ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/1651/23
Номер провадження: 11-кп/819/30/26
Головуючий в суді І інстанції: ОСОБА_1
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у склад колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 07 липня 2025 року в кримінальному провадженні №0000879 стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.310 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених судом першої інстанції обставин.

Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 07 липня 2025 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.310 КК України та призначено покарання:

за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки;

за ч.2 ст.310 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України ОСОБА_9 зобов`язано:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі Україн6и без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ст.165 КВК України ОСОБА_8 визначено початок обчислення іспитового строку з моменту проголошення вироку, а саме 07 липня 2025 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 3824 гривні.

Вироком також вирішено питання про заходи забезпечення кримінального провадження та долю речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у том, що він у невстановлений досудовим слідством час та при невстановлених досудовим слідством обставинах, всупереч вимог Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», перебуваючи на території присадибної ділянки за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел, направлений на незаконний посів та незаконне вирощування конопель, без мети збуту, незаконно самостійно виростив рослини роду Коноплі, яка відповідно до висновків експерта № СЕ-19/122-23/1073-НЗПРАП, містить наркотичні засоби та психотропні речовини, обіг яких допускається в промислових цілях, в кількості 535 (п`ятсот тридцять п`ять) рослин, вирощував на земельний ділянці подвір`я будинку за місцем свого проживання, до виявлення та вилучення працівниками Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області під час огляду місця події 06.05.2023 в період часу з 15:16 до 15:43 год. за адресою: м.Херсон, вулюДровника, буд.90.

Крім того, ОСОБА_8 у невстановлений досудовим слідством час та при невстановлених досудовим слідством обставинах, всупереч вимог Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», перебуваючи на території присадибної ділянки за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел, направлений на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, незаконно придбав шляхом зривання частини рослини роду Коноплі, яку він самостійно виростив, та які в подальшому переніс до місця свого проживання, де шляхом висушування та подрібнення незаконно виготовив речовину, яка відповідно до висновку експерта № СЕ19/122-23/1072-НЗПРАП, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, загальною масою 121,28 г, який незаконно зберігав в приміщені будинку за місцем свого проживання до виявлення та вилучення працівниками Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області під час огляду місця події 06.05.2023 в період часу з 15:16 год. до 15:43 год. за адресою: м.Херсон, вул. Дровника, буд.90.

Суд кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.2 ст. 310 КК України як незаконний посів конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин та за ч.1 ст. 309 КК України як незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із вироком суду в частині призначеного покарання прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки, та за ч.2 ст.310 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. В решті вирок просить залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначив, що суд першої інстанції безпідставно звільнив обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком. Зокрема суд не врахував обставини кримінального провадження та цінність суспільних відносин на які вчинено посягання.

Зокрема поза увагою суду залишилось те, що предметом скоєного ОСОБА_8 злочину є особливо небезпечний засіб канабіс, а також не врахував кількість вирощуваних обвинуваченим рослин роду коноплі, а саме 535 рослин.

Крім того, звертає увагу, що ОСОБА_8 свою вину не визнав та не розкаявся, а зазначив, що рослини самостійно не саджав та не обробляв, а вони самостійно розсіялися по подвір`ю. Також не було встановлено обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

За наведеного, прокурор вважає, що застосування положень ст.75 КК України щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком не сприятиме його виправленню та попередженню нових злочинів.

В запереченнях на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_7 вказав, що доводи апеляційної скарги прокурора є безпідставними при цьому матеріали провадження не містять допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 просить вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 07 липня 2025 року стосовно ОСОБА_8 скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_8 за недоведеності його вини.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначив, що суд першої інстанції допустив невідповідність своїх висновків фактичним обставинам справи, оскільки невірно оцінив дослідженні в ході судового розгляду докази, а саме: протокол огляду місця події від 06 травня 2023 року, заяву ОСОБА_8 від 06 травня 2023 року щодо дозволу на проведення огляду домоволодіння, а також висновки експертиз №СЕ-19/122-23/1073-НЗПРАП від 11 травня 2023 року та №СЕ-19/122-23/1072-НЗПРАП від 30 травня 2023 року.

