Справа № 613/2130/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" грудня 2025 р. м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 / в режимі відео конференції/,

обвинуваченого ОСОБА_4 / в режимі відео конференції/,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000139 від 12 березня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, не працевлаштованого, судимого:

-28 січня 2015 року Великописарівським районним судом за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

-20 жовтня 2015 року Охтирським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, з іспитовим строком 2 роки та позбавлення волі на строк 5 років, які виконувати самостійно;

-27 липня 2019 року Великописарівським районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

-24 грудня 2019 року Великописарівським районним судом Сумської області за ч 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці;

-24 липня 2020 року Великописарівським районним судом Сумської області за ст. 395, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки два місяця;

-04 вересня 2023 року Тростянецьким районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу 17000,00 грн;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,

УСТАНОВИВ:

З 23 грудня 2025 року в провадженні Охтирського міськрайонного суду Сумської області перебуває на розгляді обвинувальний за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, вчинена повторно, в умовах воєнного стану, поєднана з проникненням у сховище, та ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Обвинуваченому ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 21 серпня 2025 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 17 жовтня 2025 року з визначенням застави 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 75700,00 грн / а.с. 34-40/ , який було продовжено ухвалами Богодухівського районного суду Харківської області від 14 жовтня 2025 року в межах строку досудового розслідування до 28 жовтня 2025 року / а.с. 41-46/, від 28 жовтня 2025 року на строк 60 днів до 26 грудня 2025 року / а.с. 51-53/.

24 грудня 2025 року від прокурора Богодухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 надійшло клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке обґрунтував тим, що дії обвинуваченого кваліфіковано за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289КК України. Підозра є обґрунтованою та підтверджена матеріалами кримінального провадження. Інкриміновані ОСОБА_4 кримінальні правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289КК КК України, є тяжкими злочинами, санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Вважає, що більш м`які запобіжні заходи, не зможуть запобігти ризикам, зазначеним в ст. 177 КПК України, як переховування від суду, так як обвинувачений неодноразово засуджувався, офіційно не працевлаштований, своєї сім`ї та утриманців не має, за місцем реєстрації не проживає. Судовий розгляд ще не почався, ще не допитані свідки та потерпілий, а тому є підстави вважати, що будучи на свободі, ОСОБА_4 може вчиняти на них тиск, крім цього може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, будучи судимою особою, є схильним до вчинення злочині, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. На даний час ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , не зменшились та існують до цього часу. Просить суд продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів / а.с. 81-84/.

В судовому засіданні суд заслухав думку прокурора, який підтримав своє клопотання, потерпілого, який підтримав клопотання прокурора, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання прокурора, вважають, що обвинуваченому можливо застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вивчивши матеріали справи /в межах заявленого клопотання/, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частин 4-5 ст. 199 КПК України суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Виключною метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Прокурор не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Суд зазначає, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак відповідно до вимог ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, згідно якої «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення; вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Вирішуючи питання, порушене у клопотанні прокурора, суд зазначає, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, тобто з моменту оголошення йому про підозру у вчиненні вказаних злочинів і до цього часу існує незмінність підстав для його обвинувачення в їх вчиненні, що є необхідною умовою для того, щоб відносно нього взагалі міг бути обраний запобіжний захід.

Проте суд наголошує, що лише цієї умови недостатньо для продовження запобіжного заходу і враховує, що в судовому засіданні прокурором доведено, що обґрунтовано існують ризики, зазначені ним у клопотанні про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, наявність обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 злочинів, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першою статті 177 КПК України, є визначеною законом підставою продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд зазначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами, тобто ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої можливості здійснення обвинуваченим таких дій.

Водночас КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. При чому ризик кримінального провадження як критерій застосування запобіжного заходу має прогностичний характер, спрямований на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.

Не вирішуючи питання на даному етапі кримінального провадження про оцінку доказів з точки зору їх допустимості і достатності для визнання обвинуваченого винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, суд вважає, що вказані обставини, а також суспільна небезпека злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , дають підстави для висновку, що з боку обвинуваченого існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від суду; впливати на свідків та потерпілого; вчинити інше правопорушення.

При цьому дані про зменшення або зникнення вказаних ризиків відсутні.

Суд вважає встановленим існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду.

Ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду, пов`язаний з тим, що він обвинувачується, у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, у зв`язку з чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, він може переховуватись від суду з метою уникнення понесення покарання.

