У Х В А Л А Справа № 932/12315/25

Іменем України Провадження № 1-кс/932/4777/25

22 вересня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпрі клопотання прокурора по кримінальному провадженню № 0033378, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

16 вересня 2025 року до суду надійшло клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , у якому він прохає накласти арешт у вигляді заборони на відчуження, розпорядження та користування на автомобіль «Mitsubishi L200» н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_4 , а також автомобіль «Renault TRM2000» в/н НОМЕР_2 , який перебуває на балансі військової частини НОМЕР_3 .

Необхідність накладення арешту обґрунтовує наступним чином. СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0033378 від 11.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 11.09.2025 року за адресою: Донецька обл., Краматорський р-н., м. Краматорськ, вул. Псковська, біля буд. 39, сталося зіткнення автомобіля «Mitsubishi L200» н.з. НОМЕР_1 , під керуванням старшого солдата ОСОБА_4 та військового автомобіля «Renault TRM2000» в/н НОМЕР_2 , під керуванням солдата ОСОБА_5 . В результаті ДТП пасажир ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження.

11.09.2025 року слідчим СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську винесено постанову про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні № 0033378, автомобіля «Mitsubishi L200» н.з. НОМЕР_1 , а також автомобіля «Renault TRM2000» в/н НОМЕР_2 .

З метою збереження речових доказів прокурор звернувся до суду зі вказаним клопотанням.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Власники та володільці майна у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялись належним чином.

Розглянувши клопотання та дослідивши долучені до нього додатки, приходжу до висновку про часткове задоволення клопотання, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів, долучених до клопотання, вбачається, що СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0033378 від 11.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України.

Так, вилучені в ході огляду дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби «Mitsubishi L200» н.з. НОМЕР_1 , а також «Renault TRM2000» в/н НОМЕР_2 , зберегли на собі сліди кримінального правопорушення у вигляді механічних пошкоджень.

11.09.2025 року слідчим СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську винесено постанову про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні № 0033378, автомобіля «Mitsubishi L200» н.з. НОМЕР_1 , а також автомобіля «Renault TRM2000» в/н НОМЕР_2 .

Тому, з метою збереження речових доказів по справі, якими є транспортні засоби ««Mitsubishi L200» н.з. НОМЕР_1 , а також автомобіля «Renault TRM2000» в/н НОМЕР_2 , задля подальшого проведення з ними відповідних слідчих дій та для доведення чи спростування події злочину та вини особи, яка вчинила ДТП, є доцільним накладення на арешту у вигляді заборони на розпорядження та відчуження майна.

В цей же час, клопотання прокурора в частині позбавлення права на користування транспортними засобами не знайшло свого обгрунтування, тому приходжу до висновку про часткове задоволення клопотання.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 98, 103, 110, 167, 170-173, 309-310, 369, 371-372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про арешт майна по кримінальному провадженню № 0033378 задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль «Mitsubishi L200» н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_4 , а також автомобіль «Renault TRM2000» в/н НОМЕР_2 , який перебуває на балансі військової частини НОМЕР_3 , шляхом заборони на відчуження та розпорядження.

В іншій частині клопотання відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1