Зазначає, що в матеріалах провадження відсутні будь-які докази щодо невідкладності проведення огляду домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того відсутність таких обставин підтверджується ухвалою слідчого судді Центрального районного суду від 11 травня 2023 року (провадження №1-кс/490/4126/2023), якою було відмовлено в наданні дозволу на проведення огляду території домоволодіння. Вказана ухвала мотивована тим, що у органу досудового розслідування не було підстав для проникнення до домоволодіння без ухвали слідчого судді, а також слідчим не доведено, що огляд місця події проводився у невідкладному випадку.

Захисник вказує, що оскільки зазначена слідча дія у виді огляду місця події не була невідкладною, тому за приписами ч.2 ст.214 КПК України такий огляд мав здійснюватись лише після внесення відомостей до ЄРДР.

Крім того в матеріалах провадження відсутні будь-які дані, які б стали підставою для проведення огляду місця події. Також слідчий всупереч вимогам закону фактично здійснив обшук у житловому будинку та прилеглій території ОСОБА_8 під час якого було вилучено рослини зовні схожі на рослини роду коноплі.

Таким чином, на думку захисника протокол огляду місця події від 06 травня 2023 року є недопустимим доказом, оскільки він отриманий з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, передбачених ч.2 та ч.3 ст.214 КПК.

Також захисник звертає увагу, що огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами КПК України, передбаченими для обшуку. Водночас, згідно ч.2 ст.234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді. При цьому наявність згоди власника або користувача житла можлива лише при проникненні до житла чи іншого володіння, однак не передбачена як підстава для проведення огляду чи обшуку.

Натомість 06 травня 2023 року огляд території домоволодіння та будинку де проживав ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , здійснено без ухвали слідчого судді.

Також захисник зазначає , що виходячи зі змісту показань ОСОБА_8 та змісту його заяви ним не надавався дозвіл слідчому на проникнення у домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином протокол огляду місця події від 06 травня 2023 року є недопустимим доказом.

Крім того, недопустимими як докази всі фактичні дані, отримані в результаті проведеного 06 травня 2023 року огляду.

Крім того поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що під час огляду місця події, яке відбувалося 06 травня 2023 року за участю обвинуваченого ОСОБА_8 йому не були роз`яснені його процесуальні права, зокрема зміст ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України.

Також захисник зазначає, що оскільки під час проведення експертних досліджень у кримінальному провадженні використані об`єкти, що були вилучені 06 травня 2023 року з істотним порушенням вимог КПК України, а також прав та свобод ОСОБА_8 відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева», відповідні висновки експертиз також є недопустимими доказами.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Прокурор підтримав доводи апеляційної скарги прокурора, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу сторони захисту, в задоволенні апеляційної скарги прокурора просили відмовити.

В судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях.

В останньому слові обвинувачений ОСОБА_8 просив виправдати його. Зазначив, що працівники поліції неправомірно потрапили до його домоволодіння. Виявлені у нього в домоволодінні рослини коноплі є дикоростучими, він їх не засівав, вони самостійно росли у нього на подвір`ї. Зазначив, що періодично вживає коноплю, однак більше 500 рослин для нього забагато, вона росте у нього разом з бур`яном та іншими рослинами, оскільки постійно на роботі часу прибрати ці рослини не було. Зазначив, що ті рослини постійно проростають в тих місцях, а працівники поліції вилучають її не вперше.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно ст. 94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст. 84 КПК, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.310 КК України, ґрунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах та підтверджений доказами, які досліджено та оцінено за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК України та є правильним.

Зокрема, суд першої інстанції дослідив, проаналізував та правильно поклав в основу обвинувального вироку дані, що містяться у показаннях свідка ОСОБА_10 та письмових доказах, що визнані судом належними та допустимими, при цьому врахувавши позицію обвинуваченого, який свою вину не визнав, а також думку захисника який послався на недопустимість письмових доказів у справі.

