Провадження № 1-кс/643/5260/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2025

Слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Другого СВ ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_3 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0010223 від 22.07.2025, за ч.3 ст.368,

ч.5 ст.426-1 КК України про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова 18.09.2025 надійшло вищезазначене клопотання прокурора про надання дозволу на арешт майна, яке обґрунтоване тим, щоДругий СВ ТУ ДБР у м. Полтаві проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні №0010223 від 22.07.2025, за ч.3 ст.368, ч.5 ст.426-1 КК України.

У судове засідання слідчій не з`явився, причини неявки суду невідомі.

На підставі ч.2 ст.172 КПК України власник майна у судове засідання не викликався.

Підстав для визнання явки учасників провадження обов`язковою, слідчий суддя не вбачає, відповідно до ч.1 ст.172 КПК України їх не прибуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно із ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на посаді голови Додаткової позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії №1 від військової частини НОМЕР_1 діючи у групі зі службовим особами ІНФОРМАЦІЯ_2 , службовими особами 12 регіональної військово-лікарської комісії та службовими особами додаткової позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії №1 від військової частини НОМЕР_1 , прийняв пропозицію від ОСОБА_5 , який перебуває на посаді офіцера наземних систем озброєння-озброєння логістики військової частини НОМЕР_2 , щодо одержання неправомірної вигоди у сумі 3000 доларів США, за проходження ВЛК та отримання статусу «придатний до служби у частинах забезпечення, ТЦК, ВВНЗ» (колишня назва «обмежено придатний»).

Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно договору дарування купівлі-продажу, серії та номер 6519, виданий 12.11.2020 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , перебуває квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Орган досудового розслідування вважає, що в зв`язку з тим, що санкція ч.3 ст.368 КК України, за якою ОСОБА_4 повідомлено про підозру, передбачає конфіскацію майна, тому з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання необхідно накласти арешт на майно, яке належить підозрюваному.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Абзацом другим ч.1 ст.170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Оцінивши наведені стороною обвинувачення докази слідчий суддя приходить до переконання у необхідності накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно шляхом заборони відчуження, перереєстрації, реєстрації, у тому числі у межах виконавчих проваджень, а саме на:

-квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на підставі договору дарування купівлі-продажу, серії та номер 6519, виданий 12.11.2020 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1