрафу до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк від трьох до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років.

Санкція ч.4 ст.358 КК України (на момент вчинення кримінального правопорушення) передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

За положеннями ч.2 ст.12 КК України вказані кримінальні правопорушення є кримінальними проступками, строк давності за якими згідно з п.2 ч.1 ст.49 КК України становить три роки.

Санкція ч.2 ст.191 КК України (на момент вчинення кримінального правопорушення) передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

За положеннями ч.4 ст.12 КК України вказане кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, строк давності за якими згідно з п.3 ч.1 ст.49 КК України становить п`ять років.

З моменту вчинення кримінальних правопорушень 2019-2020 роки, минуло більше п`яти років.

Так, матеріально-правовими підставами для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч.24 ст.49 КК України), а процесуально-правовими згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Згідно ч.2 ст.49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Під ухиленням від слідства або суду з огляду на положення ч.2 ст.49 КК України слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, імітація своєї смерті тощо).

Згідно роз`яснення, що містяться у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

З матеріалів судової справи вбачається, що ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 19.01.2023 року судове провадження по даному кримінальному провадженню було зупинено до звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 з військової служби.

08.08.2025 року на пошту суду надійшло повідомлення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №3/39/10/1-1697-2025 від 04.08.2025 (3876) про можливість ОСОБА_3 приймати участь у судовому засіданні з розгляду даного кримінального провадження, у зв`язку з чим судове провадження було відновлене.

Відповідно до вимог ст.49 КК України, зупинення судового провадження з підстав призиву обвинуваченого для проходження військової служби за призивом під час мобілізації, не є підставою для зупинення перебігу давності, оскільки таке зупинення судового провадження у будь-якому випадку не пов`язане з ухиленням обвинуваченого від явки до суду (ухвала колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25.07.2024 року, справа №363/1416/20 провадження №51-3705 ск 24).

Таким чином, судом встановлено, що з дати вчинення кримінальних правопорушень, строк давності, передбачений п.п.2, 3 ч.1 ст.49 КК України, не зупинявся та є таким, що сплинув.

Згідно ч.3 ст.49 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Вирішуючи питання щодо застосування деференційованого чи загального строку давності, то у даному випадку суд виходить з того, що вчинення особою в межах передбаченого частиною першою статті 49 КК строку, нового злочину, строк давності переривається і починає відраховуватися з моменту вчинення нового злочину.

Вказаний висновок суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду у справі №735/1121/20 від 02 лютого 2023 року, де Велика Палата зазначила, що вчинення особою в межах передбаченого частиною першою статті 49 КК строку нового злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк і понад два роки, також не нівелює диференційованого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за попередній злочин. У цьому разі термін, передбачений частиною першою статті 49 КК, переривається і починає відраховуватися з моменту вчинення нового злочину. Тобто, диференційований строк не замінюється на загальний, більш обтяжливий для особи, а лише відтерміновується його початок.

На час розгляду клопотання судом не встановлено та сторонами провадження не надано інформації про вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 нових кримінальних правопорушень та будь-яких відомостей про переривання строків, згідно ч.3 ст.49 КК України.

Крім цього, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє підстави та наслідки закриття провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності, безумовної можливості продовження судового розгляду провадження з його вирішенням по суті, і останній не заперечував проти закриття провадження з відповідних підстав.

У відповідності до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

Суд приходить до висновку про те, що обвинувачений, розуміючи зміст процесуальних дій, що відбувались під час судового засідання, маючи безумовне та гарантоване законодавством право на судовий розгляд провадження та перевірку судом обґрунтованості обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, таким правом не скористався та не заперечував проти закриття провадження за нереабілітуючих підстав.

Додатково, слід зазначити, що дотримання умов, передбачених частинами 13 ст.49 КК України, є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності, є обов`язковим.

Передбачений ст.49 КК України інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину.