Так, обвинувачений під час допиту в суді першої інстанції свою вину не визнав, та показав, що у травня 2023 року вийшов на подвір`я за піском для кота, а до нього до двору зайшла поліція через хвіртку. Вказав, що на подвір`ї у нього дикоростуча конопля, які самостійно розрослися по городу. Поліція погрожувала йому, що він «сяде». Потім в будинку знайшли коноплю-дичку разом з побутовим сміттям і ця конопля була не для вжитку, а сміття. Взагалі він вживає коноплю та вирощував не дома, а в посадці в Садово, вона там також самостійно пророщувалася. Наголошував на тому, що рослини коноплі росли та ростуть самостійно, він їх не сіяв, не обробляв, вони росли самі по собі.

Водночас, як вірно встановив суду першої інстанції, попри позицію обвинуваченого, його вина у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.310 КК України, в повній мірі підтверджується наявними у справі доказами.

Так, суд першої інстанції, як докази вини обвинуваченого врахував показання свідка ОСОБА_10 , який показав, що весною 2023 року під час проведення фільтраційних заходів м.Херсона, свідка в складі СОГ було викликано за адресою АДРЕСА_1 в якості спеціаліста криміналіста. Також було запрошено двох понятих. ОСОБА_8 надав письмову заяву, відповідно до якої, надавав дозвіл на проведення огляду свого домоволодіння з приводу вирощування та зберігання наркотичних засобів. Після чого, з дозволу ОСОБА_8 зайшов на територію домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 де було виявлено близько 500 рослин роду конопля, у будинку було виявлено пакети з речовиною, схожою на канабіс та висушені гілки коноплі. ОСОБА_8 пояснив, що саженці рослин, які зростають на його подвір`ї та висушена подрібнена речовина це канабіс, який він вирощує та зберігає для власного вживання шляхом куріння.

Крім того, суд першої інстанції, мотивуючи свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, послався на:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого 07.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 та ч.2 ст. 310 КК України (арк. справи 158);

- інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо домоволодіння АДРЕСА_1 , відповідно до якого будинок є у приватній спільній частковій власності обвинуваченого ОСОБА_8 (98/300), ОСОБА_11 (51/100), ОСОБА_12 (49/300) (том 1 арк. справи 167);

- протокол огляду місця події від 06.05.2023 року, за участі понятих та з застосуванням технічних засобів фіксації, яким зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення за адресою: АДРЕСА_1 , та під час якого було виявлено та вилучено 535 кущів роду конопель та пакети з речовиною, схожою до канабісу з додатком до протоколу оптичним диском (том 1 арк. справи 109-110);

- протокол проведення слідчого експерименту за участю понятих та підозрюваного ОСОБА_8 від 13.06.2023, за адресою: АДРЕСА_1 , та під час якого останній показував де саме та яким чином він вирощував рослини роду Конопля та де саме зберігав канабіс з додатком до протоколу оптичним диском (том 1 арк. справи 137-139);

- висновок експерта Херсонського НДЕКЦ №СЕ-19/122-23/1073-НЗПРАП від 11.05.2023 відповідно до якого, вилучені під час проведення огляду за адресою мешкання ОСОБА_8 , АДРЕСА_1 535 рослин зеленого кольору з пряним запахом із залишками ґрунту на коренях є рослинами роду Коноплі, які містять наркотичні засоби та психотропні речовин (том 1 арк. справи 118-121);

- висновок експерта Херсонського НДЕКЦ №СЕ-19/122-23/1072-НЗПРАП від 30.05.2023 відповідно до якого, вилучені під час проведення огляду за адресою мешкання ОСОБА_8 , АДРЕСА_1 речовини рослинного походження коричнево- зеленого кольору з пряним запахом є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено- канабіс, загальною масою 121,28 г (том 1 арк. справи 128-133)

