Справа № 598/1297/25
провадження № 1-кп/598/155/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2025 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі кримінальне провадження №598/1297/25 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Раковець Збаразького району Тернопільської області, мешканця АДРЕСА_1 , гр.України, з вищою освітою, неодруженого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого диспетчером Львівського центру управління рухом АТ «Українська залізниця», раніше не судимого,

за ч. 2 ст. 197-1 КК України,

встановив:

В 2024 році у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на самовільне зайняття земельної ділянки, що знаходиться в охоронній зоні, а саме вздовж залізничної колії перегону «Збараж-Ланівці» в 126 км + 050 м до 126 км 297 м з метою її подальшого обробітку та вирощування сільськогосподарських культур.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 діючи всупереч встановленим правилам щодо охорони земель, порушуючи вимоги законодавства щодо особливого порядку надання земельних ділянок у користування та оренду, достовірно знаючи, що у нього відсутні будь-які дозвільні документи на право власності, користування або оренду земельної ділянки, діючи умисно, в період з 2024 року по теперішній час здійснював обробіток та вирощування сільськогосподарських культур на частині земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:5002 вздовж залізничної колії перегону «Збараж-Ланівці» на 126 км відрізку, самовільно зайнявши земельну ділянку площею 0,2173 га, що відповідно до ст. 6 ЗУ «Про залізничний транспорт» та ст.112 Земельного кодексу України знаходиться в охоронній зоні.

Своїми діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 197-1 КК України, як за ознаками самовільного зайняття земельної ділянки в охоронній зоні.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю і в судовому засіданні пояснив, що дійсно він в період з 2024 року по 2025 рік здійснював обробіток та вирощування сільськогосподарських культур на частині земельної ділянки вздовж залізничної колії перегону «Збараж-Ланівці» на 126 км відрізку, яка знаходиться в охоронній зоні. В даний час щиро розкаюється у скоєному та відшкодував завдані збитки.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, те, що інші учасники судового провадження також не оспорювали фактичні обставини провадження, беручи до уваги те, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд, вислухавши думку прокурора, яка не заперечила проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, і приходить до висновку, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі. При цьому, враховуючи пом`якшуючі його вину обставини, як те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав вину у скоєному, щиро кається, добровільно відшкодував завданий збиток, суд приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, в зв`язку з чим слід звільнити його згідно ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням. При цьому, суд вважає за необхідне встановити ОСОБА_4 іспитовий строк терміном на 01 (один) рік та покласти на нього наступні обов`язки, що передбачені ст.76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд,

ухвалив :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, призначивши йому покарання у виді 02 (двох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк 01 (один) рік.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На даний вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, а для особи, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Відповідно до п. 15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.

Даний вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Повний текст вироку складено та підписано 02 жовтня 2025 року.

Суддя ОСОБА_5