Провадження № 1-кс/752/803/26
У Х В А Л А

23 січня 2026 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засіданя ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву заступника начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_5 на повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 209 КК України у кримінальному провадженні № 0000629,-

в с т а н о в и в:

21.01.2026 року заступник начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 подав заяву про відвід слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_7 на повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 209 КК України у кримінальному провадженні № 0000629.

За ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді його розглядає інший суддя цього ж суду.

З цих підстав у порядку ст. 35 КПК України, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2026 року для розгляду заяви про відвід визначено слідчого суддю ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви про відвід прокурор зазначив, що на розгляді у слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_4 перебуває скарга ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000629 на повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 209 КПК України. У межах цього ж кримінального провадження слідчим суддею ОСОБА_4 було задоволено скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 209 КК України від 28.02.2025 року складене старшим слідчим відділу СУГУНП у м. Києві ОСОБА_10 погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_11 . Заявник відводу стверджував , що у слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_4 сформувалася суб`єктивна, упереджена думка з приводу обставин справи , а тому він не може зберігати об`єктивність і неупередженість у цьому провадженні, просив відвести слідчого суддю Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_4 від розгляду зазначеної скарги у кримінальному провадженні № 0000629.

Слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_4 про дату і час розгляду заяви про відвід повідомлений належним чином.

Заявник відводу у судове засідання не з`явився, про дату і час розгляду заяви повідомлявся належним чином, про причини неприбуття слідчого суддю не повідомив.

За правилами ст. 107 КПК України, фіксування технічними засобами судового засідання не здійснювалось у зв`язку з відсутністю у судовому засіданні осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Вивчивши заяву про відвід, слідчий суддя надходить до наступного висновку.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Однак вичерпного переліку цих обставин процесуальний закон не містить. Отже особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості судді.

Відповідно до частини 3-5 статті 80 КПК України заява про відвід може бути заявлена як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заява про відвід під час досудового розслідування подається одразу ж після встановлення підстав для такого відводу. Відвід повинен бути вмотивованим.

Оскільки кримінальне процесуальне законодавство містить загальні вимоги до вмотивованості відводу, суд в оцінці вмотивованості відводу звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Так Європейським судом з прав людини у п. 66 у рішенні по справі «Мироненко і Мартенко проти України» зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див.,зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» Європейський суд з прав людини зауважив, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

У справі «Хаушильд проти Данії» Європейський суд з прав людини зазначив про необхідність доказів фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення Європейського суду з прав людини у справі Веттштайн проти Швейцарії, п. 43).

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Сумніви у неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 заявник обгрунтовує тим, що останньою за результатами розгляду скарги захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 209 КК України у межах кримінального провадження № 0000629 було постановлено ухвалу про її задоволення.

Однак, зазначена вище підстава для відводу не може розцінюватись як прояв упередженості слідчого судді ОСОБА_4 під час розгляду скарги підозрюваної ОСОБА_7 на повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 209 КК України у межах кримінального провадження № 0000629.

Таким чином слідчий суддя доходить до висновку, що обставини, на які посилається заявник щодо сумнівів в неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 не є обґрунтованими, заявлений відвід не є вмотивованим.

За наведених умов підстави для задоволення заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_4 відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 81, 369, 372 КПК України, суддя,-

у х в а л и в:

у задоволенні заяви заступника начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_12 на повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 209 КК України у кримінальному провадженні № 0000629 (справа № 752/10679/24, провадження 1-кс/752/90/26) відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1