- постанову про визнання речовими доказами від 15.05.2023, відповідно до якої 535 ростучих рослин, які за висновком експерта №СЕ-19/122-23/1073-НЗПРАП від 11.05.2023 є рослинами роду Коноплі, які містять наркотичні засоби та психотропні речовини і обіг яких допускається для промислових цілей - визнано речовими доказами (том 1 арк. справи 122);

- постанову про визнання речовими доказами від 06.06.2023, відповідно до якої особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, масою у перерахунку на суху речовину 121,28 г - визнано речовими доказами (том 1 арк. справи 134);

- ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 18.05.2023, відповідно до якої слідчим суддею встановлено, що до чергової частини Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області надійшло повідомлення, про те, що 06.05.2023 близько 14 год. 30 хв. під час відпрацювання за адресою: АДРЕСА_1 , у будинку ОСОБА_8 , 1977 р. н., виявлено посаджену коноплю, прилад для куріння, поліетиленовий пакет з коноплею.

За рапортом слідчого СВ Херсонського РУП ГУНІ в Херсонській області 06.05.2023 під час відпрацювання за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_8 , 1977 р.н., виявлено посів рослин зовні схожих на рослини роду коноплі. 06.05.2023 в ході проведення огляду місця події було виявлено та вилучено 535 рослин, зовні схожих на рослини роду коноплі, які були вирвані та поміщені до полімерного мішка білого кольору, горловину якого опечатано пластмасовою стяжною пломбою синього кольору NPU A427762 та суху подрібнену речовину рослинного походження з пряним запахом, зовні схожу на канабіс, яку, разом з пакетами поміщено до сейф-пакета WAR1372816. Вказаною постановою накладено арешт на вилучене в ході проведеного 06.05.2023 року огляду місця події за адресою: м.Херсоні по вул. Дровника, 90, а саме: 535 рослин, зовні схожих на рослини роду коноплі, які були вирвані та поміщені до полімерного мішка білого кольору, горловину якого опечатано пластмасовою стяжною пломбою синього кольору NPU A427762 та суху подрібнену речовину рослинного походження з пряним запахом, зовні схожу на канабіс, яку, разом з пакетами поміщено до сейф-пакета WAR1372816.

Як вбачається зі змісту вироку, місцевий суд надав належну та повну оцінку вказаним доказам та прийшов до обґрунтованого висновку, що сукупність вказаних доказів в повній мірі поза розумним сумнівом доводить винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.310 КК України.

Посилання апеляційної скарги захисника на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою факт недопустимості як доказу протоколу огляду місця події від 06 травня 2023 року за адресою м.Херсон, вул.Дровника, 90 та як наслідок висновків експертиз у кримінальному провадженні, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки суд першої інстанції надав належну та детальну оцінку даному питанню. Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції із вказаного приводу.

За статтями 86, 87 КПК України доказ визнається допустимим, якщо його отримано у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використано при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може послатися суд при ухваленні судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та іншими законами України, в тому числі внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК України, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Згідно з частинами 1 та 2 ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

За статтею 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим 06 травня 2023 року в період часу з 15:16 до 15:43 год. за адресою АДРЕСА_1 проведено огляд місця події про що складено відповідний протокол. Водночас в матеріалах провадження наявна письмова заява ОСОБА_8 в якій останній надав дозвіл на проведення огляду домоволодіння за вказаною адресою.

Таким чином підставою для проникнення та проведення огляду вказаного житла є письмова згода ОСОБА_8 , який є власником (співвласником) вказаного житла, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Конституцією України встановлено, що не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду та обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ч. 2 ст. 30). У невідкладних випадках закон допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду й обшуку (ч. 3 ст. 30 Конституції України, ч.3 ст.233 КПК) до постановлення ухвали слідчого судді, але з подальшим зверненням до слідчого судді для здійснення останнім судового контролю.

