ЄУН № 389/4242/25
Провадження №1-кс/389/30/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року місто Знам`янка

Слідчий суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши погоджене з прокурором клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 заявлене в межах кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.11.2025 за № 0000891, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мошорине, Знам`янського району Кіровоградської області, громадянина України, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, на утриманні дітей, або інших осіб не має, не працює,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідча СВ відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 , як сторона кримінального провадження, 07.01.2026 подала до суду дане клопотання, в якому просить продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на час досудового розслідування.

Клопотання обгрунтоване тим, що 13.11.2025 у денний час доби (точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим) ОСОБА_5 зустрівся в м.Чигирин Черкаської області (точної місця в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим) з раніше йому незнайомим ОСОБА_7 з приводу продажу належного матері ОСОБА_5 ОСОБА_8 автомобіля ВА3 2107, д.н.з. НОМЕР_1 . Перебуваючи у вказаному місці у ОСОБА_5 виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_7 з метою заволодіння майном останнього, тобто на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів. Реалізуючи даний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, ОСОБА_5 під приводом перевірки автомобіля запропонував виїхати за межі населеного пункту ОСОБА_7 та здійснити рух в напрямку Олександрівської селищної громади Кропивницького району Кіровоградської області, на що останній погодився. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, перебуваючи на дорозі між селами Любомирка та Триліси Олександрівської територіальної громади Кропивницького району Кіровоградської області ОСОБА_5 розпочав конфлікт з ОСОБА_7 з приводу вартості автомобіля, внаслідок чого останні вийшли з автомобіля та перебували на відкритій місцевості, де ОСОБА_5 , бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця направлений на позбавлення життя ОСОБА_7 та заволодіння його майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, дістав пістолет невстановленої марки та моделі, який взяв з собою перед зустріччю та здійснив з нього постріл в область голови ОСОБА_7 , від якого останній впав на землю та не подавав ознак життя, тим самим заподіявши потерпілому, згідно лікарського свідоцтва про смерть № 2891 від 15.11.2025 тілесні ушкодження у вигляді рани проникаючої в порожнину черепу з ушкодженням кісток зводу черепа, часткового руйнування речовин головного мозку, що призвело до смерті. В подальшому, ОСОБА_5 , заволодів належним ОСОБА_7 майном, а саме мобільним телефоном невстановленої марки та моделі та грошовими коштами в сумі 33000 грн та зник з місця вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів, тобто кримінальне правопорушення, передбачене п.6 ч.2 ст.115 КК України.

Крім того, 13.11.2025 у денний час доби (точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим) ОСОБА_5 зустрівся в м.Чигирин Черкаської області (точної місця в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим) з раніше йому незнайомим ОСОБА_7 з приводу продажу належного матері ОСОБА_5 ОСОБА_8 автомобіля ВА3 2107, д.н.з. НОМЕР_1 . Перебуваючи у вказаному місці у ОСОБА_5 виник умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений в умовах воєнного стану, а саме напад на ОСОБА_7 з метою заволодіння майном останнього. Реалізуючи даний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, ОСОБА_5 під приводом перевірки автомобіля запропонував виїхати за межі населеного пункту ОСОБА_7 та здійснити рух в напрямку Олександрівської селищної громади Кропивницького району Кіровоградської області, на що останній погодився. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, перебуваючи на дорозі між селами Любомирка та Триліси Олександрівської територіальної громади Кропивницького району Кіровоградської області ОСОБА_5 розпочав конфлікт з ОСОБА_7 з приводу вартості автомобіля, внаслідок чого останні вийшли з автомобіля та перебували на відкритій місцевості, де ОСОБА_5 , бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця направлений на напад з метою заволодіння майном ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, дістав пістолет невстановленої марки та моделі, який взяв з собою перед зустріччю та здійснив з нього постріл в область голови ОСОБА_7 , від якого останній впав на землю та не подавав ознак життя, тим самим заподіявши потерпілому, згідно лікарського свідоцтва про смерть № 2891 від 15.11.2025 тілесні ушкодження у вигляді: рани проникаючої в порожнину черепу з ушкодженням кісток зводу черепа, часткового руйнування речовин головного мозку, що призвело до смерті. В подальшому, ОСОБА_5 , заволодів належним ОСОБА_7 майном, а саме мобільним телефоном невстановленої марки та моделі та грошовими коштами в сумі 33000 грн та зник з місця вчинення злочину.

