Справа № 164/3047/24
п/с 1-кп/164/114/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року. Сел. Маневичі.

Маневицький районний суд Волинської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000261 від 07 серпня 2024 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, військовозобов`язаного, із повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, -

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ), як військовозобов`язаний, будучи визнаним 2 серпня 2024 року військово лікарською комісією придатним до проходження військової служби, 2 серпня 2024 року о 13 годині 00 хвилин, перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , що розташований у АДРЕСА_2 , відмовився від отримання бойової повістки щодо призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, оголошений Указом Президента України від 24 лютого 2022 року за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України « Про введення воєнного стану в Україні» №2102- ХІ від 24 лютого 2022 року, про явку на 2 серпня 2024 року о 17 годині 00 хвилин до пункту збору, розташованого по АДРЕСА_2 , для подальшого проходження військової служби під час мобілізації та відправки в складі команди до військової частини НОМЕР_1 . Всупереч вимог ст. 65 Конституції України, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, не маючи правових підстав на відстрочку та будучи належним чином оповіщеним про прибуття на відправку до військової частини, ухилився від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, о 17 годині 00 хвилин 2 серпня 2024 року без поважних причин не з`явився до пункту збору за адресою: АДРЕСА_2 на відправлення у команді до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби за мобілізацією.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Суду підтвердив, що за обставин, зазначених в обвинувальному акті, будучи військовозобов`язаним та перебуваючи у приміщенні Першого відділу Камінь ІНФОРМАЦІЯ_5 у сел. Маневичі, відмовився від отримання бойової повістки і не з`явився до пункту збору. Пояснив свою протиправну поведінку тим, що проживає разом із матір`ю та братом, який має психічні розлади і який потребує стороннього догляду та контролю. Матір, яка є особою похилого віку, що має ряд складних захворювань, за станом здоров`я не може здійснювати такий догляд. Щиро розкаюється у вчиненому та просить суд суворо не карати, взяти до уваги те, що матір не зможе повноцінно доглядати за братом через свій поганий стан здоров`я.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні встановленого кримінального правопорушення повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження, дослідженими в судовому засіданні, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими, а саме: повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_4 про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України (арк. 31); актом про відмову від отримання повістки на відправку від 2 серпня 2024 року (арк. 111); повісткою на відправку із розпискою на ім`я ОСОБА_3 та відеозаписом, який підтверджує відмову обвинуваченого від отримання повістки (арк. 37, 110); карткою обстеження та медичного огляду військовозобов`язаних, визначення ступеню придатності та довідкою військово лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо ОСОБА_3 , з яких вбачається, що він придатний до військової служби (арк. 35, 36); витягом з книги протоколів засідань військово лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 (арк.49); витягом з обліково алфавітної книги призовників 1978 року народження, що проживають на території Маневицького району Волинської області (арк.50); поіменним списком військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_3 у складі команди № НОМЕР_1 (арк.112).

Як убачається із картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаних, визначення ступеню придатності КНП «Маневицька багатопрофільна лікарня» при Маневицькій селищній раді та довідки військово лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 від 2 серпня 2024 року солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , придатний до військової служби (арк. 113, 114).

Допитаний в якості свідка головний спеціаліст ІНФОРМАЦІЯ_4 у судовому засіданні ОСОБА_6 підтвердив, що 2 серпня 2024 року після проходження ОСОБА_3 ВЛК, вручав йому бойову повістку, однак обвинувачений відмовився від її отримання і від дачі пояснень. Після того ОСОБА_3 двічі звертався до РТЦК та СП за відстрочкою від мобілізації через догляд за психічно хворим братом. Однак стало відомо, що із обвинуваченим та його братом ще проживає матір, яка є родичем першого ступеня споріднення і тому законних підстав для відстрочки на момент вручення повістки не було, як і не було у ОСОБА_3 належним чином оформлених підтверджуючих документів про право на відстрочку, а тому комісією ІНФОРМАЦІЯ_4 на засіданні 30 серпня 2024 року та 13 грудня 2024 року було відмовлено. Крім того, у обвинуваченого ще є рідна сестра, яка також могла би здійснювати догляд за психічно хворим братом.

Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями, які виразились в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання, є щире каяття.

Також, за наслідками судового розгляду, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин та активне сприяння особи встановленню об`єктивної істини в суді.

Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.

Згідно зі ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

У ході судового розгляду кримінального провадження прокурором не заявлялись клопотання про зміну обвинувачення чи висунення додаткового обвинувачення, а тому суд при розгляді зазначеного кримінального провадження виходить із обвинувачення відповідно до обвинувального акта щодо ОСОБА_7 .

