Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/2345/25
Провадження № 1-в/572/10/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 року м.Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Катеринівська виправна установа №46» ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву засудженого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , засудженого : вироком Закарпатського апеляційного суду від 28.01.2025 року до 5 років 6 місяців позбавлення волі про звільнення від покарання та пом`якшення покарання, -

В С Т А Н О В И В :

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Сарненського районного суду Рівненської області з заявою про приведення вироків щодо нього у відповідність до Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Засуджений в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд заяви без його участі.

Представник ДУ «Катеринівська виправна установа №46» та прокурор заперечили проти задоволення заяви.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 17.04.2018 року за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. Відповідно до мотивувальної частини даного вироку ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення: незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло ч.3 ст. 185 КК України, за епізодом який мав місце 23.06.2017 року (на суму 2860,70 грн.).

Вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 24.02.2023 року ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення та призначено покарання за ч.4 ст. 185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки з покладенням відповідно до п.п. 1 і 2 ч.1 ст. 76 КК України обов`язків. Відповідно до мотивувальної частини даного вироку ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану за ч.4 ст. 185 КК України, за епізодом який мав місце 06.07.2023 року (на суму 2500 грн.).

Вироком Закарпатського апеляційного суду від 28.01.2025 року ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення та призначено покарання за ч.4 ст. 185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуте за вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 17.04.2018 року покарання у виді позбавлення волі на строк 6 місяців та остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у виді Згідно з ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 статті 537КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно п. 2 ч. 2ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57,частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України),11,13,13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2 статті 74КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч. 6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів»(далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст. 51 КУпАП, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює п`ятдесяти відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги на 2023 рік з 01 січня 2023 по 31 грудня 2023 складав 1342 грн. Тобто, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1342 х 2 = 2684 грн.

Згідно з вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 17.04.2018 року ОСОБА_5 викрав майно на суму 2860,70 грн, що станом на день крадіжки складає суму, більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (більше ніж 2684 грн).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння ( ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, підстави звільнення ОСОБА_5 від покарання, призначеного йому вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 17.04.2018 відсутні, адже вартість майна, за викрадення якого він засуджений вказаним вироком, складає більше двох розмірів неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про приведення вироку у відповідність до вимог закону - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Суддя: