Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/350/26
Провадження №: 1-кп/332/271/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя в режимі відеоконференції кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Заводського районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України...

Перевіривши надані матеріали, дослідивши докази по матеріалах, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що обвинувальний акт, пред`явлений ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 408 КК України відповідає вимогам КПК України і не підлягає поверненню прокурору.

Кримінальне провадження підсудне Заводському районному суду м. Запоріжжя. Підстав для закриття провадження на підставі пунктів 4-8 частини першої або частини другої статті 284 КПК України немає.

Клопотань про колегіальний розгляд кримінального провадження у складі трьох суддів не надходило.

Прокурор, обвинувачений його захисник не заперечували проти призначення кримінального провадження не заперечували

Суд вважає за необхідне допитати під час судового розгляду обвинуваченого.

У підготовчому судовому засіданні прокурор подав письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів без внесення застави, який закінчується 06.02.2026 року, оскільки, на думку прокурора, ризики, передбачені пунктами 1, 3 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконне впливання на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, допит яких не розпочато, не перестали існувати.

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив змінити запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник підтримав думку свого підзахисного. Вказав, що клопотання не обґрунтоване, обвинувачений не має наміру переховуватися від суду.

Прокурор заперечував проти клопотання обвинуваченого та сторони захисту і наполягав на задоволенні свого клопотання. Зауважив, що раніше ОСОБА_4 було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ч.5 ст.401 КК України за ч. 5 ст. 407 КК України.

Суд заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Згідно рішення Європейського суду у справі "Вишневський та інші проти України", при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

У підготовчому судовому засіданні прокурор належним чином мотивував своє клопотання, заявивши, що обвинувачений військовослужбовцем призваним на військову службу під час мобілізації в особливий період (воєнний стан), раніше не судимий, однак йому інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, за вчинення якого, у разі доведення вини, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років. Розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність послідуючого покарання, обвинувачений може переховуватись від суду. Про вказані наміри обвинуваченого вже свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, самовільно залишив місце служби з метою ухилитися від військової служби. Щодо ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України то такий обґрунтовується тим, що обвинувачений у випадку обрання відносно нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, може здійснювати тиск на свідків, що може посприяти перешкоджанню здійсненню судового слідства, оскільки суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. На існування ризику, передбаченому п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України вказує те, що на теперішній час обвинувачений є військовослужбовцем та з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим може покинути місце служби, чим фактично повторно вчинить кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 407-409 КК України.

Наголосив, що ризики, які існували під час обрання та продовження запобіжного заходу, що виправдовують тримання обвинуваченого під вартою не зменшилися, та не дозволяють застосувати до обвинуваченого альтернативні види запобіжних заходів, оскільки не здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Відповідно до вимог ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою.

Питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів щодо обвинуваченого, про що останнім заявлено із врахуванням норми ч. 8 ст. 176 КПК України судом не вирішується та з огляду на доведення прокурором наявних ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, що виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою, тому, суд вважає доцільним продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів на умовах, викладених в ухвалі слідчого судді Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 07.11.2025 року.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176, 177, 183, 314-317 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України на 14-30 годину 06.02.2026 року.

У судове засідання викликати сторони кримінального провадження.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Токмак Запорізької області, громадянина України, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , продовжити на 60 (шістдесят) днів тобто до 04 квітня 2026 року включно, з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» на умовах, викладених в ухвалі слідчого судді Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 07.11.2025 року.

Копію ухвали вручити захиснику, а обвинуваченому та прокурору, які приймали участь у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції надіслати копію ухвали засобами електронного зв`язку.

Ухвала може бути оскаржена лише в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом п`яти днів з дня її оголошення

Суддя ОСОБА_1