Відповідно до положень ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України, жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи із цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. Саме таку позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 26 березня 2020 року (судова справа №730/67/16).

З урахуванням викладеного, встановлені судом обставини є підставою для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, оскільки з дня вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.4 ст.27 ч.2 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, минув встановлений п.п.2, 3 ч.1 ст.49 КК України строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності та протягом вказаного строку обвинувачений не вчинив нового кримінального правопорушення.

По справі представником потерпілого Головного управління Національної поліції в Миколаївській області подано цивільний позов про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок протиправних дій цивільного відповідача ОСОБА_3 , в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 21313,71 гривень.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

23.01.2026 року обвинувачений ОСОБА_3 добровільно та в повному обсязі відшкодував завдану майнову шкоду, пред`явлену представником потерпілого у цивільному позові, про що захисником було долучено до матеріалів судової справи платіжну інструкцію №1.502582113.1 від 23.01.2026 року.

У зв`язку з наведеним вище, цивільний позов Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про відшкодування майнової шкоди слід залишити без розгляду.

Згідно з ч.1 ст.126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Відповідно до висновку Великої палати Верховного суду, викладеного у постанові від 17.06.2020 року у справі №598/1781/17, кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо.

Нормами КПК встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п.13 ч.1 ст.368, ч.4 ст.374 КПК України). Оскільки ст.126 КПК визначено, що означене питання може бути вирішено й ухвалою суду, ВП ВС прийшов до висновку, що у випадку заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.

Окрім того, закриття кримінального провадження на нереабілітуючих підставах і застосування м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє від сплати процесуальних витрат, зокрема, пов`язаних із проведенням експертиз. На цьому наголосив Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі №449/1689/19.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертиз (висновки від 06.08.2021 року №СЕ-19/115-21/10099-ПЧ, від 13.08.2021 року №СЕ-19/115-21/10091-ДД) на загальну суму 8581 (вісім тисяч п`ятсот вісімдесят одна) грн 00 к..

Крім того, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 28.10.2021 року відносно ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 07.12.2021 року із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.49 КК України, ст.ст.284288, 369372, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.4 ст.27 ч.2 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000218 від 28.02.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.191, ч.4 ст.27 ч.2 ст.358, ч.4 ст.358 КК України закрити.

Запобіжний захід, який обирався відносно ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню, у вигляді особистого зобов`язання вважати таким, що припинив свою дію.

Цивільний позов представника потерпілого Головного управління Національної поліції в Миколаївській області залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертиз (висновки від 06.08.2021 року №СЕ-19/115-21/10099-ПЧ, від 13.08.2021 року №СЕ-19/115-21/10091-ДД) на загальну суму 8581 (вісім тисяч п`ятсот вісімдесят одна) грн 00 к..

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 27.10.2021 року на майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 .

Речові докази:

1.1. Документи з вільними зразками відбитків печаток та штампу:

направлення на лабораторне тестування матеріалу від особи яка відповідає визначенню випадку COVID-19 № 4/ на 1 аркуші формату А-4, на якому міститься кутовий штамп Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» Миколаївської міської ради з текстом наступного змісту: «Мністерство здоров`я України. Управління охорони здоров`я Миколаївської міської ради. Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6». 54029 м. Миколаїв, вул. Шосейна, 58.» та печатка «Для довідок 4»;

направлення на лабораторне тестування матеріалу від особи яка відповідає визначенню випадку COVID-19 № 4/341 на 1 аркуші формату А-4, на якому міститься кутовий штамп Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» Миколаївської міської ради з текстом наступного змісту: «Мністерство здоров`я України. Управління охорони здоров`я Миколаївської міської ради. Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6». 54029 м. Миколаїв, вул. Шосейна, 58.» та печатка «Для довідок 4»;

