КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/517/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 405/3153/25 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
Категорія 122 (102)
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2025 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді у складі колегії суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурорки ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

адвоката обвинуваченого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого, адвоката ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційними скаргами прокурорки у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 , ухвалу Подільського районного суду м. Кропивницького від 20.06.2025, якою обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда Кіровоградської області, громадянина України, із вищою освітою, працює на посаді механіка у ТОВ «Кіровоград-Євро-Транс», зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 К України на підставі ст. 47 КК України у зв`язку із передачею на поруки трудовому колективу і закрито кримінальне провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні місцевого суду перебував обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001020 від 20.04.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, тобто, у вчиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обставини вчинення кримінального правопорушення, як їх встановлено обвинуваченням, такі.

ОСОБА_7 19.04.2025, приблизно о 23 годині 05 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на вулиці В. Чорновола, 36/30, у місті Кропивницький, підійшов до ОСОБА_10 , який стояв біля приміщення кафе «Дай кави», розташованого по вказаній адресі, й намагався з особистого телефону викликати таксі; між ними розпочалась розмова, яка переросла в сварку.

В ході вказаних подій у ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_10 , виник умисел на спричинення останньому тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, діючи умисно та цілеспрямовано, ОСОБА_7 наблизився впритул до ОСОБА_10 , кулаком правої руки наніс йому два удари в область нижньої щелепи з лівого боку, після чого ОСОБА_10 присів.

У той момент, коли ОСОБА_10 перебував в положенні напівсидячи, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , правою ногою наніс останньому один удар в ліву частину обличчя.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_10 спричинено, згідно із висновком судово-медичної експертизи № 320 від 17.05.2025, тілесне ушкодження у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи: кута зліва, ментальний справа, який відносяться до категорії середньої ступені тяжкості, що викликало тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 добу.

Як встановлено вивченням матеріалів кримінального провадження, у підготовчому судовому засіданні адвокат ОСОБА_8 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 , подав клопотання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею його на поруки та закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого.

Сторона захисту обґрунтовує свою позицію тим, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив нетяжкий злочин, у вчиненому щиро розкаявся, трудовий колектив ТОВ «Кіровоград-Євро-Транс» клопоче перед судом про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та передачу його на поруки трудовому колективу, на підтвердження чого надано письмове клопотання за підписом директора ТОВ «Кіровоград-Євро-Транс».

Судом першої інстанції зважено на доводи захисту, досліджено клопотання колективу ТОВ «Кіровоград-Євро-Транс», враховано повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 при обставинах, викладених в обвинувальному акті, щире каяття обвинуваченого, намагання останнього відшкодувати спричинену кримінальним правопорушенням шкоду (потерпілий визнає спричинення йому шкоди у більшому розмірі, ніж пропоновано відшкодувати обвинуваченим, тому відмовляється від відшкодування у запропонованому розмірі).

На підставі вказаного, суд першої інстанції визнав за можливе застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 47 КК України і звільнив його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України на підставі ст. 47 КК України, у зв`язку з передачею його на поруки трудовому колективу ТОВ «Кіровоград-Євро-Транс», при цьому закривши кримінальне провадження №0001020 від 20.04.2025, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

В апеляційній скарзі прокурорка у кримінальному провадженні просить скасувати ухвалу суду першої інстанції призначити новий судовий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції.

Свої вимоги мотивує наступними доводами.

Вважає відсутнім дійсне щире каяття з боку обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення.

Щире каяття є наявним лише у випадку дійсного, відвертого визнання провини, а не тільки визнання особою факту вчинення злочину, щирого жалю, осуду своєї поведінки, бажанні виправити наслідки вчиненого, відшкодувати завдані збитки.

Особу, яка не визнала своєї вини, не розкаялася, передавати на поруки не можна.

Адвокат ОСОБА_9 , який представляє інтереси потерпілого ОСОБА_10 , в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд.

В обґрунтування висловленої процесуальної позиції наводить наступні доводи.

Рішення про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із передачею особи на поруки може бути прийняте судом під час розгляду справи на підставі відповідного клопотання, при цьому суд зобов`язаний врахувати такі обставини: характер злочину, обставини злочину, ступінь вини і загрози суспільству, соціальні зв`язки, характер поручительства.

