ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.08.2025 слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000504 від 07.07.2025 за ч. 1 ст. 296 КК України - прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно.

Клопотання обґрунтовано тим, що СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000504 від 07.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор зазначає, що 05.07.2025 приблизно о 23:40, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Полярна, 12/1, в приміщенні АЗС «KLO», ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось агресивною поведінкою, нецензурною лайкою та пошкодженням майна автозаправної станції. В ході проведення допиту в якості свідка працівника АЗС «KLO» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що з 05.07.2025 по 06.07.2025 перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Полярна, 12/1, на своєму робочому місці в приміщенні АЗС «KLO», приблизно о 23:40 раніше невідомий їй чоловік бігав по приміщенню, навколо стелажів, не реагуючи на неодноразові зауваження, розкидав товар, розміщений на полицях, що супроводжувалось агресивною поведінкою, нецензурною лайкою та пошкодженням майна автозаправної станції, на суму, яка встановлюється.

Прокурор у клопотанні посилається на те, що 06.07.2025 в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Полярна, 12/1 (АЗС «KLO»), за участі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній добровільно та самостійно в присутності двох понятих із застосуванням безперервної відеофіксації надав для огляду та вилучення належний йому гаманець із грошовими коштами, який було вилучено та поміщено до спеціального пакету НПУ RIC2050146, з пояснювальним надписом та підписами учасників слідчої дії. 07.07.2025 у відповідності до вимог статей 104, 105, 106, 107, 223 та 237 КПК України було проведено огляд предмету, а саме вилученого майна 06.07.2025, згідно протоколу огляду місця події, проведеного за адресою: м. Київ, вул. Полярна, 12/1 (АЗС «KLO»), із застосуванням безперервної відеофіксаціїї та участі двох понятих. Предметом огляду є спеціальний пакет «Національна поліція України» №RIC205014 з вмістом предметів, вилучених в ході огляду місця події від 06.07.2025, проведеного за адресою: м. Київ, вул. Полярна, 12/1, а саме гаманця сірого кольору з надписом DG на металевій змійці, в середині якого знаходяться:

190 (сто дев`яносто) банкнот номіналом 100 (сто) доларів, а саме: 1) LB96027056J; 2) PD08026026C; 3) MB00565691D; 4) LL73032370B; 5) PF59137640H; 6) MB30010924A; 7) PF08611358L; 8) LL64784051F; 9) PK98266233C; 10) LK14990940E; 11) PB05551395F; 12) LB24965652V; 13) PF47800897A; 14) MJ05367999A; 15) LB87766440M; 16) MB00730934C; 17) PB52144965C; 18) MK5197161C; 19) PB26086305C; 20) PD17600761C; 21) QJ04498639A; 22) LB63040279J; 23) LL23457613A; 24) LL66706490A; 25) LL78424510A; 26) PL35608101C; 27) PF57929514I; 28) PF57929513I; 29) PA52652641C; 30) PH00821507C; 31) PE70588453C; 32) MK81745219B; 33) MB00046345R; 34) LB53631349H; 35) MI24238780A; 36) LB95481501Q; 37) PH22373268B; 38) MB42593526C; 39) PB95710157F; 40) PB12473206C; 41) KB16160356M; 42) KB36591818I; 43) HK00712761D; 44) KB44914487Q; 45) HB15994390R; 46) HE81910786C; 47) HB66245538H; 48) KL15457200B; 49) KB65154466E; 50) KB81746837K; 51) LB21304283H; 52) PL08483627A; 53) PA19090836C; 54) PD17600735C; 55) ML97794229B; 56) PE87573105D; 57) LB05063541A; 58) PB71865049E; 59) PB45009848I; 60) PF33835152G; 61) HE26089860D; 62) KB71974527E; 63) HB15204236G; 64) KB49715995C; 65) KB36716452P; 66) HL27415511E; 67) KL19653995D; 68) DG06097031A; 69) HB11442203Q; 70) FL39968214B; 71) KK25249473A; 72) KD21397142A; 73) KB42252501B; 74) KB21730417K; 75) KJ54667093A; 76) KL14046332B; 77) HC91969847A; 78) KE39646285B; 79) HB33548345R; 80) KB25173984E; 81) MI01991492A; 82) LL53066100F; 83) PF00851359L; 84) PA22287534C; 85) LB02044100C; 86) LB32765917L; 87) ML50584490F; 88) MB28033979M; 89) PE87256321D; 90) PA67212372B; 91) HF83846522D; 92) DB48954455A; 93) KB57477706E; 94) KB63843527K; 95) KB50014188H; 96) KB24927580J; 97) KB70962718J; 98) HD98942533A; 99) KB41344342I; 100) KB60823048L; 101) MK54081424C; 102) LG98771511D; 103) PB12473208C; 104) B76873883M; 105) LF31502284C; 106) LB00428420S; 107) ML48355550C; 108) LE47800181E; 109) LF62546187H; 110) LD78391894D; 111) PE79934439B; 112) LB41115269H; 113) PE08221455D; 114) LG45369148B; 115) LE42631084B; 116) PB12564143C; 117) PJ58825839A; 118) PF29378974L; 119) PH70363800B; 120) KC47668362A; 121) ME49633637B; 122) LE10800661F; 123) PL48159431D; 124) PG25840997B; 125) LE09276938E; 126) PF26088183G; 127) LC02695846A; 128) PE96536977C; 129) MG27270624B; 130) PB21240916J; 131) ML36474195A; 132) PK40109249H; 133) MK17581113B; 134) LB93247683L; 135) PK32855041F; 136) LE22723043D; 137) MK81745289B; 138) LA01813664B; 139) LL65788483A; 140) PK32855030F; 141) PB18293413M; 142) PB18293412M; 143) PF67504287C; 144) PH70374999B; 145) PH30502919B; 146) PK10208522E; 147) PJ56448396B; 148) PE72824712C; 149) LF47544976D; 150) MK39510442B; 151) LB02246303D; 152) PD16616140C; 153) PF53672089L; 154) LG17108536D; 155) MB90959520G; 156) PF39537778P; 157) LL77132789I; 158) LJ43112746A; 159) PF45648229C; 160) PH47606986B; 161) PF46479122D; 162) LB14163785P; 163) PK32855011F; 164) PF05691626K; 165) PB06955401V; 166) PB05551389F; 167) LC96056242A; 168) PD86605159B; 169) PL08483626A; 170) PB98135754J; 171) PH16392788A; 172) PH16392746A; 173) PH16392743A; 174) PD53458960A; 175) PD53458961A; 176) LF31652904A; 177) PK38793203C; 178) MK51371643C; 179) QL40970005A; 180) MB89269495M; 181) HG66371800B; 182) HB88011324I; 183) KL83420480B; 184) KL60114270B; 185) HA18481513B; 186) KB37732297Q; 187) KE68069032A; 188) KB03774596G; 189) KB40017118J; 190) KB55518584L;

