Справа № 438/1133/25
Провадження № 1-кп/438/97/2025
В И Р О К

іменем України

10 жовтня 2025 року Бориславський міський суд Львівської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Бориславі Львівської області кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001222 від 03 грудня 2024 року,

стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старий Самбір Львівської області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , приватного підприємця, раніш судимого вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 14 травня 2025 року за ч.ч.1,2,4 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбуття покарання із іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,

за участі сторін судового провадження прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

Так, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжено, зокрема Указом Президента України №49/2024 від 05.02.2024 термін дії якого продовжено з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Обвинувачений ОСОБА_3 , 26 березня 2024 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, які посягають на чуже майно та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди іншій особі, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, зокрема грошових коштів ОСОБА_5 , в ході розмови із останньою переконав її у тому, що зможе організувати виконання робіт по встановленню бруківки за місцем її проживання за ціною близько 150000 гривень, не маючи наміру в подальшому виконувати умови вказаної усної домовленості.

Так, 26 березня 2024 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , діючи з метою реалізації свого злочинного умислу, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , повідомив останню про необхідність надання йому грошових коштів у сумі 151057 гривень, в якості оплати замовленого товару.

Після чого, 26 березня 2024 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , будучи введеною в оману, не здогадуючись про справжні наміри ОСОБА_3 щодо заволодіння її майном - особистими грошовими коштами, ОСОБА_5 вважаючи, що ОСОБА_3 діє добросовісно та законно, погодилася і надала останньому власні грошові готівкові кошти у розмірі 150000 гривень.

Продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на власне збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_3 цього ж дня 26 березня 2024 року, більш точний час під час досудового розслідування не встановлено, ще раз прибув до місця проживання ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 , де в ході розмови із останньою, керуючись корисливим мотивом, спрямованим на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 шляхом обману, під приводом майбутнього збільшення вартості замовленої нею бруківки, отримав від неї іншу частину грошових готівкових коштівв розмірі 121 244 гривень, які були призначені на придбання бруківки, яку обвинувачений так і не придбав.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 , шляхом обману, заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_5 на загальну суму 271244 гривень, чим спричинив останній значної шкоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, визнав повністю, розкаявся у скоєному та надав суду показання, що відповідають фабулі обвинувачення. Зокрема показав, що 26 березня 2024 року домовився із потерпілою ОСОБА_5 про облаштування подвір`я потерпілої, зокрема організувати виконання робіт із встановлення бруківки. Отримав від потерпілої кошти, спершу 150 000 гривень, цього ж дня ще 121 244 гривень, всього 271 244 гривень. Про домовленості про виконання робіт із потерпілою не виконав, оскільки програв зазначені кошти в азартні ігри.

Під час досудового розслідування добровільно повернув потерпілій 50 000 гривень.

Просить суд суворо не карати, обрати покарання мінімальне покарання у виді позбавлення волі, звільнивши від відбуття покарання з випробуванням .

Заявлений цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 у розмірі 221 241 гривень 00 копійок визнає у повному розмірі. Добровільно відшкодувати завдані майнові збитки не може через відсутність коштів.

Заслухавши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , що відповідають фактичним обставинам кримінальних проваджень, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо встановлення фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів у справі.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які не оспорювались ними під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст.349 КПК України.

Суд знаходить винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, враховуючи покази обвинуваченого про визнання вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, доведеною повністю і вважає, що його дії правильно кваліфіковані за ч.3 ст.190, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене в умовах воєнного, що завдало значної шкоди потерпілому, -

Обираючи міру покарання відповідно до ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Відповідно, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд бере до уваги тяжкість злочинів, які законодавцем віднесено до нетяжких злочинів, спосіб вчинення злочину, наслідки, які настали від вчинення злочинів.

Обставиною, які пом`якшує покарання ОСОБА_3 , є часткове відшкодування завданої шкоди.

Суд не погоджується із доводами сторони обвинувачення про наявність обставин, що пом`якшують покарання, як щире каяття.