Також, обов`язковою умовою застосування звільнення особи від відповідальності у зв`язку із передачею на поруки, у відповідності до ст. 47 КК України, є щире каяття обвинуваченого. Мають встановлюватись обставини, що свідчать про дійсний осуд свого вчинку, а не вимушене визнання своєї вини заради звільнення від кримінальної відповідальності.

Потерпіла сторона переконана, що вказаних обставин суд першої інстанції належним чином не врахував, що призвело до помилкових висновків суду.

Зауважує, що обвинувачений і потерпілий раніше не знайомі, обвинувачений, безробітний, старший за віком потерпілого на 10 років, будучи у стані алкогольного сп`яніння, безпричинно, напав та побив потерпілого; після чого, з метою демонстрації власної сили та зневаги до потерпілого, добивав лежачого на землі потерпілого ногами.

Враховуючи фактичну безкарність, формалізовану оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_7 спричинятиме й надалі аналогічні протиправні вчинки.

Відсутність щирого каяття підтверджується тим, що визнання ОСОБА_7 своєї вини та пропозиція потерпілому відшкодування незначного розміру від заподіяної шкоди, відбулося через сплив значного проміжку часу з моменту побиття потерпілого, після відкриття матеріалів кримінального провадження, направлення обвинувального акту до суду та ознайомлення ОСОБА_7 із доказовою базою у провадженні.

Крім того, судом не зауважено на те, що ОСОБА_7 , будучи безробітним весь час, 10.06.2025 працевлаштувався, а 12.06.2025 колектив вже клопотав про взяття обвинуваченого на поруки.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку у дебатах прокурорки, яка підтримала апеляційну скаргу сторони обвинувачення, представника потерпілого, думку представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_9 на підтримку апеляційних скарг потерпілої сторони та сторони обвинувачення, думку обвинуваченого ОСОБА_7 і адвоката ОСОБА_8 , які заперечили апеляційні скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до такого висновку.

Положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

При цьому, положеннями ч. 3 ст. 404 КПК України на суд апеляційної інстанції покладається зобов`язання, за клопотанням учасників судового провадження, повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями. Суд апеляційної інстанції також може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Згідно із ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: п. 6) скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: п. 2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; п. 4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: п. 2) суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; п. 3) за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

Як визначає ч. 2 ст. 411 КПК України вирок та ухвала підлягають скасуванню чи зміні із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Положення ч. 1 ст. 413 КПК України встановлює, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: п. 2) застосування закону, який не підлягає застосуванню.

У відповідності до змісту п. 1) ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Як встановлюють положення ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 47 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею особи на поруки може мати місце за сукупності таких умов: особа вчинила кримінальне правопорушення вперше; діяння належить до кримінальних проступків або нетяжкого злочину; особа, яка вчинила кримінальне право, щиро покаялася; колектив підприємства, установи чи організації звернувся з клопотанням про передачу йому на поруки такої особи; особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, не заперечує проти закриття кримінальної справи за даною нереабілітуючою підставою.

При вирішенні питання про передачу особи на поруки трудовому колективу, суд також має керуватися рекомендаціями, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення від кримінальної відповідальності».

У п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від відповідальності» роз`яснено, що підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки є щире розкаяння особи, яке свідчить про її бажання спокутувати провину перед колективом підприємства, установи чи організації та виправити свою поведінку.

Особу, яка не визнала себе винною у вчиненні злочину, передавати на поруки не можна. Виходячи з них, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Щодо фактору відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди, то він полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами (батьками чи близькими родичами) обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, що свідчить про бажання винного нейтралізувати таку завдану його діями шкоду, загладити свою вину у такий чи інший спосіб.

Звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 47 КК України можливе лише за клопотанням колективу підприємства, установи чи організації, членом якого є особа, про передачу її на поруки. Звернення з клопотанням крім колективу можуть ініціювати сам обвинувачений.

За наявності зазначених вище обставин, а також належно оформленого клопотання суд вправі звільнити особу від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу. Водночас застосування ст. 47 КК України це право, а не обов`язок суду.

