Провадження № 1-кс/201/4250/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , щодо скасування постанови слідчого про відмову у задоволенні клопотання від 26.09.2025 в рамках кримінального провадження №0000282 від 22.02.2025 р. за ст. 365 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

02.10.2025 ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою щодо скасування постанови слідчого про відмову у задоволенні клопотання від 26.09.2025 в рамках кримінального провадження №0000282 від 22.02.2025 р. за ст. 365 ч. 1 КК України.

В обґрунтування своєї скарги, заявник зазначив, що 29.09.2025 на своїй електронній пошті ним було виявлено електронний лист від 26.09.2025 року у формі повідомлення від СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області з долученим додатком у вигляді «Постанова про відмову у задоволення клопотання» від 26.09.2025 слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 .

Вказане рішення у формі постанови від 26.09.2025 р. слідчого ОСОБА_5 вважав незаконним, винесеним з грубим порушенням КПК України, посилаючись на наступне:

Ним було подано заяву в порядку ст. 214 КПК України в інтересах свого клієнта ОСОБА_4 18.06.2025 ухвалою слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпро зобов`язано уповноваженого слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000282 від 22.02.2025 надати заявнику ОСОБА_4 витяг із ЄРДР у цьому кримінальному провадженні у строк, передбачений ч. 1 ст. 214 КПК України. Таким чином, вважав, що слідчий суддя визнав заявником ОСОБА_4 і забезпечив його права обов`язком слідчого надати заявнику ОСОБА_4 витяг з ЄРДР. Також вважав, що вказаний висновок щодо правого статусу заявника у ОСОБА_4 підтверджено ухвалою слідчого судді Соборного районного суду м. Дніпро від 25.08.2025, яким зобов`язано слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000282, розглянути клопотання адвоката ОСОБА_3 подане в інтересах ОСОБА_4 від 31.07.2025.

Просив скасувати постанову слідчого від 26.09.2025 у кримінальному провадженні №0000282, внесеному до ЄРДР від 22.02.2025 за ч.1 ст. 365 КК України, а також зобов`язати слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області, у кримінальному провадженні №0000282 від 22.02.2025 за ч.1 ст. 365 України виконати вимоги ст. 55 ч.2 п.2 КПК України - вручити ОСОБА_4 пам`ятку про його процесуальні права та обов`язки і таким чином визначивши ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000282 від 22.02.2025 за ч.1 ст. 365 КК України.

Представник заявника ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, надіслав заяву у якій просив скаргу розглянути без його участі.

Представник СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином. Надіслав заяву у якій просив скаргу розглянути без його участі. Крім цього, надав заперечення на скаргу, в яких вказував, що усна заява адвоката ОСОБА_3 була зафіксована протоколом про прийняття усної заяви про вчинення кримінального правопорушення від 29.01.2025. У вказаній заяві ОСОБА_3 зазначається про вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_4 . Вважав, що саме ОСОБА_3 є заявником у відповідності до ч.2 ст.55 КПК України та ч.1 ст. 60 КПК України в рамках даного кримінального провадження. ОСОБА_4 з заявою про визнання його потерпілим не звертався. Також вважав, що скаргу подано неналежним суб`єктом з цих же підстав. Просив в скарзі адвоката відмовити.

В судовому засіданні були досліджені матеріали кримінального провадження №0000282 від 22.02.2025 р. за ст. 365 ч. 1 КК України.

Згідно протоколу прийняття усної заяви про вчинення кримінального правопорушення від 29.01.2025, ОСОБА_3 заявив, що 28.01.2025 приблизно о 20 годин 40 хвилин працівниками поліції було зупинено громадянина ОСОБА_4 , після чого затримано за службовим підробленням про його розшук в ТЦК та після цього доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , де утримували 2,5 години з застосуванням фізичної сили, забрали телефон. Згодом в 23 години 30 хвилин його було доставлено в ВЛК за адресою : АДРЕСА_2 для проходження ВЛК. Після чого повернули до РТЦК СП Соборного району о 12 годині 00 хвилин 29.01.2025 та повідомили, що його направлено до в/ч м.Черкаське на навчання. Перешкоджали такої діяльності в ТЦК та ВЛК. Зі слів ОСОБА_6 . На запитання чи бачив заявник особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, чи може її впізнати, за якими прикметами, заявник відповів, що є відеозапис у ОСОБА_6 .

