Справа № 509/1401/25
УХВАЛА

29 січня 2026 року с-ще Овідіополь

колегія суддів Овідіопольського районного суду Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференцзв`язку обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000538 від 08.10.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Овідіополь Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області перебуває зазначене кримінальне провадження на стадії судового розгляду.

До обвинуваченого на стадії досудового розслідування застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалами Овідіопольського районного суду Одеської області від 03.04.2025 року, 20.05.2025 року, 26.06.2025 року, 12.08.2025 року, 30.09.2025 року, 30.10.2025 року та 10.12.2025 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжувався запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ "Одеський слідчий ізолятор" без визначення розміру застави. Строк запобіжного заходу спливає 07.02.2026 року.

Закінчити судовоий розгляд даного кримінального провадження в строк до 07.02.2026 року неможливо.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

13.01.2026 року прокурор ОСОБА_5 подала до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 днів без визначення розміру застави, посилаючись на обгрунтованість обвинувачення, продовження існування встановлених ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та відсутністю підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який.

В судовому засіданні прокурор своє клопотання підтримала повністю з викладених в ньому підстав.

Захисник ОСОБА_7 заперечував проти клопотання прокурора, посилаючись на формальність заявлених ризиків, просив в задоволенні клопотання відмовити.

Обвинувачений ОСОБА_6 також заперечував щодо клопотання прокурора, посилаючись на необгрунтованість заявлених ризиків, він не є небезпечним для суспільства, до затримання був офіційно працевлаштований на об`єкті критичної інфраструктури. Від правосуддя переховуватися не має наміру, оскільки бажає довести свою невинуватість в інкримінованому йому злочині.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 10.10.2024 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

У вказаному судовому рішенні ухвалі апеляційної інстанції встановлено наявність існування в даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які обумовлені наступним:

- п.1 ч.1 ст.177 КПК України: ОСОБА_6 , може переховуватись від органів досудового розслідування, так як він усвідомлює інкримінований йому злочин, так як він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до п`ятнадцяти років та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України: ОСОБА_6 , може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а саме в зв`язку з тим, що на даний час триває досудове розслідування, в подальшому може виникнути необхідність у винайдені будь-яких речей, які ще невідомі слідству, а ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може їх знищити чи сховати;

- п.3 ч.1 ст.177 КПК України: ОСОБА_6 , може незаконно впливати на свідків, адже знає їх анкетні дані, із копій матеріалів отриманих до клопотання вже знає місця їх мешкання та інших учасників, що дає змогу вчинювати незаконний вплив на учасників процесу, перебуваючи на волі;

- п.4 ч.1 ст.177 КПК України: ОСОБА_6 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, як на підозрюваного у кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу;

- п.5 ч.1 ст.177 КПК України: ОСОБА_6 , перебуваючи на волі може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Ухвалами суду від 03.04.2025 року, 20.05.2025 року, 26.06.2025 року, 12.08.2025 року, 30.09.2025 року, 30.10.2025 року та від 10.12.2025 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжувався запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ "Одеський слідчий ізолятор" без визначення розміру застави.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.9 Конституції України міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність обрання запобіжних заходів є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватись суворістю можливого покарання, сукупністю даних про матеріальний та соціальний стан особи, її зв`язки з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Під час розгляду клопотання прокурора колегією суддів встановлено, що підстави продовження дії виключного запобіжного заходу обвинуваченому є цілком обґрунтованими, встановлені ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України на даний час продовжують існувати та не зменшилися.

У пункті 80 Рішення по справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування або повторного вчинення злочинів».

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд також враховує його особу, який не має на утриманні малолітніх дітей, офіційно працевлаштований в АТ «Одеса Газ» Овідіопольської УЕГГ на посаді слюсаря ЕРПГ-3-го розряду, зареєстрований за фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу статі 89 КК України, вважається таким, що раніше не має судимості, проте зазначені обставини, хоча й характеризують особу обвинуваченого з посереднього боку, проте суттєво не зменшують встановлені судом вище ризики та не можуть бути підставою для застосування стосовно ОСОБА_6 більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу, з огляду також на обставини злочину, у вчиненні якого він обвинувачується.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає необхідним та виправданим продовження на даній стадії судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Крім того, суд користується правом, передбаченим положеннями ч. 4 ст. 183 КК України, та не визначає розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, у даному кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства та який спричинив загибель людини.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 193, 194, 331, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 29 березня 2026 року включно, в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 30.01.2026 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3