Зокрема, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому злочині хоча і визнано в обвинувальному акті у даному кримінальному провадженні обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, проте така обставина носить лише формальний характер. Сам по собі факт визнання обвинуваченим вини у вчиненні злочину, не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого. Адже щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінальних протиправних діянь, ще й щирий жаль із цього приводу та осуд своєї поведінки.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує особу винного, який є особою молодого віку, раніш судимий, має постійне місце проживання, не одружений, являється приватним підприємцем, наявність не відшкодованої майнової шкоди, заподіяної вчиненим злочином, на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, а також беручи до відома досудову доповідь Дрогобицького МРВ з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у Львівській області з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінена органом пробації як середній, враховуючи його вік, думку державного обвинувачення щодо обрання покарання у виді позбавлення волі у межах мінімальної міри, думку представника потерпілого щодо обрання не суворого покарання, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах максимальної санкції частини статті інкримінованого кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, що є необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Крім цього, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 засуджений вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 14 травня 2025 року за ч.ч.1,2,4 ст.190, ч.1 ст.70 до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України обвинувачений звільнений від відбуття покарання із іспитовим строком 1 рік.

Відповідно ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Беручи до уваги вище наведене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого більш суворим за попереднім вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 14 травня 2025 року.

Приймаючи до уваги вищезазначені обставини, зокрема тяжкість злочину, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, що знижує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, а також дані про особу обвинуваченого, а також беручи до відома досудову доповідь Дрогобицького МРВ з питань пробації філії державної установи «Центр пробації» у Львівській області з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінена органом пробації як середній та думку державного обвинувачення щодо обрання покарання у виді позбавлення волі строком 5 років із звільненням від відбуття міри покарання, думку потерпілої ОСОБА_5 про обрання аналогічного покарання, висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення волі на певний строк, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбуття покарання у виді позбавлення волі і тому до нього слід застосувати вимоги ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання із випробуванням та з покладенням ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При вирішенні цивільного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки відповідач обвинувачений ОСОБА_3 визнав пред`явлений позов повністю, визнання позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч.ч.3,4 ст.200, ст.206 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення у справі, задовільнивши позов у повному обсязі.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на суму 5969 гривень 25 копійок, пов`язані із залученням експертів, зокрема за проведення судової почеркознавчої експертизи №СЕ-19/114-25/5851-ПЧ від 21.03.2025 та 4775 гривень 40 копійок, пов`язані із залученням експертів, зокрема за проведення судової технічної експертизи №СЕ-19/114-25/3491-ДД від 18.02.2025, всього 10 744 гривень 65 копійок, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

На стадії досудового розслідування та під час судового розгляду до обвинуваченого запобіжний захід не обирався.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старий Самбір Львівської області винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України та призначити йому покарання за ч.3 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, призначити покарання шляхом поглинання менш суворого більш суворим за вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 14 травня 2025 року, визначивши ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старий Самбір Львівської області звільнити від відбування даного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старий Самбір Львівської області періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у справі: скрін шоти з мобільного телефону потерпілої ОСОБА_5 , у якому зафіксовано переписку між нею та ОСОБА_3 в мережі «Telegram» в період з 03.06.2024 по 12.1.2024 на 13 аркушах, виписку про рух коштів карткового рахунку відкритого в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 із переказом грошових коштів по оплаті онлайн ігор, документи завантажені на DVD-R диск по картковому рахунку ОСОБА_3 в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Старий Самбір Львівської областіна користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у розмірі 5969 гривень 25 копійок, пов`язані із залученням експертів, зокрема за проведення судової почеркознавчої експертизи №СЕ-19/114-25/5851-ПЧ від 21.03.2025 та 4775 гривень 40 копійок, пов`язані із залученням експертів, зокрема за проведення судової технічної експертизи №СЕ-19/114-25/3491-ДД від 18.02.2025, всього 10 744 гривень 65 копійок.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_5 місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , майнову шкоду завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 221 244 (двісті двадцять одну тисячу двісті сорок чотири) гривень 00 копійок.

Вирок суду може бути оскаржений до Львівського Апеляційного суду через Бориславський міський суд Львівської області протягом 30 днів з моменту проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_6