ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду м. Києва кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Брянськ російської федерації, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 236 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2022 року Указом Президента України Володимира Зеленського №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, строк дії якого, відповідними Указами Президента, неодноразово продовжено по теперішній час.

Поряд з цим, 16.03.2022, у встановленому законодавством України порядку, набрав чинності Закону України №2110-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення кримінальної відповідальності за виготовлення та поширення забороненої інформаційної продукції», відповідно до якого внесено зміни до Кримінального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2001 р., №25-26, ст. 131), а саме його положення доповнено статтею 436-2.

Незважаючи на викладене, у громадянина України ОСОБА_5 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, але не пізніше початку липня 2024 року, більш точної дати не встановлено, виник та сформувався стійкий злочинний намір, направлений на вчинення кримінально караних діянь, що полягають у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

На виконання свого умислу ОСОБА_5 у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановленому досудовим розслідуванням час, зареєстрував особистий аккаунт в месенджері «Telegram» під назвою « ОСОБА_6 » з нікнеймом « ОСОБА_7 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 діючи умисно, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений досудовим розслідуванням час, використовуючи раніше створений особистий аккаунт в месенджері «Telegram» під назвою « ОСОБА_6 » з нікнеймом « ОСОБА_7 », за допомогою невстановленого електронного пристрою, поширив серед користувачів месенджера «Telegram» коментар до публікації в телеграм-чаті « ОСОБА_8 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 який починається словами: « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та закінчується словами: «… Тогда будет мир и благотать» (ІНФОРМАЦІЯ_16).

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Крім цього, громадянин України ОСОБА_5 , у період з 08.02.2025 по 13.03.2025, в умовах триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, на шкоду інформаційній безпеці суспільства та держави, з метою виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, в умовах швидкого розвитку інформаційного суспільства в Україні та глобального інформаційного простору, використання інформаційно-телекомунікаційних технологій у всіх сферах життя, де особливого значення набувають проблеми інформаційної безпеки, як складової державної безпеки України, продовжуючи свій злочинний намір, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений досудовим розслідуванням час, діючи умисно, повторно, з використанням особистого аккаунту в месенджері «Telegram» під назвою « ОСОБА_6 » з нікнеймом « ОСОБА_7 », поширив серед користувачів вказаного месенджера коментарі до публікацій, в яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, а саме:

- ІНФОРМАЦІЯ_6 о 18 год. 30 хв. коментар до публікації в телеграм-чаті « ІНФОРМАЦІЯ_7 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_8 який містить текст, що починається словами: « ІНФОРМАЦІЯ_9 , …» та закінчується словами: « ІНФОРМАЦІЯ_10 » ( ІНФОРМАЦІЯ_8

- ІНФОРМАЦІЯ_11 о 18 год. 52 хв. коментар до публікації в телеграм-чаті « ІНФОРМАЦІЯ_12 » за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_13 який містить текст, що починається словами: « ІНФОРМАЦІЯ_14 » та закінчується словами: «… ІНФОРМАЦІЯ_15 » (ІНФОРМАЦІЯ_17).

Таким чином, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер власних намірів, в тому числі сформованих в умовах швидкого розвитку інформаційного суспільства в Україні та глобального інформаційного простору, використання інформаційно-телекомунікаційних технологій у всіх сферах життя, де особливого значення набувають проблеми інформаційної безпеки, як складової державної безпеки України, діючи умисно, цілеспрямовано, в умовах триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, на шкоду інформаційній безпеці суспільства та держави, переслідуючи ідеологічні мотиви, достовірно знаючи про публічно комунікативний характер месенджеру «Telegram» через можливість поширення інформації через всесвітню мережу Інтернет серед невизначеного кола осіб, переслідуючи прямий умисел, направлений на поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, серед користувачів месенджера «Telegram», усвідомлюючи протиправний характер власних намірів, розмістив на особистій сторінці вищевказані публікації, чим повторно поширив серед користувачів месенджера «Telegram» матеріали, в яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано обвинувачується у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 436-2 КК України.