Згідно ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 11.02.2025 у справі №201/1685/25, скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінального правопорушення задоволено. Зобов`язано уповноважену особу ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення «правопорушення проти честі та гідності людини», подану 29.01.2025р. під час виклику слідчо-оперативної групи - талон повідомлення про реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» ЖЕО № 3682 у ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 30.01.2025р., про що надати заявникові витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно ухвали слідчого судді Соборного районного суду м.Дніпра від 18.06.2025, зобов`язано уповноваженого слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000282 від 22.02.2025 р. надати заявнику ОСОБА_4 витяг із Єдиного реєстру досудових розслідувань у цьому кримінальному провадженні у строк, передбачений ч. 1 ст. 214 КПК України.

Згідно показань свідка ОСОБА_6 , наданих нею 03.03.2025, вбачається, що вона знаходиться у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_8 28.01.2025 вона була очевидцем подій, в ході яких 28.01.2025 вона разом з ОСОБА_4 поверталися додому. Їх автомобіль зупинили працівники поліції та в ході перевірки повідомили, що ОСОБА_9 знаходиться у розшуку ТЦК. З застосуванням погроз, патрульні змусили їх сісти до автомобіля та відвезли до ТЦК, де у ОСОБА_9 одразу ж забрали один з телефонів, погрожували, застосовували силу. Після чого силоміць відвезли до ВЛК. Вона намагалася потрапити до приміщення поліклініки, але її не пустили. Їй вдалося поспілкуватися з ОСОБА_9 по його другому телефону, з чого вона зрозуміла, що ОСОБА_9 відмовився проходити ВЛК і його повезли знов до приміщення ТЦК. Ні її , ні викликаного адвоката до ОСОБА_9 не ОСОБА_10 . Адвокат викликав оперативну групу. Поки вони спілкувалися з працівниками поліції з воріт ТЦК виїхав бус. На запитання у працівників ТЦК, де зараз ОСОБА_9 ,, була отримана відповідь, що поїхав до «учебки». Цього ж вечора вона спілкувалася з ОСОБА_9 , який повідомив, що його відвезли до Гвардійського, але ні номера частини, ні будь яких інших даних він не знає. Наступного дня 30.01. 025 вранці ОСОБА_9 зателефонував їй та повідомив, що телефон зараз заберуть. Більше він на зв`язок не виходив, телефон залишається вимкненим.

Згідно відповіді на запит слідчого, начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 05.03.2025 повідомляє, що військовозобов`язаний ОСОБА_4 , наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.01.2025 №44-М призваний на військову службу під час загальної мобілізації та направлений для проходження військової служби до В/ч НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ч. 2 статті 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (частина 1 статті 26 КПК України).

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини» (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, «Ґюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Згідно ст. 60 КПК України, заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Згідно ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Згідно ч.1 ст. 36 та ч.5 ст.40 КПК України, прокурор і слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що кримінальний процесуальний закон наділяє правом, а не зобов`язує сторону обвинувачення вчиняти ті чи інші процесуальні дії під час здійснення досудового розслідування у рамках певного кримінального провадження.

При оскарженні дії або не здійснення дії слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або здійснити дію, однак не має повноважень скасувати дію, що вже відбулася. У той же час по відношенню до оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Тим більше слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (частина 3 статті 22 КПК).

Стаття 307 КПК не надає слідчому судді повноваження своєю ухвалою зобов`язувати слідчого, дізнавача чи прокурора прийняти певне рішення під час досудового розслідування.

