Єдиний унікальний номер: 704/1050/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2025 року м. Тальне

Тальнівський районний суд Черкаської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тальному заяву слідчого судді Тальнівського районного суду Черкаської області ОСОБА_3 про самовідвід у судовій справі з розгляду клопотання дізнавача СД Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 про надання дозволу на проведення обшуку по кримінальному провадженні №0000249 від 19.06.2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні слідчого судді Тальнівського районного суду Черкаської області ОСОБА_3 перебуває клопотання дізнавача СД Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 про надання дозволу на проведення обшуку на земельній ділянці, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває в користуванні ОСОБА_5 та в житловому будинку з надвірними будівлями, спорудами, який на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , метою якого є виявлення посіву наркотичних рослин роду конопля, відшукання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, по кримінальному провадженні №0000249 від 19.06.2025 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, в провадження судді ОСОБА_1 надійшла заява слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід по зазначеній судовій справі. В обґрунтування заяви зазначено, що 25.06.2025 року ухвалою слідчого судді ОСОБА_3 повернуто клопотання дізнавача СД Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 по справі №704/1050/25. В даній слідчим суддею було зроблено висновок, що суд не буде вважатися таким, що утворений на підставі закону, якщо він діяв поза межами своєї предметної, функціональної, суб`єктної чи територіальної юрисдикції, а також висновок про те, що довільне трактування поняття «місцезнаходження органу» можуть призвести до визнання дій органу досудового розслідування незаконними, а забраних доказів недопустимими, вважає, що не може брати участі в розгляді даного клопотання по справі №704/1050/25.

В судове засідання інші учасники не з`явилися, про місце і час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Вирішуючи дану заяву по суті, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, в тому числі принципам змагальності сторін, диспозитивності та розумності строків.

Згідно з вимогами ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки судді, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання своїх обов`язків.

Інститут відводу має важливе значення для реалізації демократичних принципів судового процесу, сприяє ефективному розгляду справи і забезпечує правильне вирішення спору.

Як зазначено у Постанові Верховного суду від 22 жовтня 2019 року (справа №311/3428/18), для забезпечення вимог процесуальної форми щодо недопущення сторонніх впливів на прийняття процесуальних рішень у кримінальному процесі України законодавцем закріплено інститут самовідводу, відводу, який передбачає інструменти для усунення упередженої службової особи від здійснення розслідування та судового розгляду кримінального провадження, сприяє підвищенню рівня довіри громадськості до суду та винесених ним рішень. При цьому наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Відповідно до ст.ст.75,76 КПК України визначені обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим, тобто відвід має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність, передбачені КПК України.

Практикою Європейського Суду з прав людини напрацьовано критерії, які мають враховуватись при оцінці неупередженості судді.

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «П`єрсак проти Бельгії» зазначено, що не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи, схильності, її відсутність, чи навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу…тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений».

Також, згідно п.п. 49,50 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України», відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Об`єктивний критерій визначає, чи дотримався суддя достатніх гарантій, що дозволяють виключити будь-який сумнів щодо його неупередженості. Щодо цього критерію, то необхідно встановити, чи існують, крім поведінки самого судді, факти, що потребують доведення, які можуть викликати сумніву неупередженості судді. Мається на увазі, що при ухваленні рішення про те, чи є в конкретній справі законна підстава побоюватися, що конкретний суддя або склад суду проявили недостатню неупередженість, думка відповідної особи є важливою, але невирішальною. Вирішальним є те, чи може це побоювання бути об`єктивно виправданим. Про це йдеться у рішенні ЄСПЛ у справі «Паунович проти Сербії» (№54574/07).

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v.Austria) від 24 лютого 1993 року, п.п.27, 28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), №33958/96, п.42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

У справі «Хаушильд проти Данії» зазначено, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо не з`являються докази протилежного.

На основі зазначеного вище можна зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, для його відводу під час об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

Суд зазначає, що обґрунтування, наведені слідчим суддею ОСОБА_3 у заяві про самовідвід, не можуть розцінюватись як підстава для відводу судді по справі, оскільки розгляд аналогічного клопотання по іншій судовій справі ( зокрема по справі №704/814/25), та прийняття певного рішення, не свідчить про наявність обставин, що викликають сумнів у його неупередженості та об`єктивності при розгляді зазначеної справи.

Враховуючи вищезазначене, у тому числі й те, що на підтвердження заяви про самовідвід не надано жодного доказу упередженості чи зацікавленості слідчого судді ОСОБА_3 у розгляді кримінального провадження, заява про самовідвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.75, 80,81, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви слідчого судді Тальнівського районного суду Черкаської області ОСОБА_3 про самовідвід у судовій справі № 704/1050/25 за клопотанням дізнавача СД Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 про надання дозволу на проведення обшуку по кримінальному провадженні №0000249 від 19.06.2025 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1