Справа № 496/6360/25
Провадження № 1-кп/496/668/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт та додані до нього документи у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000234 від 29.07.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

29.07.2025 року, в невстановлений судом час, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході конфлікту з іншими особами, виник злочинний умисел проявити зневагу до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві, шляхом грубого порушення громадського порядку.

Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем Мерседес, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по проїзній частині вулиці Незалежності в с. Усатове Одеського району Одеської області, тобто, перебуваючи у громадському місці, близько 07 години 10 хвилин 29.07.2025 року, діючи умисно, з особливою зухвалістю, з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи існуючі у суспільстві загальноприйняті правила поведінки і норми моралі, використовуючи рушницю ИЖ 58М, 12 калібру, № НОМЕР_2 , яка відноситься до мисливської гладкоствольної вогнепальної зброї, здійснив постріл з вікна автомобілю, після чого зупинив транспортний засіб. Надалі, продовжуючи злочинні дії, перебуваючи на проїзній частині вулиці Незалежності в с. Усатове Одеського району Одеської області (біля будинку № 2), ОСОБА_4 , відкрито демонстрував вказану рушницю оточуючим.

Тим самим, ОСОБА_4 створив реальну загрозу для життя та здоров`я людей, які могли перебувати на вулиці Незалежності в с. Усатове Одеського району Одеської області, порушив спокій та нормальні умови життя, побуту мешканців зазначеної вулиці, при цьому усвідомлюючи, що його дії не відповідають загальноприйнятим правилам поведінки.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, який полягає у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням вогнепальної зброї, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

Допитаний в ході судового розгляду матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтвердивши факт його скоєння за обставин, викладених вище. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати, зазначивши, що усвідомив неправильність своїх дій.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, щодо міри покарання підтримала позицію прокурора.

З урахуванням повного визнання вини обвинуваченого у вчиненні вище наведеного кримінального правопорушення, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що вина ОСОБА_4 доведена, його дії вірно кваліфіковані за ч.4 ст.296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням вогнепальної зброї.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами ст.ст. 65, 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після цього, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують його покарання, судом не встановлено.

Так, суд враховує характер та ступінь тяжкості злочину, який відноситься до тяжких злочинів.

Крім того, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, згідно довідки (виписки з погосподарської книги про склад сім`ї) № 3140, виданої Нерубайською сільською радою Одеського району Одеської області від 30.07.2025 року, де проживає з дружиною та трьома дітьми ( ОСОБА_6 , 2011 року народження, ОСОБА_7 2015 року народження, ОСОБА_8 , 2016 року народження), має посвідчення багатодітного батька, серія НОМЕР_3 , виданого Управлінням соціального захисту та охорони здоров`я Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області 21.04.2023 року та дійсного до 13.03.2029 року, характеризується позитивно, згідно довідки Нерубайською сільською радою Одеського району Одеської області від 30.07.2025 року № 3155, під наглядом на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Слід зазначити, що злочин вчинений обвинуваченим є тяжким, однак, мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та №43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, характеристику його особи, щире розкаяння у вчиненому, з врахуванням ставлення обвинуваченого до вчинення діяння та його наслідків, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч.4 ст. 296 КК України, із застосуванням ст. 75 та ст.76 КК України і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 29.07.2025 року о 10 годині 28 хвилин ОСОБА_9 було затримано відповідно до ст. 208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 31.07.2025 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло, терміном на 60 діб до 30.09.2025 року.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 29.09.2025 року ОСОБА_4 продовжено до 27.11.2025 року включно дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати житло.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши в цей строк, на підставі ч.ч. 5,7 ст. 72 КК України:

- дні затримання в порядку ст. 208 КПК України - з 29.07.2025 року по 30.07.2025 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі;

- період перебування під домашнім арештом з 31.07.2025 року по 26.11.2025 року включно із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 04 серпня 2025 року слід скасувати.

Питання речових доказів вирішується в порядку ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання, зокрема, у виді позбавлення волі. Спеціальна конфіскація застосовується на підставі, в тому числі, обвинувального вироку суду.

У пункті 4 ч.1 ст. 96-2 КК України передбачено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно, в тому числі були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Згідно з п.1 ч.9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому, гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

У якості речового доказу у кримінальному провадженні визнано мисливську рушницю двоствольну з дерев`яним прикладом з маркуванням «ИЖ 58м» made in USSR s/n P56706, 12 калібр, яку було упаковано до картонної коробки, яка була використана при вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, та містить його сліди, передана на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 2 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області.

Оскільки зазначений речовий доказ був використаний як засіб і знаряддя вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, про що вказано у обвинуваченні, відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.96-1, п.4 ч.1 ст.96-2 КК України, п.1 ч.9 ст.100 КПК України, він підлягає спеціальній конфіскації.

Процесуальні витрати у вигляді вартості проведення судових експертиз на підставі ч.2 ст. 124 КПК України, згідно довідки про витрати на проведення комплексної судової експертизи зброї за експертними спеціальностями 3.1. «Балістичне дослідження вогнепальної зброї та бойових припасів до неї», 3.2. «Балістичне дослідження слідів зброї, слідів пострілу та ситуаційних обставин пострілу» (висновок експерта № КСЕ-19/116-25/19123-БЛ від 19.09.2025 року) на суму 10 696,80 грн та згідно довідки про витрати на проведення комплексної судової вибухово-технічної експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу (висновок експерта № КСЕ-19/116-25/19123-ФХВР від 18.08.2025 року) на суму 12 479,60 грн, на загальну суму 23 176,40 грн слід стягнути на користь держави з ОСОБА_4 .

Цивільний позов потерпілою не заявлений.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді цілодобового домашнього арешту слід скасувати.

Керуючись ст. 368, 370, 371,373, 374, 376, 615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки та покласти на нього на цей період такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді цілодобового домашнього арешту - скасувати.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі з розрахунку день за день з 29.07.2025 року по 30.07.2025 року.

На підставі ч.7 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк покарання період знаходження його під домашнім арештом з 31.07.2025 року по 26.11.2025 року включно з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Початок іспитового строку ОСОБА_4 рахувати з дня проголошення вироку - 26 листопада 2025 року.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь держави витрати, пов`язані із проведенням експертиз у кримінальному провадженні у загальній сумі 23 176,40 грн.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 04 серпня 2025 року слід скасувати.

Речові докази:

- мисливську рушницю двоствольну з дерев`яним прикладом з маркуванням «ИЖ 58м» made in USSR s/n P56706, 12 калібр, яку було упаковано до картонної коробки, безоплатно вилучити у власність держави, застосувавши спеціальну конфіскацію;

- пістолет чорного кольору з написом «Enol Major» калібр 9 мм, s/n НОМЕР_5 , який було упаковано до картонної коробки - знищити у встановленому законом порядку;

- дві гільзи 12 калібру ( ОСОБА_10 ), які було упаковано до СП PSP 2296890 - знищити у встановленому законом порядку;

- один патрон (МАС 9мм РА) 9 калібру, який було упаковано до СП PSP 2296892 - знищити у встановленому законом порядку;

- 1 патрон 9 мм МАС 9 мм РА, який було упаковано до СП PSP 2296893 - знищити у встановленому законом порядку;

- 1 гільзу 9 мм МАС 9 мм РА, яку було упаковано до СП PSP 2296894 - знищити у встановленому законом порядку;

- транспортний засіб марки «BMW 550І» д/н НОМЕР_6 - повернути за належністю власнику ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- транспортний засіб марки «Mercedes-Benz S500» д/н НОМЕР_1 - повернути за належністю власнику ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

На підставі ч.15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1