Справа №463/329/26
Провадження №1-кс/463/681/26
УХВАЛА

слідчого судді

16 січня 2026 року місто Львів

Слідча суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові,

встановила:

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові та просить зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові внести відомості за її заявою від 12.01.2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 14.01.2026 року визначено слідчу суддю ОСОБА_1 для розгляду скарги.

Статтею 55 Конституції України кожному громадянину гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб.

Згідно зі ст. 8 Конституції України норми Конституції є нормами прямої дії. Звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини гарантується.

При розгляді питання про можливість оскарження бездіяльності слідчого під час досудового розслідування суд враховує також положення міжнародно-правових норм, які є частиною національного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні питання про його права та обов`язки або при висуненні проти нього будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий судовий розгляд протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Одним з основних складових у системі справедливого судочинства є доступ до суду.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права і свободи, викладені у Конвенції, порушуються, має право на ефективний спосіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які діяли як офіційні особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим кодексом.

Главою 26 КПК визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 ст. 303 КПК передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким (заявником, потерпілим, підозрюваним, володільцем майна тощо) такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені.

Так, забезпечуючи принцип доступу до правосуддя, в порядку ст. 21 КПК України та ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова 14 січня 2026 року відкрито провадження та призначено скаргу до розгляду на 11:30 год 16 січня 2026 року, з метою з`ясування обставин скарги, у тому числі питання щодо підсудності, безпосередньо в судовому засіданні за участю сторін.

16.01.2026 отримано заперечення на скаргу Шостого слідчого відділу (з дислокацією у місті Ужгород) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, згідно яких звернення ОСОБА_3 розглянуто.

Представник ТУ ДБР, розташованого у м. Львові у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

У зв`язку з проведенням судового засідання за відсутності сторін, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось відповідно до вимог ч. 4 ст.107 КПК України.

Проаналізувавши матеріали скарги вважаю, що таку слід повернути скаржнику, виходячи з наступних підстав.

Слідчою суддею встановлено, що 12.01.2026 ОСОБА_3 звернулася до ТУ ДБР у м. Львові зі заявою про вчинення злочину.

Згідно листа слідчого Шостого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, встановлено що до Шостого слідчого відділу (з дислокацією у місті Ужгород) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові надійшло звернення ОСОБА_3 від 12.01.2026 року.

В контексті наведеного слідча суддя вважає за необхідне зазначити, що Указом Президента України №41/2020 «Про затвердження організаційної структури Державного бюро розслідувань» від 05.02.2020 організаційну структуру Державного бюро розслідувань було визначено у складі Центрального апарату та територіальних управлінь, в тому числі Територіального управління, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність на Волинську, Закарпатську, Івано-Франківську, Львівську, Тернопільську області.

Відповідно слідчим суддям Личаківського районного суду м. Львова підсудні скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові, що поширює свою діяльність виключно на Львівську область.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Кримінальним процесуальним кодексом України не визначена підсудність скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора.

Однак ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Виходячи з положень ст. 306 КПК України та загальних засад кримінального процесуального законодавства, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування покладено на слідчого суддю суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Вказане узгоджується з позицією Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 02 березня 2020 року в справі № 263/19/20 (провадження № 51-420впс20).

Таким чином, скарги на рішення, дії або бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Відповідно до пункту 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді, тобто подана з порушенням правил територіальної підсудності.

Слідчий суддя враховує, що Європейський Суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право звернення до суду. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Враховуючи наведене, встановлені слідчим суддею обставини після відкриття провадження за скаргою та чітко регламентовані п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, дії щодо повернення скарги при встановленні, що така не підлягає розгляду у цьому суді, приходжу до висновку, що скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові слід повернути останній, що не позбавляє її права звернення до слідчого судді відповідного суду, в межах територіальної підсудності якого знаходиться орган досудового розслідування, тобто до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Керуючись вимогами ст.ст. 304, 307, 372 КПК України, -

постановила :

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, повернути скаржниці.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Копію ухвали про повернення скарги невідкладно надіслати особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма додатками до неї.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_4