направлення на лабораторне тестування матеріалу від особи яка відповідає визначенню випадку COVID-19 №4/348 на 1 аркуші формату А-4, на якому міститься кутовий штамп Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» Миколаївської міської ради з текстом наступного змісту: «Мністерство здоров`я України. Управління охорони здоров`я Миколаївської міської ради. Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6». 54029 м. Миколаїв, вул. Шосейна, 58.» та печатка «Для довідок 4»;

звіт про відпуск і надходження лікарських засобів за липень 2020 р. на 5 аркушах, на кожному аркуші наявний кутовий штамп Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» Миколаївської міської ради з текстом наступного змісту: «Мністерство здоров`я України. Управління охорони здоров`я Миколаївської міської ради. Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6». 54029 м. Миколаїв, вул. Шосейна, 58.»;

зведений звіт про виконання профщеплень на 3 арк. формату А-4. На першому аркуші у лівому верхньому куті наявний кутовий штамп Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» Миколаївської міської ради з текстом наступного змісту: «Мністерство здоров`я України. Управління охорони здоров`я Миколаївської міської ради. Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6». 54029 м. Миколаїв, вул. Шосейна, 58.», а на останньому аркуші міститься відбиток печатки «Для довідок 4»;

у центрі у низу третього аркушу зведеного звіту про виконання профщеплень на 3 арк. формату A-4;

індивідуальна програма реабілітації інвалідів №66.65.7 ОСОБА_8 , яка складається з двох аркушів формату А-4. На зворотному боці першого аркушу у низу у центрі наявний відбиток печатки лікаря ОСОБА_9 та її підпис;

індивідуальна програма реабілітації інвалідів №102.121.13 ОСОБА_10 , яка складається з двох аркушів формату А-4. Ha зворотному боці першого аркушу у низу у центрі наявний відбиток печатки лікаря ОСОБА_9 та її підпис;

індивідуальна програма реабілітації інвалідів №14.52.8 ОСОБА_11 , яка складається з двох аркушів формату А-4. На зворотному боці першого аркушу у низу у центрі наявний відбиток печатки лікаря ОСОБА_9 та її підпис;

індивідуальна програма реабілітації інвалідів №4.7.14 ОСОБА_10 , яка складається з двох аркушів формату А-4. Ha зворотному боці першого аркушу у низу у центрі наявний відбиток печатки лікаря ОСОБА_9 та її підпис;

індивідуальна програма реабілітації інвалідів №28.69.14 ОСОБА_11 , яка складається з двох аркушів формату А-4. На одному з аркушів наявний відбиток печатки лікаря ОСОБА_9 та її підпис;

індивідуальна програма реабілітації інвалідів №68.118.8 ОСОБА_12 , яка складається з двох аркушів формату А-4. На зворотному боці першого аркушу у низу у центрі наявний відбиток печатки лікаря ОСОБА_9 та й підпис;

аркуш формату А-4 від 21.01.2021 р., у якому в правому нижньому куті міститься печатка лікаря ОСОБА_9 та її підпис.

1.2 Документи з експериментальними зразками відбитків:

1.2.1 кутового штампу амбулаторії №4 Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» Миколаївської міської ради з текстом наступного змісту: «Мністерство здоров`я України. Управління охорони здоров`я Миколаївської міської ради. Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6». 54029 м. Миколаїв, вул. Шосейна, 58.», який зберігається у Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» Миколаївської міської ради за адресою: м. Миколаїв, вул. Шосейна, 58, відібрані 28.05.2021 р. під час проведення тимчасового доступу до речей і документів за адресою: м. Миколаїв, вул. Шосейна, 58, а саме: Аркуші білого паперу формату А-4, що містять виконані зразки печатки у кількості 32 штук на 4 арк.

1.2.2 кутового штампу амбулаторії №4 Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» Миколаївської міської ради з текстом наступного змісту: «Мністерство здоров`я України. Управління охорони здоров`я Миколаївської міської ради. Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6». 54029 м. Миколаїв, вул. Шосейна, 58.», який зберігається у амбулаторії № 4 Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» Миколаївської міської ради за адресою: м. Миколаїв, вул. Нікольська, 4Б/1, відібрані 28.05.2021 р. під час проведення тимчасового доступу до речей і документів за адресою: м. Миколаїв, вул. Шосейна, 58, а саме: Аркуші білого паперу формату А-4, що містять виконані зразки печатки у кількості 32 штук на 4 арк.