Водночас згідно зі ст. 233 вказаного Кодексу право слідчого, прокурора на проникнення до житла і проведення в ньому обшуку може виникати у трьох випадках, а саме за ухвалою слідчого судді, без постановлення такої ухвали на підставі згоди володільця житла й до постановлення ухвали слідчого судді лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.

Таким чином, правові наслідки отримання слідчим згоди від володільця житла є рівноцінними з ухвалою слідчого судді та правовою підставою для проникнення до житла, іншого володіння особи і здійснення в ньому огляду. За наявності згоди особи, яка володіє приміщенням, закон не вимагає звернення до слідчого судді за відповідним дозволом.

Доводи захисника про порушення органом досудового розслідування положень ч.3 ст.214 КПК України через відсутність ознак невідкладності для проведення огляду, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки положення ч.3 ст.214 КПК України, порівняно зі ст.233 КПК України не конкретизують такі випадки.

В той же час, як вірно звернув увагу суд першої інстанції при вирішення питання про допустимість доказів, отриманих у ході огляду місця події, враховується те, що в кожному конкретному випадку є можливість у кінцевому результаті втратити таку нагоду та своєчасно не зафіксувати сліди злочину.

З огляду на обставини даного провадження, враховуючи, що працівниками поліції безпосередньо на подвір`ї домоволодіння ОСОБА_8 було виявлено рослини роду коноплі, та надалі самостійно показав працівникам поліції де знаходиться пакет із подрібненими рослинами, враховуючи наявність добровільної згоди ОСОБА_8 на огляд його домоволодіння, апеляційний суд не вбачає порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України під час проведення огляду місця події 06 травня 2023 року.

Посилання захисника на те, що наявна в матеріалах справи заява ОСОБА_8 та його показання надані під час судового розгляду не свідчать про надання ним згоди на проведення огляду апеляційний суд вважає непереконливими.

Як вірно встановив суд першої інстанції, матеріали провадження не містять жодних відомостей щодо застосування примусу або будь-якого тиску до ОСОБА_8 з боку працівників поліції. Натомість ОСОБА_8 надав письмову згоду на проведення огляду в його домоволодінні (відповідність свого підпису в заяв підтвердив також в ході апеляційного розгляду), як власник домоволодіння приймав участь у проведенні вказаної слідчої дії, добровільно супроводжував працівників поліції, розповідав та показував де зростають рослини коноплі те де він зберігає канабіс.

Зазначені обставини підтверджуються як показами свідка ОСОБА_10 , так і змістом відеозапису огляду місця події, який долучений до протоколу огляду від 06 травня 2023 року. Вказані обставини в повній мірі підтверджують добровільне надання ОСОБА_8 дозволу на проведення огляду його домоволодіння.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_8 не були роз`яснені його права, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки як вірно встановив суд першої інстанції, 06 травня 2023 року, на час проведення огляду місця події на подвір`ї домоволодіння та в помешканні ОСОБА_8 не мав статусу ні затриманого, ні підозрюваного. Зі змісту протоколу огляду вбачається, що у зазначеній слідчій дії ОСОБА_8 приймав участь як власник житла та йому були забезпеченні процесуальні гарантії висловлювати свою думку щодо огляду його домоволодіння.

Що стосується доводів захисника про те, що слідчий фактично провів обшук домоволодіння, то апеляційний суд вважає їх безпідставними.

Відповідно до положень ст.234 КПК України, обшук - це слідча дія, що полягає в примусовому обстеженні приміщень, споруд, ділянок місцевості та інших об`єктів, які перебувають у віданні певних осіб з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду за наявності ймовірних даних про те, що розшукуване приховане в певному місці чи в певної особи.

У той же час огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину. Огляд місця події є однією з перших та невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів.