6 (шість) банкнот номіналом 1 (один) долар, а саме:

1) F63509949J; 2) D81738660C; 3) K75920996F; 4) D56884857B; 5) D01756218A; 6) C73306519F;

8 (вісім) банкнот номіналом 100 (сто) євро, а саме:

1) RB; 2) RB; 3) EB; 4) WA; 5) EB; 6) RB; 7) RB; 8) UD.

Оглядом встановлено, що загальна сума вилучених грошових коштів становить: 19 006 доларів, 800 євро.

Враховуючи, що органом досудового розслідування вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні на підставі ст. 98 КПК України, а тому з метою забезпечення можливості проведення слідчих та процесуальних дій із вищевказаним майном та використання в якості доказів у кримінальному провадженні, а також із метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду, а також забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), прокурор просить накласти арешт на майно, оскільки існують достатні підстави для його накладення відповідно до вимог статей 167, 170 КПК України, оскільки незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення, втрати та/або пошкодження майна, а також до настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

В судове засідання прокурор не з`явився. До суду надійшла заява прокурора ОСОБА_6 , в якій останній просить розглядати клопотання за його відсутності, клопотання підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі.

У судове засідання власник майна не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся у формі та спосіб, передбачений КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Частиною 1 статті 172 цього Кодексу передбачено, що неприбуття учасників судового розгляду у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації особою, яка подала клопотання, її процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки прокурора/слідчого обов`язковою не має, вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності осіб, що не з`явились.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

При цьому, застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти відповідно до положень КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню, оскільки відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.

Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 №266/1617/19 (провадження №14- 594цс19) судовий контроль законності дій і рішень органів досудового розслідування належить до виключної компетенції слідчого судді за встановленою КПК процедурою. Така процедура включає сукупність гарантій, необхідних для дотримання справедливого балансу між захистом прав особи й інтересів держави та суспільства.

За змістом статей 7, 8, 9, 16 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, серед яких, зокрема, верховенство права, законність і недоторканність права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя відповідно до вимог статей 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Положення вказаних норм КПК України узгоджуються із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону, оскільки ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошує на тому, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (рішення у справах «Жушман проти України» від 28.05.2009, «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008).