1.2.3 печатки амбулаторії № 4 Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» Миколаївської міської ради з текстом наступного змісту: «Управління охорони здоров`я Миколаївської міської ради. МОЗ України. Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6». Для довідок 4», яка зберігається у амбулаторії № 4 Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» Миколаївської міської ради за адресою: м. Миколаїв, вул. Нікольська, 4Б/1, відібрані 28.05.2021 р. під час проведення тимчасового доступу до речей і документів за адресою: м. Миколаїв, вул. Шосейна, 58, а саме: Аркуші білого паперу формату А-4, що містять виконані зразки печатки у кількості 36 штук на 4 арк.

1.2.4 печатки лікаря ОСОБА_9 з текстом наступного змісту: «Лікар. ОСОБА_9 » Управління охорони здоров`я Миколаївської міської ради. МОЗ України. Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6». Для довідок 4», яка зберігається у амбулаторії № 4 Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6» Миколаївської міської ради за адресою: м. Миколаїв, вул. Нікольська, 4Б/1, відібрані 28.05.2021 р. під час проведення тимчасового доступу до речей і документів за адресою: м. Миколаїв, вул. Шосейна, 58, а саме: Аркуші білого паперу формату А-4, що містить виконані зразки печатки у кількості 32 штук на 2 арк.

1.3 Документи з експериментальними зразками підписів та почерку ОСОБА_9 , а саме:

1.3.1 Аркуші білого нерозлінованого паперу формату А-4, що містять виконані зразки підписів ОСОБА_9 на 6 арк.;

1.3.2 Аркуші білого розлінованого паперу формату А-4 (проміжок між лініями 14 мм.), що містять виконані зразки підписів ОСОБА_9 на 6 арк.;

1.3.3 Аркуші білого розлінованого паперу формату А-4 (проміжок між лініями 10 мм.), що містять виконані зразки почерку ОСОБА_9 на 6 арк.,

Аркуші білого розлінованого паперу формату А-4 (проміжок між лініями 5 мм.), що містять виконані зразки почерку ОСОБА_9 на 12 арк.;

1.3.4 Аркуші білого розлінованого паперу формату А-4 (проміжок між лініями 11 мм.), що містять виконані зразки почерку ОСОБА_9 на 11 арк.;

1.3.5 Аркуші білого нерозлінованого паперу формату А-4, що містять виконані зразки почерку ОСОБА_9 на 6 арк.

1.4 Документи з вільними зразками підписів ОСОБА_9 , а саме:

1.4.1 аркуш формату А-4, датований 12.03.2019 р., який, в свою чергу, містить рукописний текст, який зроблений безпосередньо лікарем ОСОБА_9 та її особистий підпис, зроблений також нею.

1.4.2 амбулаторна картка хворого ОСОБА_13 , яка заповнена лікарем ОСОБА_9 .. Так, до першого аркушу даної амбулаторної картки лицевого боку приклеєно маршрутний лист, а зі зворотного боку прикріплено три листка: «Страховий анамнез», «Вкладіш для пациента с ОРЗ (первичное)», «Повторное обращение». Між тим, ОСОБА_14 пояснила, що у листку «Страховий анамнез» червоним підкреслено два підписи, які не належать ОСОБА_9 .. На листку «Вкладіш для пациента с ОРЗ (первичное)» у правому нижньому куті наявний рукописний запис цифр «015128», які підкреслено червоним маркером, який зроблений не ОСОБА_9 ;

1.4.3 амбулаторна картка хворого ОСОБА_15 , яка заповнена лікарем ОСОБА_9 ,

залишити в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1