09 грудня 2025 року між прокурором Київської міської прокуратури м. Києва ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_4 , укладено угода про визнання винуватості, за якою ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 436 КК України за обставин, вказаних в обвинувальному акті.

Сторони, враховуючи, що ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому, засуджує свій вчинок, критично оцінює свою протиправну поведінку, бажає залагодити провину, погодили, що ОСОБА_5 слід призначити покарання за ч. 2 ст. 436-2 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без конфіскації майна; за ч. 3 ст. 436-2 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна. Відповідно до ст. 70 КК України призначити остаточне покарання за у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням.

В угоді про визнання винуватості оговорені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди, визначені ст. 476 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини вчинення кримінальних правопорушень, викладені у обвинувальному акті, надавши показання, що до події, часу і способу вчинення ним кримінальних правопорушень. Щиро розкаявся у вчиненому, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 09 грудня 2025 року між ним та прокурором за участю захисника. Обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде призначене йому судом у разі затвердження угоди про визнання винуватості, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, які у судовому засіданні йому були додатково роз`яснені.

Прокурор вважає, що зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам діючого законодавства України та угода підлягає затвердженню судом.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 , також, просила суд затвердити угоду про визнання винуватості. Зазначила, що угоду про визнання винуватості від 09 грудня 2025 року укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_9 у її присутності, після роз`яснення нею ОСОБА_5 наслідків укладення вказаної угоди та затвердження її судом, без застосування до ОСОБА_5 будь-якого тиску, тобто, вказана угода укладена з дотриманням вимог КПК України.

Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши надані докази, приходить висновку, що зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, вказана угода укладена з додержанням порядку укладення угод про визнання винуватості, добровільно, без будь-якого примусу, про що свідчать надані обвинуваченим ОСОБА_5 у судовому засіданні показання.

Згідно ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.436-2 КК України а саме у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році та ч. 3 ст.436-2 КК України, а саме у поширенні матеріалів, у яких міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, та глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, вчиненому повторно.

Як орієнтує Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 12 постанови «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» від 11 грудня 2015 року № 13, сторони угоди (незалежно від її виду) мають узгоджувати покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України).

Суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який щиро розкаявся у вчиненому, засуджує свій вчинок, критично оцінює свою протиправну поведінку, бажає залагодити провину, шляхом добровільного перерахування 40 000 гривень на нужди ЗСУ. Обставини, які б обтяжували покарання ОСОБА_5 - відсутні, а тому приходить висновку, що ОСОБА_5 можливо призначити покарання, яке було узгоджено сторонами угоди про визнання винуватості, призначивши ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 436-2 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч. 3 ст. 436-2 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна. Відповідно до ст. 70 КК України призначити остаточне покарання за у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 09.12.2025 між прокурором Київської міської прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , з однієї сторони, та обвинуваченим ОСОБА_5 , з іншої сторони, за участі захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 .

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений не був.

Процесуальні витрати по справі суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі ст.124 КПК України.

Питання про речові докази по справі вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 314, 368, 371, 373-376, 469, 472, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості, укладену 09 грудня 2025 року між прокурором Київської міської прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , з однієї сторони, та обвинуваченим ОСОБА_5 , з іншої сторони, за участі захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 - затвердити.

ОСОБА_5 , визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 436-2 КК України та призначити покарання:

-за ч.2 ст. 436-2 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без конфіскації майна;

-за ч. 3 ст. 436-2 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна. Відповідно до ст. 70 КК України призначити остаточне покарання за у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: мобільний телефон марки IPhone 14 Pro Max з сім картою НОМЕР_2 - повернути законному володільцю, скасувавши ухвалу Солом`янського районного суду від 22.10.2025 про накладення арешту.

Стягнути ОСОБА_5 12 722 (дванадцять тисяч сімсот двадцять дві) гривні 40 копійок документально підтверджених витрат на залучення експертів.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту його проголошення:

- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1