Ризик продовження ОСОБА_4 вчинення кримінальних правопорушень підтверджено його поведінкою, оскільки він неодноразово засуджувався за вчинення корисливих злочинів, відбував покарання в місцях позбавлення волі, а тому є схильним до вчинення злочинів.

Ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 може вчинити дії, пов`язані з незаконним впливом на цих осіб шляхом насильницьких дій, залякування, вмовляння або підкупу з метою надання недостовірних показань. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК (у виключних випадках). Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК). Ураховуючи засаду змагальності кримінального провадження, сторона обвинувачення на власний розсуд визначає коло свідків для доведення своєї правової позиції. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, позбавлений можливості втручатися у дискрецію сторони обвинувачення у побудову тактики і стратегії підтвердження або спростування обставин, які мають значення для кримінального провадження. Відтак, ризик впливу на свідків, потерпілого існує не лише на етапі досудового розслідування при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від цих осіб та дослідження їх судом.

За таких умов ОСОБА_4 , не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з певними особами, може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, для того щоб уникнути кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити, крім іншого, виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Суд, розглядаючи клопотання прокурора враховує те, що стороною захисту на теперішній час не надано до суду переконливих доказів того, що наведені в ухвалі суду за результатами розгляду клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 ризики на теперішній час суттєво зменшились або перестали існувати.

Суд враховує, що ОСОБА_4 є судимою особою, відносно молодого віку, нічим не займається, офіційних джерел доходу на території України та утриманців не має, має задовільний стан здоров`я, за місцем реєстрації не проживає, що свідчить про відсутність в нього міцних соціальних зв`язків, в судовому засіданні перекваліфікація його дій прокурором не здійснювалася.

Також необхідно врахувати, що в умовах воєнного стану питання щодо забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого набуває особливого значення, оскільки здійснення правосуддя в особливих умовах ускладнюється наявністю певних перешкод, які не існують у мирний час та вимагає від учасників судового розгляду відноситись до виконання своїх обов`язків та реалізації наданих прав з більшою відповідальністю і зобов`язує суд діяти більш ефективно та організовано.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, не є слушними, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є необхідним через неможливість в жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Приведені обставини, на думку суду, беззаперечно свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Завершити судовий розгляд до 26 грудня 2025 року не можливо, оскільки судом ще не розпочато судового розгляду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, про що викладено правову позицію в рішеннях ЄСПЛ «Летельє проти Франції», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Осаковський проти України».

Суд наголошує, що сама по собі тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення не може бути підставою для продовження дії обраного раніше запобіжного заходу, але при цьому, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлюють, що законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, враховуючи сукупність досліджених судом обставин та тяжкість покарання за злочин , у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , суд вважає, що на момент вирішення клопотання прокурора встановлено наявність обґрунтованої підозри та достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановлених ризиків, і приходить до висновку про відсутність підстав для скасування, зміни запобіжного заходу, оскільки не зникли наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а відтак суд вважає доцільним продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить його належну процесуальну поведінку та може запобігти вказаним ризикам та буде належною мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Запобіжний захід у вигляді його тримання під вартою є співмірним і доцільним задля забезпечення дієвості цього кримінального провадження. Виключно застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою здатен забезпечити запобігання ризику переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на потерпілу, свідків.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Крім того відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Оскільки ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 21 серпня 2025 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 17 жовтня 2025 року з визначенням застави 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 75700,00 грн, то змінювати її розмір суд підстав не вбачає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 197, 199, 315, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Продовжити в кримінальному провадженні № 0000139 від 12 березня 2025 року обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, починаючи з 25 грудня 2025 року до 22 лютого 2026 року включно, з визначенням розміру застави 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 75700,00 гривень /сімдесят п`ять тисяч сімсот гривень 00 коп/, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою особою на депозитний рахунок за реквізитами: Одержувач: ТУ ДСА України в Харківській області, Код: 26281249, Назва банку: ДКСУ м. Київ, МФО: 820172, р/р UA 0006674, Призначення платежу: - застава, обвинувачений ОСОБА_4 , платник (прізв., ініціали).

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду, прокурора; повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи; утриматись від спілкування з потерпілим та свідком.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі внесення застави у визначеному розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, після перевірки якого ця особа має негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти, повідомивши про це Охтирський міськрайонний суд Сумської області.

Визначити строк дії цієї ухвали до 24 години 00 хвилин 22 лютого 2026 року.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Харківський слідчий ізолятор» для виконання та вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє судовий розгляд в суді першої інстанції.

Повний текст ухвали проголошено 29 грудня 2025 року о 09 годині 00 хвилин.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1