Відповідну позицію висловив Верховний Суд у постанові від 14.02.2023р. по справі № 405/680/22.

Згідно з ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Разом із тим, постанова слідчого повинна бути обґрунтованою, відповідати вимогам ч.5 ст.110 КПК України, яка передбачає, що постанова складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу та резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Відповідні висновки слідчого судді ґрунтуються на підходах, застосованих у рішеннях Верховного Суду від 04.10.2021 у справі № 724/86/20 та від 21.03.2023 у справі № 336/941/19, згідно з якими, в контексті застосування приписів ст. 110 КПК зазначено, що зміст і значення процесуального рішення у формі постанови визначає не виключно його назва, а зміст, структура і обсяг викладеної у процесуальному рішенні інформації.

Як вбачається зі змісту постанови від 26.09.2025 про відмову в залученні потерпілим, слідчий, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні клопотання від 21.08.2025, не виконав зазначені приписи законодавства.

Мотивувальна частина оскаржуваної постанови не містить в повній мірі належного обґрунтування відмови в задоволенні клопотання про залучення потерпілим, слідчий не зазначив, з яких підстав він відхилив доводи та факти, викладені у клопотанні, та дійшов висновку про відмову в залученні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000282 від 22.02.2025.

Також, у постанові відсутні посилання на очевидні та достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 не завдано шкоди в результаті вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 365 КК України, оскільки саме наявність таких підстав відповідно до ч. 5 ст.55 КПК України дає право слідчому виносити вмотивовану постанову про відмову у визнанні особи потерпілим.

Згідно статті 13 Європейської Конвенції з Прав Людини, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, враховуючи, що слідчому відомо про місцезнаходження ОСОБА_4 , який призваний на військову службу під час загальної мобілізації та направлений для проходження військової служби до В/ч НОМЕР_1 , а також той факт,що ОСОБА_4 фактично був позбавлений можливості подати особисто заяву про вчинення щодо нього кримінального правопорушення або заяви про залучення його до провадження як потерпілого, що підтверджується зібраними матеріалами провадження, а слідчим в порушення вимого ч. 5 ст. 55 КПК України, не вжиті всі заходи для з`ясування питання, чи згоден ОСОБА_4 , щоб його визнали потерпілим, навіть в ході його допиту у якості свідка, на статус якого в своїй постанові посилається слідчий, суд вважає, що постанова слідчого про відмову у задоволенні клопотання від 26.09.2025 в рамках кримінального провадження №0000282 від 22.02.2025 р. за ст. 365 ч. 1 КК України є необґрунтованою, постановленою з порушенням вимог чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст.307КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, серед іншого, про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; зобов`язання вчинити певну дію.

Відповідно до ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Відтак, слідчий суддя не наділений повноваженнями надавати вказівки слідчому щодо вчинення конкретних слідчих дій. Такими повноваженнями наділений відповідно до норми ст. 36 КПК України прокурор, які слідчий зобов`язаний виконувати (ч.4 ст. 40 КПК).

Слідчий суддя, в межах своїх повноважень може лише розглянути скаргу на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, в даному випадку на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим та за результатами розгляду якої винести одну із ухвал, зокрема про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Даний перелік є вичерпним, а, відтак, оскільки слідчий суддя не може виходити за межі повноважень, визначених КПК України, вимога щодо зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_4 , потерпілим у кримінальному провадженні, та вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки визнавши його таким чином потерпілим, задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 22, 26, 55, 110, 303-307, 370, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , щодо скасування постанови слідчого про відмову у задоволенні клопотання від 26.09.2025 в рамках кримінального провадження №0000282 від 22.02.2025 р. за ст. 365 ч. 1 КК України, задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого ОСОБА_5 від 26.09.2025 у кримінальному провадженні №0000282, внесеному до ЄРДР від 22.02.2025 р. за ч.1 ст. 365 КК України.

У іншій частині вимог відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1