За вказаного, ОСОБА_5 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.187 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними, протиправними діями вчинив кримінальні правопорушення, передбачені п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.

14.11.2025 за вказаним фактом СВ ВП № 1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області внесено відомості до ЄРДР за №0000891, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, яке цього ж дня перекваліфіковано з ч.1 ст.115 КК України на п.6 ч.2 ст.115 КК України.

14.11.2025 надійшов рапорт начальника СВ ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 про те, що в під час розслідування кримінального провадження №0000891 встановлено, що ОСОБА_5 вчинив розбійний напад на ОСОБА_7 з метою заволодіння його грошовими коштами та мобільним телефоном, поєднаний з насильством, небезпечним для його життя та здоров`я.

14.11.2025 за вказаним фактом СВ ВП № 1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області внесено відомості до ЄРДР за №0000893, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Цього ж дня, кримінальні провадження №0000891 та №0000893 об`єднано в одне провадження, яке зареєстроване до ЄРДР від №0000891, кваліфікація п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.

15.11.2025 о 14:30 год ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 п.6 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень підтверджується: рапортом, складеним за результатами повідомлення на лінію «102» від 14.11.2025; протоколами огляду місця події від 14.11.2025, 15.11.2025; протоколом обшуку домоволодіння від 14.11.2025; лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 № 2891 від 15.11.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 15.11.2025;протоколом огляду місця події від 21.11.2025; протоколами допитів свідків ОСОБА_10 від 14.11.2025, ОСОБА_8 від 04.12.2025, ОСОБА_11 від 20.11.2025, ОСОБА_12 ; висновком експерта №СЕ-19/112-25/16809-БЛ від 15.12.2025; висновком судово-медичної експертизи №821 від 09.12.2025; висновком судово-медичної експертизи №825 від 19.12.2025; висновком судово-медичної експертизи №819 від 28.11.2025.

12.01.2026 спливає строк тримання під вартою ОСОБА_5 , однак закінчити розслідування до вказаного часу не є можливим, так як у кримінальному провадженні, необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, а саме: отримати та долучити висновки призначених судово-медичних, судових біологічних експертиз, експертизи зброї; встановити місцезнаходження вогнепальної зброї; виконати інші слідчі та процесуальні дії, необхідність у яких може виникнути внаслідок проведення вищевказаних слідчих та процесуальних дій; виконати вимоги ст.290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Провести вказані слідчі дії та експертизи у передбачений законом строк, тобто 2 місяці не представляється можливим у зв`язку зі значною кількістю та тривалістю проведення експертиз, без яких неможливо завершити досудове розслідування.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконний вплив на свідків та потерпілу, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення інших кримінальних правопорушень.

06.01.2026 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні керівником Знам`янської окружної прокуратури продовжено до трьох місяців, тобто до 14.02.2025.

За вказаного виникла необхідність у продовженні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити вказуючи на його обґрунтованість. Зазначив, що ризики передбачені п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на момент застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є достатньо суттєвими і наразі не зменшились. Жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам.

Підозрюваний та його захисник заперечили проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою - домашній арешт за місцем проживання матері підозрюваного по АДРЕСА_2 , в нічний час доби, оскільки підозрюваний має намір працевлаштуватись. Підозрюваний зазначив, що не погоджується з кваліфікацією інкримінованого, і загалом вважає підозру не обгрунтованою, оскільки докази його винуватості відсутні. Також вказав на відсутність наміру щодо переховування від органів досудового розслідування та суду й впливу на свідків, яких він взагалі не знає.

Заслухавши прокурора, підозрюваного, захисника та дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1,2 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Зі змісту ст.197 КПК України вбачається, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Положеннями ч.2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

На думку слідчого судді сукупність наданих слідчим на даному етапі доказів свідчить про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених, п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.