Як слідує з протоку огляду місця події від 06 травня 2023 року, слідчими при проведенні огляду місця події проводилось виявлення та фіксація речових доказів, які перебували на подвір`ї домоволодіння та у кімнаті будинку до яких ОСОБА_8 надав слідчому доступ у добровільному порядку та самостійно показав місцерозташування предметів, які маються значення для кримінального провадження (кущів рослини роду коноплі та подрібненої речовини рослинного походження). Під час проведення огляду слідчий проводив лише поверхневий огляд місця події та опис вмісту предметів, при цьому будь-якого відшукування майна при вчиненні вказаної слідчої дії не відбувалося.

Тому, на думку колегії суддів, доводи захисника про те, що у даному випадку мав місце обшук є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для застосування доктрини «плодів отруйного дерева» при оцінці інших наявних у матеріалах кримінального провадження письмових доказів, зокрема висновків експертиз.

Щодо покарання.

Згідно із матеріалами справи, призначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання із застосуванням ст.75 КК України, суд першої інстанції послався на характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про особу винного, що він неодружений, офіційно не працевлаштований, з 23 грудня 2019 року перебуває на диспансерному обліку лікаря нарколога, на обліку у психіатра не перебуває, раніше не судимий, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

На підставі цього суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 без відбування реального покарання у виді позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам ст.65, 75 КК України.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, судам необхідно виходити також із особливостей конкретного кримінального правопорушення й обставин його вчинення.

Наркоманія та незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів притаманний надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовлений тяжкими наслідками для здоров`я не лише конкретної особи, а й всього населення, а також для економіки та суспільства. Суспільна небезпека цих злочинів визначається, насамперед, поширенням та згубним впливом наркоманії і токсикоманії на свідомість психічно нестійких людей, їх мораль і спосіб життя, що призводить до поступового занепаду, деградації особистості. Отже, особи, які вчиняють ці злочини, повинні понести адекватне та справедливе покарання.

Так, звільняючи ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, суд належним чином не мотивував своє рішення та фактично не врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до тяжких злочинів (ч.2 ст.310 КК України), які за своїм характером є суспільно-небезпечними та поширеними кримінальними правопорушеннями у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, дані про особу винного, що він неодружений, ніде не працює, що вказує на відсутність у нього постійного, легального джерела прибутку та міцних соціальних зв`язків.

Крім того, суд першої інстанції взагалі не врахував винятковий індивідуальний ступінь тяжкості й суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_8 злочину, а саме те, що він вирощував та зберігав за місцем свого проживання 535 рослин роду коноплі, які відповідно до висновків експерта містять наркотичну та психотропну речовину.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що відсутність судимостей, не є тими чинниками, які б свідчили про зменшення суспільної небезпечності особи обвинуваченого ОСОБА_13 та вчинених ним кримінальних правопорушень, які б беззаперечно давали підстави для висновку про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів вважає, що у даній конкретній справі не досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також не враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Дані про особу ОСОБА_8 , характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст.310 КК України, свідчать про суспільну небезпечність його особи та неможливість виправлення обвинуваченого без відбування реального покарання у виді позбавлення волі.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що покарання, яке призначено судом першої інстанції із застосуванням ст.75 КК України, є недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, тобто воно не сприяє меті кримінального покарання - не тільки виправлення засудженого, але й запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, а тому є невиправдано м`яким заходом примусу, який не можна вважати пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та їх суспільній небезпечності.

Отже, рішення суду про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України не можна визнати законним та обґрунтованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах реального відбування покарання у виді позбавлення волі в межах строку, визначеного судом першої інстанції та запропонованого прокурором. Таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене вище, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання не можна визнати законним та обґрунтованим, тому його слід скасувати та ухвалити новий вирок у цій частині.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б були підставами для зміни чи скасування оскаржуваного вироку в іншій частині, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи вищевикладене апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ч.15 ст. 615, ст.404, 407, 409, 413, 420 КПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 07 липня 2025 року стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині призначення покарання - скасувати та ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання:

за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки;

за ч.2 ст.310 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку виконання вироку апеляційного суду.

У решті вирок суду першої інстанції щодо нього - залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржений учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4