Провадження №1-кс/389/1150/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2025 року Слідчий суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Знам`янка скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність працівників поліції та незаконне обмеження свободи,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 25 листопада 2025 року звернувся в суд зі вказаною скаргою, на обгрунтування якої зазначив, що 21 листопада 2025 року приблизно о 13:45 год, виявив факт незаконного проникнення сторонніх осіб до належної йому будівлі, за адресою АДРЕСА_1 , та викрадення майна. У зв`язку з чим, викликав наряд поліції Знам?янського міськрайонного відділу поліції. Працівники поліції, які прибули на місце, відмовилися здійснити невідкладну слідчу дію - огляд місця події та не провели первинне опитування свідків, чим порушили вимоги ч.3 ст.214 та ст.237 КПК України, а відбір від нього пояснення проводився вже в приміщенні Знам?янського ТЦК в кабінеті 22, одночасно з роботою з ним працівників ТЦК. Ця бездіяльність унеможливила ефективне розслідування та може призвести до втрати слідів злочину. Працівники поліції, які прибули за його викликом про крадіжку, користуючись службовим становищем, обманним шляхом, не оголосивши причин та підстав, обмежили його свободу і доставили до Знам?янського ТЦК. На місці, де його було фактично затримано ( АДРЕСА_1 ), не складався протокол про адміністративне затримання (ст.261 КУпАП) та працівники поліції обмежили йому можливость взяти свої документи з дому, біля якого він перебував, хоча про необхідність цієї дії він заявляв. Його особиста свобода була незаконно обмежена протягом двох годин. За вказаного вважає, що дії працівників поліції є незаконними та відповідно до ст.303 КПК України, ст.29 Конституції України, підлягають оскарженню слідчому судді. Тому просить слідчого суддю визнати бездіяльність працівників поліції щодо не проведення огляду місця події за фактом кардіжки, незаконною. Зобов`язати працівників поліції негайно здійснити невідкладні процесуальні дії, зокрема провести огляд місця події та допитати свідків. Визнати дії працівників поліції щодо його фактичного затримання, доставлення до ТЦК обманним шляхом без складання протоколу про затримання незаконними та такими, що порушують його конституційне право на свободу.

Під час розгляду слідчим суддею скарги ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав, просив їх задовольнити. Пояснив, що 21 листопада 2025 року, приблизно о 13:45 год, виявив у належному йому будинку по АДРЕСА_1 крадіжку свого майна, у зв`язку з чим зателефонував на лінію «102» та повідомив про факт проникнення у будинок сторонніх осіб та викрадення належного йому майна. У нього була надія, що приїде поліція, проведе огляд місця події, зафіксує сліди та докази правопорушення, які були наявними (сліди від взуття, вибиті двері) та по «гарячим слідам» встановить особу причетну до скоєння крадіжки. За його викликом приїхав наряд патрульної поліції з відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області та працівники поліції повідомивши, що веться відеофіксація, запитали його ПІБ та про те, чи є у нього документи на домомолодіння та документи, що посвідчують його особу. Він пояснив, що документи з собою він не взяв, вони знаходяться вдома, та він може їх принести так як будинок, в якому він проживає, знаходиться поряд, а в цьому будинку ніхто не проживає, але зберігаються його речі. На що працівники поліці повідомили, що поки документи не потрібні, його особу вони встановлять самостійно по базі даних, та запитали його, що сталося. Він розповів, що в будинку вибили двері, проникли до нього та викрали майно. Запропонував працівникам поліції, щоб вони оглянули місце події, на що останні повідомили, що вони не проводять огляд місця подія, так як вони не є слідчими та експертами, огляд проводить слідчо-оперативна група, яка приїде пізніше і все огляне. Потім перевіривши його дані по базі на планшетному пристрої поліцейські повідомили, що йому необхідно проїхати з ними до відділу поліції та написати заяву про крадіжку. Він погодився, хотів зайти додому взяти документи, але поліцейські сказали, що його документи є в базі, він зателефонував дружині, повідомив що їде у відділ поліції, нічого на подвір`ї не зачиняв так як надіявся, що приєде слідчо-оперативна група та зафіксує подію. Коли сів до автомобіля патрульної поліції, запитав у поліцейських, чому йому треба їхати до відділу, адже він уже повідомив про скоєння крадіжки. Йому відповіли, що заяви приймають у відділі. Проте, замість відділу поліції його привезли до відділу ТЦК, пояснили, що по базі він рахується таким, що знаходиться в розшуці. Він пояснював, що дані оновив, має право на відстрочку, оскільки є багатодітним батьком - має п`ятьох неповнолітніх дітей. У ТЦК йому сказали, щоб він на прохідній здав телефон, що він і зробив, документів із собою не мав, так як поліцейські сказали, що їх брати не потрібно, практично не дали їх взяти. Надалі працівники поліції повели його на другий поверх приміщення ТЦК, де тримали близько 2 годин. Працівник ТЦК з`ясував, чому його оголошено в розшук, вказав, що він не з`явився до ТЦК за повісткою, хоча повістку він не отримував, а працівники поліції паралельно відбирали пояснення за фактом вчинення у належному йому домоволодінні крадіжки. Потім працівники поліції сказали, що з приводу крадіжки, йому треба чекати дзвінка від участкового, залишили його у ТЦК та поїхали. Він при собі не мав, а ні документів, а ні грошей, із-за чого не міг доїхати додому в село Петрове. Зрештою слідчого-оперативна група та місце крадіжки так і не приїхала. В наступні дні ніхто не відвідував місце крадіжки, не знімав відбитків та не опитував свідків. За вказаного ОСОБА_3 вважає, що працівники поліції (патрульні), які приїхали на його виклик, замість того, щоб оглянути місце події, зафіксувати сліди крадіжки та встановити причетних осіб, обманним шляхом, заманили його до ТЦК, не дали взяти з собою документи, свідомо обмежили його право на свободу, без дотримання процедури (протоколу про адміністративне затримання не складали).