Відповідно до вимог ст.65 КК суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання серед передбачених за скоєний злочин призначається лише в разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження скоєння нею нових злочинів.

При цьому покарання має на меті не тільки кару, але й має реалізувати принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При вирішенні питання щодо міри призначення покарання ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України поза увагою суду також не залишаються наступні обставини.

Згідно з довідкою до акта огляду медико соціальною експертною комісією Психоневрологічної спеціалізованої МСЕК Волинської обласної ради від 2 січня 2018 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є інвалідом ІІ групи по загальному захворюванню, довічно (арк. 73).

Відповідно до висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №434 хворий ОСОБА_8 має обмеження здатності контролювати свою поведінку (арк. 76).

Під час судового розгляду із пояснень сторони захисту встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 перебував на обліку в Управлінні соціальної та ветеранської політики Камінь Каширської РДА (відділення №1 Маневичі) та одержував допомогу на догляд (щомісячну грошову допомогу особі, яка проживає разом із особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу, що потребує постійного стороннього догляду).

Указані пояснення підтверджуються довідкою Управління соціальної та ветеранської політики Камінь Каширської РДА (відділення №1 Маневичі) від 16 серпня 2024 року, виданою ОСОБА_3 про те, що він перебував на обліку в управлінні соціальної та ветеранської політики Камінь Каширської РДА (відділення №1 Маневичі) та одержував допомогу на догляд (щомісячну грошову допомогу особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю 2 групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком ЛКК потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним) за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 1 лютого 2024 року по 31 липня 2024 року.

Згідно з відповіддю Управління соціальної та ветеранської політики (відділення №1 Маневичі) від 5 листопада 2024 року ОСОБА_9 перебувала на обліку та одержувала допомогу на догляд (щомісячну грошову допомогу особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком ЛКК потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним) за ОСОБА_8 з 1 серпня 2023 року по 31 січня 2024 року. Станом на 5 листопада 2024 року ОСОБА_9 не перебуває на обліку та ніяких видів державних допомог та компенсаційних виплат не одержує (арк. 78).

Відповідно до виписки із постанови лікарсько консультативної комісії від 19 листопада 2024 року матір обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за станом здоров`я соціальні послуги надавати не може.

Родинні відносини ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та реєстація за одним місцем проживання підтверджуються відповідними свідоцтвами про народження, витягом з реєстру територіальної громади, долученими до матеріалів судового провадження.

ОСОБА_10 є рідною сестрою обвинуваченого ОСОБА_3 , яка проживає у м.Вараш, що підтверджується відомостями про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, працевлаштована та має на утриманні трьох малолітніх дітей.

За таких обставин суд приходить висновку, що єдиною особою, яка може надавати повноцінний догляд та здійснювати контроль за поведінкою брата, який страждає на психічний розлад, є обвинувачений ОСОБА_3 .

Згідно з частиною 2 ст.50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року визначено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року) та у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принцип «законності» і воно не було свавільним».

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав: «Для того щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, згідно зі ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, а також приймає до уваги поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, хоча за місцем проживання характеризується посередньо.

Прокурор в судових дебатах просила суд призначити обвинуваченому покарання у вигляді 3 років та 3 місяців позбавлення волі.

Обвинувачений та захисник, кожен зокрема, просили суд не призначати покарання, пов`язане із реальним позбавленням волі, оскільки таке покарання позбавить належного догляду за ОСОБА_8 та контролем за його поведінкою.

Проаналізувавши вищевказані обставини справи та докази в їх сукупності, суд приходить висновку, що наявні підстави для призначення ОСОБА_3 покарання за ст. 336 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції указаної статті, а саме пробаційного нагляду на строк три роки.

Ураховуючи, що ОСОБА_3 є військовозобов`язаним, у період воєнного стану, при оголошенні загальної мобілізації, вчинив умисний нетяжкий злочин, який свідчить про підвищену суспільну небезпечність, оскільки відмова від захисту Батьківщини є недотриманням конституційного обов`язку, може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, суд не знаходить переконливих підстав для застосування щодо обвинуваченого інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, визначене обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, на переконання суду, відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання і в такому випадку буде досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Речові докази, витрати на залучення експертів, цивільний позов відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, призначивши покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 (трьох) років пробаційного нагляду.

На підставі ст. 591 КК України на ОСОБА_3 покласти такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на органи пробації за місцем його проживання.

Початок строку відбування основного покарання рахувати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази, витрати на залучення експертів, цивільний позов відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя

Маневицького районного суду

Волинської області ОСОБА_1