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами. Зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції» від 25.06.1996, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000 та «Малама проти Греції» від 01.03.2001).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частинами першою та другою ст. 170 КПК України передбачено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Метою арешту майна є забезпечення збереження речового доказу у кримінальному провадженні, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Такий арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, визначальною юридичною ознакою речового доказу є можливість використання його як матеріального носія інформації щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно з частиною першою статті 91 КПК України.

Обов`язок доведення існування, тієї обставини, яка вказує на відповідність вилученого майна критеріям, з якими законодавець пов`язує подальший його арешт, КПК України покладається на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин - на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання.

При цьому, наявність постанови про визнання майна речовими доказами у кримінальному провадженні, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, не встановлює обов`язку слідчого судді або суду накласти арешт на вказане майно. При накладенні арешту на майно з даних підстав, слідчий суддя самостійно перевіряє відповідність ознак майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справах «Антріш проти Франції» від 22.09.1994, «Кушоглу проти Болгарії» від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у права осіб повинне забезпечити справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронґ та Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982).

Водночас, на переконання слідчого судді, сторона обвинувачення у розумінні вимог ст. 132 КПК України не надала достатніх і належних доказів на підтвердження тих обставин, на які посилається у клопотанні.

Не зважаючи на те, що грошові кошти, вилучені у ОСОБА_4 визнані речовим доказом у кримінальному провадженні, процесуального рішення сторони обвинувачення надання вказаному майну такого процесуального статусу не містять відповідних мотивів його прийняття та обґрунтування відповідності ознак цього майна критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, що свідчить про недоведеність наявності підстав для арешту грошових коштів ОСОБА_4 з метою забезпечення збереження речових доказів.

Що стосується посилання прокурора у клопотанні як на підставу накладення арешту на майно - відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні), то слідчий суддя вважає їх такими, що не грунтуються на вимогах закону з огляду на таке.

У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

З огляду на вищевикладені норми КПК України та встановлені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором не доведено необхідність накладення арешту на грошові кошти, належні ОСОБА_4 , оскільки долучені до клопотання матеріали не містять жодних належний та достатніх доказів на підтвердження завданої шкоди та пред`явленого цивільного позову у кримінальному провадженні №0000504.

В рамках даного кримінального провадження ОСОБА_4 на момент звернення прокурора із клопотанням не повідомлено про підозру, процесуальний статус вказаної особи у цьому кримінальному провадженні не визначений.

З матеріалів судового провадження вбачається, що накладення арешту на грошові кошти, вилучені у ОСОБА_4 , не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи зазначеної особи і за вказаних обставин явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює застосування такого засобу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, про що просить прокурор.

Таким чином, сторона обвинувачення в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надала достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні прокурор, що позбавляє слідчого суддю можливості згідно ст. 94 КПК України належним чином оцінити докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а тому клопотання прокурора про накладення арешту на майно задоволенню не підлягає.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна (ч. 3 ст. 173 КПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 169 КПК України слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Частиною 4 статті 535 цього Кодексу визначено, що органи, особи, які виконують судове рішення, повідомляють суд, який постановив судове рішення, про його виконання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 2, 3, 7, 16, 94, 98, 100, 107, 132, 170-173, 309, 395, 535 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000504 від 07.07.2025 за ч. 1 ст. 296 КК України - прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна, - відмовити.

Зобов`язати прокурора Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 та/або іншого уповноваженого прокурора у кримінальному провадженні №№0000504 повернути тимчасово вилучене майно, вилучене 06.07.2025 в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Полярна, 12/1 (АЗС «KLO») у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- гаманець сірого кольору з надписом DG на металевій змійці;

- грошові кошти на загальну суму 19006 доларів, 800 євро, а саме:

190 (сто дев`яносто) банкнот номіналом 100 (сто) доларів, а саме: 1) LB96027056J; 2) PD08026026C; 3) MB00565691D; 4) LL73032370B; 5) PF59137640H; 6) MB30010924A; 7) PF08611358L; 8) LL64784051F; 9) PK98266233C; 10) LK14990940E; 11) PB05551395F; 12) LB24965652V; 13) PF47800897A; 14) MJ05367999A; 15) LB87766440M; 16) MB00730934C; 17) PB52144965C; 18) MK5197161C; 19) PB26086305C; 20) PD17600761C; 21) QJ04498639A; 22) LB63040279J; 23) LL23457613A; 24) LL66706490A; 25) LL78424510A; 26) PL35608101C; 27) PF57929514I; 28) PF57929513I; 29) PA52652641C; 30) PH00821507C; 31) PE70588453C; 32) MK81745219B; 33) MB00046345R; 34) LB53631349H; 35) MI24238780A; 36) LB95481501Q; 37) PH22373268B; 38) MB42593526C; 39) PB95710157F; 40) PB12473206C; 41) KB16160356M; 42) KB36591818I; 43) HK00712761D; 44) KB44914487Q; 45) HB15994390R; 46) HE81910786C; 47) HB66245538H; 48) KL15457200B; 49) KB65154466E; 50) KB81746837K; 51) LB21304283H; 52) PL08483627A; 53) PA19090836C; 54) PD17600735C; 55) ML97794229B; 56) PE87573105D; 57) LB05063541A; 58) PB71865049E; 59) PB45009848I; 60) PF33835152G; 61) HE26089860D; 62) KB71974527E; 63) HB15204236G; 64) KB49715995C; 65) KB36716452P; 66) HL27415511E; 67) KL19653995D; 68) DG06097031A; 69) HB11442203Q; 70) FL39968214B; 71) KK25249473A; 72) KD21397142A; 73) KB42252501B; 74) KB21730417K; 75) KJ54667093A; 76) KL14046332B; 77) HC91969847A; 78) KE39646285B; 79) HB33548345R; 80) KB25173984E; 81) MI01991492A; 82) LL53066100F; 83) PF00851359L; 84) PA22287534C; 85) LB02044100C; 86) LB32765917L; 87) ML50584490F; 88) MB28033979M; 89) PE87256321D; 90) PA67212372B; 91) HF83846522D; 92) DB48954455A; 93) KB57477706E; 94) KB63843527K; 95) KB50014188H; 96) KB24927580J; 97) KB70962718J; 98) HD98942533A; 99) KB41344342I; 100) KB60823048L; 101) MK54081424C; 102) LG98771511D; 103) PB12473208C; 104) B76873883M; 105) LF31502284C; 106) LB00428420S; 107) ML48355550C; 108) LE47800181E; 109) LF62546187H; 110) LD78391894D; 111) PE79934439B; 112) LB41115269H; 113) PE08221455D; 114) LG45369148B; 115) LE42631084B; 116) PB12564143C; 117) PJ58825839A; 118) PF29378974L; 119) PH70363800B; 120) KC47668362A; 121) ME49633637B; 122) LE10800661F; 123) PL48159431D; 124) PG25840997B; 125) LE09276938E; 126) PF26088183G; 127) LC02695846A; 128) PE96536977C; 129) MG27270624B; 130) PB21240916J; 131) ML36474195A; 132) PK40109249H; 133) MK17581113B; 134) LB93247683L; 135) PK32855041F; 136) LE22723043D; 137) MK81745289B; 138) LA01813664B; 139) LL65788483A; 140) PK32855030F; 141) PB18293413M; 142) PB18293412M; 143) PF67504287C; 144) PH70374999B; 145) PH30502919B; 146) PK10208522E; 147) PJ56448396B; 148) PE72824712C; 149) LF47544976D; 150) MK39510442B; 151) LB02246303D; 152) PD16616140C; 153) PF53672089L; 154) LG17108536D; 155) MB90959520G; 156) PF39537778P; 157) LL77132789I; 158) LJ43112746A; 159) PF45648229C; 160) PH47606986B; 161) PF46479122D; 162) LB14163785P; 163) PK32855011F; 164) PF05691626K; 165) PB06955401V; 166) PB05551389F; 167) LC96056242A; 168) PD86605159B; 169) PL08483626A; 170) PB98135754J; 171) PH16392788A; 172) PH16392746A; 173) PH16392743A; 174) PD53458960A; 175) PD53458961A; 176) LF31652904A; 177) PK38793203C; 178) MK51371643C; 179) QL40970005A; 180) MB89269495M; 181) HG66371800B; 182) HB88011324I; 183) KL83420480B; 184) KL60114270B; 185) HA18481513B; 186) KB37732297Q; 187) KE68069032A; 188) KB03774596G; 189) KB40017118J; 190) KB55518584L;

6 (шість) банкнот номіналом 1 (один) долар, а саме:

1) F63509949J; 2) D81738660C; 3) K75920996F; 4) D56884857B; 5) D01756218A; 6) C73306519F;

8 (вісім) банкнот номіналом 100 (сто) євро, а саме:

1) RB; 2) RB; 3) EB; 4) WA; 5) EB; 6) RB; 7) RB; 8) UD.

Повідомити слідчого суддю Оболонського районного суду міста Києва про виконання ухвали шляхом направлення на адресу суду відповідного повідомлення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1