Представник відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, причини неявки суду не повідомив.

Разом з тим, на запит слідчого судді з відділу поліції №1 (м.Знам`янка) до суду направлено листи з поясненнями по суті скарги та записи з нагрудної камери поліцейських, які 21 листопада 2025 року прибули за викликом ОСОБА_3 .

Так, з наданих відділом поліції №1 (м.Знам`янка) від 27 листопада та 01 грудня 2025 року листів вбачається, що матеріали за зверненням ОСОБА_3 зареєстровано до інформаційно-комунікаційної системи ІПНП відділу поліції №1 (м.Знам?янка) Кропивницького РУП ГУНІ в Кіровоградській області №20226 від 21 листопада 2025 року. Відповідно до Інструкції з реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 27 листопада 2020 року №357 реагування на вказане повідомлення здійснювалося поліцейськими групи реагування патрульної поліції відділу поліції №1, в ході якого було складено протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, а також відібрано пояснення від ОСОБА_3 . В подальшому вказане повідомлення відповідно до Закону України «Про звернення громадян» було передано для доопрацювання старшому інспекторові ЮП СВГ відділу поліції №1. Під час попереднього розгляду встановлено, що в діях наразі невстановлених осіб ознак кримінального правопорушення не вбачається, проте вбачаються ознаки адміністративного правопорушення. За вказаним зверненням працівниками поліції проводиться перевірка згідно Закону України «Про звернення громадян». Крім того, в ході перевірки ОСОБА_3 через інформаційно-комунікаційну систему «Інформаційних портал Національної поліції України» було встановлено, що на підставі статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ІНФОРМАЦІЯ_1 на адресу відділу поліції було направлено звернення щодо доставлення останнього у зв`язку з ухиленням від мобілізації, а саме не прибуття за повісткою. Вказана подія була зареєстрована до інформаційно-комунікаційної системи ІПНІ відділу поліції №1 (м.Знам?янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградський област №20146 від 20 листопада 2025 року. Згідно з частиною першою статті 259 Кодексу України про адміністративні правопорушення: «З метою складання протоколу про адміністративне правопорушення у разі неможливості скласти його на місці вчинення правопорушення, якщо складення протоколу є обов?язковим, порушника може бути доставлено до органу внутрішніх справ, іншого органу (установи), уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення.» У випадках, коли йдеться про порушення правил військового обліку (ст. 210 КУпАП), уповноваженими органами для складання протоколу є територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (ТЦК та СП). Відповідно до частини п?ятої статті 24 Закону України «Про Національну поліцію», за зверненням ТЦК та СП органи та підрозділи поліції залучаються до заходів із оповіщення, доставлення та адміністративного затримання призовників, військовозобов?язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУПА. На підставі више викладеного, ОСОБА_3 було запропономано добровільно проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_2 на, що останній погодився. Доставлення не є адміністративним затриманням у розумінні статті 260 КУпАП. При доставленні: не складається протокод про адміністративне затримання (ст.261 КУпАП); не здійснюється інформування родичів (ст.263 КУпАП); не залучаються органи безоплатної правової допомоги та особа формально не обмежується в пересуванні примусово, і дії здійснюються в межах добровільного супроводу, якщо не чиниться опору.

