УХВАЛА

08 жовтня 2025 року

м. Київ

справа 1-17/1999

провадження № 13-75зво25

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

розглянула заяву захисника ОСОБА_20 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_21 , про перегляд за виключними обставинами на підставі п. 2 ч. 3 ст. 459 Кримінального процесуального кодексу України ухвали Запорізького обласного суду від 16 червня 2000 року,

УСТАНОВИЛА:

Вироком Запорізького обласного суду від 05 лютого 1999 року ОСОБА_21 засуджено за: ч. 4 ст. 81 Кримінального кодексу України 1960 року (далі - КК) до 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; ч. 1 ст. 89 КК на 1 рік позбавлення волі; ч. 1 ст. 81 КК до 3 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; за ч. 2 ст. 140 КК до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; за ч. 3 ст. 140 КК до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; за п. «а», «і» ст. 93 КК до смертної кари - розстрілу з конфіскацією всього майна; за ч. 3 ст. 142 КК до 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; за ст. 208 КК до 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 42 КК за сукупністю злочинів ОСОБА_21 остаточно призначено покарання - смертну кару - розстріл з конфіскацією всього належного йому майна.

За ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 145 КК ОСОБА_21 виправдано за недоведеністю його вини.

Ухвалою Верховного Суду України від 13 травня 1999 року вказаний вище вирок залишено без зміни.

На підставі Рішення Конституційного Суду України № 11-рп/99 від 29 грудня 1999 року, яким визнано неконституційними положення ст. 24 Загальної частини та санкцій статей Особливої частини КК, що передбачали смертну кару як вид покарання, Запорізький обласний суд ухвалою від 16 червня 2000 року замінив призначене

ОСОБА_21 покарання у виді смертної кари на довічне позбавлення волі.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд,) 28 серпня 2025 року в рішенні «Коваленко та інші проти України» (заява № 22971/19 та 24 інші заяви, зокрема й заява ОСОБА_21 № 57353/21 від 08 листопада 2021 року) констатував порушення щодо ОСОБА_21 ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) у частині періодів тримання під вартою між датою його остаточного засудження до довічного позбавлення волі та 03 березня 2023 року.

Наразі захисник ОСОБА_20 в інтересах засудженого ОСОБА_21 звернувся до Великої Палати Верховного Суду (далі - Велика Палата) із заявою про перегляд ухвали Запорізького обласного суду від 16 червня 2000 року за виключними обставинами на підставі п. 2 ч. 3 ст. 459 КПК - встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом.

Захисник ОСОБА_20 , посилаючись на констатоване ЄСПЛ порушення ст. 3 Конвенції щодо ОСОБА_21 , просить скасувати ухвалу Запорізького обласного суду від 16 червня 2000 року та постановити нове рішення, яким призначити ОСОБА_21 покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років зі звільненням від його відбування.

Перевіривши заяву захисника ОСОБА_20 , подану в інтересах засудженого

ОСОБА_21 , Велика Палата дійшла висновку, що у відкритті провадження слід відмовити з огляду на таке.

Згідно із ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за виключними обставинами, однією з яких є встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом.

28 серпня 2025 року ЄСПЛ у справі «Коваленко та інші проти України» встановив порушення Україною ст. 3 Конвенції, зокрема й щодо ОСОБА_21 , у звязку з відсутністю будь-яких чітких і реалістичних перспектив умовно-дострокового звільнення з моменту винесення судом остаточного покарання у виді довічного позбавлення волі та до

03 березня 2023 року.

У цьому рішенні ЄСПЛ також послався на свою попередню практику, зокрема, на рішення у провідній справі «Медвідь проти України» (заява № 7453/23 від 10 жовтня 2024 року). Суд зазначив, що саме після 03 березня 2023 року запроваджений Україною механізм умовно-дострокового звільнення надав заявнику реальну можливість перегляду його покарання у виді довічного позбавлення волі протягом зазначеного конкретно визначеного строку та за чітких умов. Отже, порушення ст. 3 Конвенції після цієї дати не було.

Загальні принципи, яких дотримувався ЄСПЛ при ухваленні рішення у справі «Коваленко та інші проти України», зокрема й щодо ОСОБА_21 , а саме оцінка та аналіз наведених ним фактів, констатований зміст порушення Конвенції та визнання порушення достатньо справедливою сатисфакцією, свідчать про допущення щодо ОСОБА_21 таких порушень Конвенції, які за цих обставин неможливо відновити у вигляді того стану чи становища, що існували до вчинення порушень.

У таких випадках з урахуванням Рекомендації № R(2000)2 Комітету міністрів Ради Європи від 19 січня 2000 року засобами компенсації можуть бути: сплата присудженого відшкодування шкоди, аналіз причин порушення Конвенції та пошук шляхів усунення цих порушень, вжиття інших заходів загального характеру, виконання яких покладається на компетентні органи державної влади.

Встановлене ЄСПЛ порушення Україною міжнародних зобов`язань може бути підставою для перегляду судових рішень лише в тому випадку, коли можна досягти на національному рівні restitutio in integrum (повного відновлення), тобто відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який особа мала до порушення Конвенції.

Щодо ОСОБА_21 таке повне відновлення попереднього юридичного стану не є можливим, оскільки ЄСПЛ у рішенні від 28 серпня 2025 року у справі «Коваленко та інші проти України» констатував порушення Конвенції лише щодо відсутності на законодавчому рівні механізму, який надавав би заявнику можливість перегляду покарання у виді довічного позбавлення волі у конкретно визначені строки згідно з чіткими умовами відповідно до ст. 3 Конвенції, та не зробив висновку про порушення конвенційних прав заявника під час розгляду в судах справи щодо нього.

Крім того, вимога захисника ОСОБА_20 про заміну призначеного ОСОБА_21 покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке, зокрема на фактично відбутий ним строк покарання, з підстав, на які він посилається у своїй заяві, у цьому випадку не підлягає розгляду Великою Палатою з огляду на таке.

Так, для забезпечення перспективи звільнення осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, Законом України від 18 жовтня 2022 року № 2690-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» запроваджено механізм заміни цього покарання більш м`яким на підставі ст. 82 Кримінального кодексу України, який реалізується на стадії виконання вироку в порядку ст. 539 КПК, а саме місцевим судом, у межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

З урахуванням наведеного відсутні правові підстави для прийняття рішення ОСОБА_22 про відкриття провадження за заявою захисника ОСОБА_20 в інтересах засудженого ОСОБА_21 про перегляд за виключними обставинами постановленої щодо нього ухвали Запорізького обласного суду від 16 червня 2000 року.

Отже, у відкритті провадження слід відмовити, а заяву з усіма доданими матеріалами - повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтями 459, 462, 464 КПК, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Відмовити у відкритті провадження за заявою захисника ОСОБА_20 , поданою в інтересах засудженого ОСОБА_21 , про перегляд за виключними обставинами на підставі п. 2 ч. 3 ст. 459 Кримінального процесуального кодексу України ухвали Запорізького обласного суду від 16 червня 2000 року.

Заяву з усіма доданими матеріалами повернути ОСОБА_20 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідачОСОБА_1
Судді:ОСОБА_2 ОСОБА_11
ОСОБА_3 ОСОБА_12
ОСОБА_4 ОСОБА_13
ОСОБА_5 ОСОБА_14
ОСОБА_6 ОСОБА_15
ОСОБА_7 ОСОБА_16
ОСОБА_8 ОСОБА_17
ОСОБА_9 ОСОБА_18
ОСОБА_10 ОСОБА_19