Втім, особу, яка не визнала себе винною у вчиненні злочину та не розкаялася, передавати на поруки не можна.

Верховний Суд підкреслював, що відповідно до вимог ст. 47 КК України особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку (справа № 495/5499/18).

Разом із тим, Верховним Судом наголошувалось, що поняття «щире каяття» відповідно до чинного кримінального процесуального законодавства, передбачає, крім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.

Як убачається з матеріалів провадження, обвинувачений ОСОБА_7 у суді першої інстанції визнав себе винуватим у вчиненому кримінальному правопорушенні, вказав про своє щире каяття.

Вказана обставина, сукупно із тим, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив нетяжкий злочин, трудовий колектив ТОВ «Кіровоград-Євро-Транс» клопоче перед судом про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та передачу його на поруки трудовому колективу, надало суду першої інстанції підстав вважати про можливість застосування положень ст. 47 КК України та звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, із закриттям кримінального провадження.

Проте, не можна залишити поза увагою наступне.

Як встановлено, ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав під час судового слідства, після направлення обвинувального акту до суду, тобто, після сплину значного проміжку часу з моменту вчинення кримінального правопорушення, щодо відшкодування спричиненої потерпілому шкоди обвинувачений погоджується із тим, що ним спричинено таку шкоду лише у невеликій частині пред`явлених потерпілим вимог, і не погоджується із розміром пред`явленої шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням.

Також, як свідчать матеріали кримінального провадження, вже після надходження обвинувального акту до суду для розгляду, та після призначення судом підготовчого судового засідання, обвинувачений ОСОБА_7 працевлаштувався, що сталося 10.06.2025; через два дні після такого працевлаштування колектив виявив бажання взяти ОСОБА_7 на поруки, а останній, відповідно, виявив бажання спокутувати провину перед колективом підприємства та виправити свою поведінку.

Вказаним обставинам судом першої інстанції не надано належної оцінки та не достатньо взято їх до уваги.

Крім того, слід зауважити, судом першої інстанції також лише формально взято до уваги думку потерпілого у даному кримінальному провадженні, яка хоч і не є вирішальною для суду, проте, зважаючи на доводи і позицію потерпілого, також відсутність узгодження між потерпілим та обвинуваченим щодо відшкодування спричиненої шкоди, може свідчити про наявність або відсутність фактору дійсного щирого каяття з боку обвинуваченого, яке є обов`язковим при застосуванні положень ст. 47 КК України.

Таким чином, заслуговують на увагу доводи потерпілої сторони щодо наведених обставин, а також аналогічні доводи сторони обвинувачення, як і доводи з приводу того, що судом належно не перевірено й не спростовано тверджень потерпілого, представника потерпілого, прокурора щодо нещирості розкаяння обвинуваченого, необхідності мотивування, в чому полягало таке розкаяння, у яких діях полягало прагнення обвинуваченого ОСОБА_7 виправити наслідки вчиненого та загладити свою провину.

Сукупно вказані обставини не належним чином досліджені, оцінені та мотивовані судом першої інстанції, що, на переконання колегії суддів, могло вплинути на висновки суду про необхідність повного дослідження доказів і обставин кримінального провадження та на прийняття у подальшому остаточного рішення судом першої інстанції.

Постановлене судом першої інстанції рішення оскаржувана ухвала про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 К України на підставі ст. 47 КК України у зв`язку із передачею на поруки трудовому колективу, при встановлених обставинах, колегією суддів визнається передчасним.

З огляду на положення ст. ст. 404, 405, 409 КПК України, наведене вище є підставою до скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, із призначенням нового судового розгляду кримінального провадження, оскільки суд апеляційної інстанції не вправі у конкретному випадку досліджувати докази, що не стали предметом дослідження в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 411, 413, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурорки у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , представника потерпілого ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду м. Кропивницького від 20.06.2025 про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України на підставі ст. 47 КК України, у зв`язку з передачею його на поруки трудовому колективу ТОВ «Кіровоград-Євро-Транс», й закриття кримінального провадження №0001020 від 20.04.2025, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, скасувати.

Призначити у Подільському районному суді м. Кропивницького новий судовий розгляд кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 .

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Касаційному оскарженню ухвала Кропивницького апеляційного суду не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4