Провадження № 1-кс/524/2844/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2025 м. Кременчук

Слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № № 0002077 від 30.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

УСТАНОВИВ:

26.11.2025 до суду надійшло клопотання слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджнене прокурором, про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002077 від 30.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

У обгрунтування клопотання зазначено, що 29.10.2025 о 15:57 до Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області надійшла заява від керуючого магазином "Ева-650" ОСОБА_4 , що 24.10.2025 об 11:10 невстановлена особа шляхом вільного доступу до приміщення магазину на вул. Небесної Сотні, 27Г у м. Кременчуці, під час дії воєнного стану, здійснила крадіжку товарів: шампунь для волосся "Head s Shoulders" - 13 шт, диски для прання "Persil" - 5 шт, кондиціонер для білизни "Сілан" - 1 шт, дезодоранти жіночі "Дав" - 2 шт, дезодоранти жіночі "Рексона" - 2 шт, чим спричинено матеріального збитку компанії ТОВ «РУШ» на загальну суму 4318 гривень.

30.10.2025 СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області відомості за вказаним фактом внесені до ЄРДР № 0002077 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

25.11.2025 у денний час підозрюваний ОСОБА_5 , 1994 року народження, знаходячись у кабінеті № 8 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області (вул. 29 Вересня, 6), добровільно видав кросівки (одну пару) чорного кольору, пояснивши, що в них знаходився під час скоєння крадіжки в магазині "Ева" на вул. Небесної сотні, 27Г у м. Кременчуці. Після проведеного огляду кросівок (одна пара) чорного кольору із вставками світлого кольору спереду та по бокам, шнурками чорного кольору, підошвою чорного кольору, останні вилучені та поміщені до сейф-пакету НПУ NPU 5592382, опечатано.

25.11.2025 зазначені кросівки визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та приєднані до матеріалів кримінального провадження.

Після проведення огляду місця події, речі, виявлені та вилучені вважаються тимчасово вилученим майном, питання про яке повинно бути вирішено, в результаті його арешту або повернення.

27.11.2025 у судове засідання не з`явився слідчий, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності. Власник майна не з`явився.

Клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання (ч. 1 ст. 172 КАС України).

Дослідивши клопотання із доданими матеріалами, враховуючи відсутність відомостей про закінчення досудового розслідування та документів, що стверджували б, що прокурор раніше звертався із таким клопотанням, слідчий суддя дійшов таких висновків.

З матеріалів клопотання слідує, що Кременчуцьким РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні, визначені слідчі, які здійснює розслідування та прокурори, що здійснюють процесуальне керівництво.

25.11.2025 слідчим СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 винесена постанова про визнання речовими доказами вилучених речей.

У рамках цього провадження слідчим ініційоване питання накладення арешту на зазначене майно, вказуючи, що вилучені речі є речовими доказами у кримінальному проваджені, з якими необхідно провести ряд експертних досліджень та необхідних слідчих дій. З метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та їх схоронності, виникла необхідність накласти арешт на вказане майно.

Арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, застосування якого не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (п. 7 ч. 2 ст. 131, п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України).

На речові докази може бути накладений арешт у порядку, визначеному ст. ст. 170-174 КПК України (ст. 100 КПК України). Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: (1) правову підставу для арешту майна; (2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); (3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); (3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); (4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); (5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; (6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/ або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку (ч.1 ст. 170 КПК України).

Після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів (ст. ст. 214, 223 КПК України).

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст. 170 КПК України (ст. 173 КПК України).

Із наданих суду матеріалів слідує наявність достатніх підстав вважати, що майно вказане у клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому матеріали клопотання свідчать про відповідність вилученого майна ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити інформацію щодо обставин вчинення злочину.

Вимоги клопотання, на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника/ володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Вилучене майно підлягає дослідженню під час досудового розслідування і може бути доказом по справі, зокрема для встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, а також необхідністю отримання висновків відповідних спеціалістів на підтвердження або спростування фактів, що слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, власником/ володільцем майна до суду не надано та слідчим суддею не встановлено.

Фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Керуючись ст.ст. 98, 107, 132, 170 173, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № № 0002077 від 30.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, визнане речовим доказом, а саме: кросівки (одна пара) чорного кольору із вставками світлого кольору спереду та по бокам, шнурками чорного кольору, підошвою чорного кольору, вилучені та поміщені до сейф-пакету НПУ NPU 5592382 та опечатані, власником яких є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , телефон НОМЕР_1 ,

визначивши їх місцем зберігання кімнату речових доказів Кременчуцького РУП за адресою м.Кременчук вул..29 Вересня б.6.

Ухвала про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію з підстав, передбачених ч. 4 ст. 132 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором та може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду упродовж 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1