У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 року м. Ужгород

під головуванням судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника (адвоката): ОСОБА_4 ,

засудженого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ужгорода клопотання захисника засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянин України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, адвоката ОСОБА_4 , про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання,

встановив :

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 засуджено вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.11.2022 за ч. ч. 1,2 ст. 309 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70, 72 КК України до 2 років позбавлення волі. На теперішній час ОСОБА_5 відбув більше половини строку покарання, правил поведінки дотримується, дисциплінарних стягнень не має, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення і тому є усі підстави для його умовно-дострокового звільнення.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 просив задовольнити клопотання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні захисник (адвокат) ОСОБА_4 просив задовольнити клопотання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 .

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки під час відбуття покарання ОСОБА_5 притягався до дисциплінарної відповідальності та крім того обвинувачується у вчиненні нового злочину, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних речовин.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, особову справу засудженого ОСОБА_5 , дані, які характеризують особу засудженого ОСОБА_5 суд прийшов до таких висновків.

Частиною 1 ст. 81 КК України встановлено, що до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Згідно ч. 1 ст. 82 КК України невідбута частина покарання у виді позбавлення волі може бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання.

Пунктами 1, 2, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» за №2 від 26 квітня 2002 року встановлено, що звернути увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 Кримінального кодексу України. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК); при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч.3 ст.82 КК); при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання особи, яка була засуджена до позбавлення волі за злочин, вчинений у віці до 18 років, - того, що вона сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довела своє виправлення (ч.2 ст.107 КК). Відсутність у матеріалах даних про можливість працевлаштування засудженого після умовно-дострокового звільнення від відбування покарання не може бути підставою для відмови у задоволенні подання.

Таким чином, при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання.

Частиною 1 ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Матеріалами особової справи у кримінальному провадженні встановлено, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання в Закарпатській установі відбування покарань №9 має дисциплінарне стягнення за зберігання заборонених предметів, від надання пояснень відмовився.

На момент розгляду вказаного клопотання вказане дисциплінарне стягнення не зняте, не скасоване, що свідчить про відсутність змін в поведінці ОСОБА_5 в позитивну сторону.

В умовах відбування покарання в Закарпатській установі відбування покарань №9 ОСОБА_5 не працевлаштований.

Крім того, згідно з матеріалів особової справи, ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені іншого кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 КК України.

Таким чином, на думку суду, при розгляді клопотання встановлено, що ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів, з огляду на викладене суд вважає, що ОСОБА_5 не підлягає умовно-достроковому звільненню від покарання відповідно до ч. 2 ст.81 КК України і тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 , засудженого вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.11.2022 за ч. ч. 1,2 ст. 309 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70, 72 КК України до 2 років позбавлення волі, адвоката ОСОБА_4 , про умовно-дострокове звільнення від призначеного судом покарання відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Закарпатського апеляційного суду на протязі семи днів з дня проголошення.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області: ОСОБА_1