З наданого слідчому судді відділом поліції №1 (м.Знам?янка) та переглянутого під час судового засідання відеозапису вбачається, що за повідомленням ОСОБА_3 про вчинення крадіжки в належному йому домоволодінні, до цього домоволодіння були направлені поліцейські групи реагування патрульної поліції відділу поліції №1 (м.Знам?янка)Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області. Приїхавши на місце події патрульні поліції, в усній формі опитали ОСОБА_3 , про подію, що сталася, перевірили самостійно його дані через відповідний додаток на планшетному пристрої та запропонували поїхали до відділу поліції написати заяву про викрадення у нього майна (вчинення крадіжки), пояснюючи це тим, що наразі всі заяви пишуться у відділі поліції, слідчо - оперативній групі, яка потім виїздить на місце і розслідує вчинення злочину. На що ОСОБА_3 погодився та сів до автомобіля, при цьому він казав, що йому необхідно взяти з дому документи, зокрема, що посвідчують його особу, але патрульні йому пояснювали, що у них є документи, та йому брати з собою документи не потрібно. Після зазначеного поліцейські замість відділу поліції, доставили ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де йому вже пояснили, що він значиться по базі як особа, яка перебуває у розшуку, у зв`язку з ухиленням від мобілізації, а саме не прибуття за повісткою.Під час перебування ОСОБА_3 у відділі ТЦК та СП працівники поліції паралельно зі встановленням ообставин працівником ТЦК підстав оголошення ОСОБА_3 в розшук, відібрали у нього пояснення, роз`яснили, що йому зателефонує дільничний. Надалі залишили його у відділі РТЦК.

З листа Знам`янської окружної прокуратури Кіровоградськорї області від 26 листопада 2025 року наданого ОСОБА_3 слідчому судді вбачається, що бездіяльність працівників поліції та незаконне обмеження своботи ним оскаржувалося до прокуратури, яка перенаправила його звернення до Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області для розгляду та прийняття рішення в межах компетенції, відповідно до ст.22 ЗУ «Про Національну поліцію України».

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбаченихпунктом 9-1частини першої статті 284 цього Кодексу.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу (ч.2 ст.303 КПК України).

Відповідно до п.1.3 Узагальнення ВССУ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій (крім внесення відомостей до ЄРДР та повернення тимчасово вилученого майна), є третім, комплексним видом бездіяльності, оскарження якої допускається відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК.

Так, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий, дізнавач або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Тобто, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою на бездіяльність тільки визначеного кола осіб, а саме слідчого, дізнавача або прокурора. І до того ж не на будь-яку їх бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному проваджені. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

За статтею 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.

Положенням ч.1 та 3 ст.206 КПК України передбачено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Також слідчий суддя враховує правову позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у постанові від 27 травня 2019 року (справа №766/22242/17), згідно з якою положення ст.206 КПК України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов?язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали справи, враховуючи наведені вище норми Закону, їх аналіз, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, оскільки поліцейські групи реагування патрульної поліції відділу поліції №1 (м.Знам?янка)Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, дії/бездіяльність яких оскаржуються ОСОБА_3 , не входять до кола осіб, дії/бездіяльність яких можуть бути оскаржені до слідчого судді в порядку ст.303 КПК України. Також досліджені слідчим суддею докази вказують на те, що поліцейськими ОСОБА_3 не затримувався, так як хоч і під іншим приводом, але добровільно сів до автомобіля працівників поліції, а коли його доставили до відділу ТЦК та СП не чинив опір та до нього не застосовувалися заходи примусу. Після з`ясування обставин без будь-яких перепон він покинув приміщення відділу РТЦК та СП.

Разом з цим на думку слідчого судді, в діях поліцейські групи реагування патрульної поліції відділу поліції №1 (м.Знам?янка)Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, які прибули за викликом ОСОБА_3 вбачаються ознаки дисциплінарного проступку на що окремо слідчий суддя звертає увагу начальника відділу поліції, оскільки вказані поліцейські прибувши на місце події та виявивши ознаки вчинення крадіжки, поєднананої з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, не здійснили необхідних дій передбачених Інструкцією з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 27 квітня 2020 року № 357, а доставили потерпілого без будь-яких пояснень, під приводом необхідності написання заяви у відділі поліції щодо крадіжки, до ІНФОРМАЦІЯ_3 , з чого також вбачається порушення положень ЗУ «Про національну поліцію.

Керуючись ст.303, 306-307, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1