Щодо обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи положення ст.ст.8,9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Відповідно до ч.4 ст.153 КПК України за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя має право дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу. В світлі конкретних обставин даного клопотання досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000891 від 14.11.2025, за ознаками п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.

14.11.2025 о 21:30 год ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.

15.11.2025 о 14.30 год ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України.

Ухвалою слідчого судді Знам`янського міськрайонного суду від 16.11.2025стосовно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 12.01.2026 включно.

Постановою керівника Знам`янської окружної прокуратури від 06.01.2026 у кримінальному провадженні продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, а саме до 14.02.2026.

Крім того, слідчим суддею встановлено наявність ризиків передбачених: п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду; ризик незаконного впливу на свідків; ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; ризик вчинення інших кримінальних правопорушень.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створюватимуть загрозу суспільству. Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме або вже здійснив відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, за висновками суду, ОСОБА_5 обгрунтовано підозрюється у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, а саме у скоєнні умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчинене з корисливих мотивів, який закон класифікує як особливо тяжкий злочин за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, а також у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений в умовах воєнного стану, який закон класифікує як особливо тяжкий злочин за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років із конфіскацією майна.

Разом з цим, ОСОБА_5 не одружений, не має дітей й інших осіб на утриманні (протилежного в судовому засіданні не доведено), не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Аналізуючи наведені обставини, суд вважає, що згадане абзацем вище в сукупності не дає підстав стверджути про наявність у ОСОБА_5 настільки міцних соціальних зв`язків, які б могли бути надійним запобіжником від його можливого переховування від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Висока ймовірність настання ризику переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду доводиться також його поведінкою після вчинення злочину, а саме, що він зник з місця події та був затриманий за іншою адресою.

Ризик переховування обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Крім того підозра ОСОБА_5 у тому числі наразі ґрунтується на показаннях свідків, які були допитані після застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, а саме ОСОБА_8 (матері підозрюваного), ОСОБА_11 від 20.11.2025, ОСОБА_12 , а тому є вагомі підстави вважати, що у разі не застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, останній може здійснювати незаконний вплив на них з метою зміни наданих ними показань для уникнення від кримінальної відповідальності за скоєний злочин, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.

При цьому, суд приймає до уваги існування ризиків щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 приховав знаряддя вчинення злочину.

Наведені вище обставини вказують на те, що заявлені ризики передбачені п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, які є достатньо суттєвими, не зменшились, більш того під час розгляду даного клопотання встановлено наявність існування начасі ризику незаконного впливу на свідків (п.5 ч.1 ст.177 КПК), а завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою наразі неможливе, у зв`язку з необхідністю проведення ряду слідчих (розшукових) та процесуальних дій, перелік яких наведений у клопотанні.

Таким чином, на даний час існує об`єктивна потреба у подальшому продовженні дії стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що зумовлюється переліченими ризиками і відсутністю даних, що свідчили б про їх зменшення.

Отже, зважаючи на викладені обставини та з урахуванням даних про особу підозрюваного, приймаючи до уваги те, що строк застосування запобіжного заходу спливає, а досудове розслідування в межах цього строку завершити неможливо з об`єктивних причин, суд з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також задля запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чиномвчинення іншого кримінального правопорушення, вважає за необхідне продовжити ОСОБА_5 дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

При вирішенні питання щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного, суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням доведеності обставин, що свідчать про потребу продовження застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, інші більш м`які запобіжні заходи на думку слідчого судді, достатнім чином не забезпечать належного виконання останнім, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчим суддею враховується практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Підозрюваним та його захисником не наведено таких аргументів, які б нівелювали існування вказаних вище ризиків, існування яких встановлено слідчим суддею. Відтак і їх доводи щодо необхідності застосування більш м`якого виду запобіжного заходу спростовуються зазначеними вище обставинами.

Доказів про неможливість утримання ОСОБА_5 в умовах слідчого ізолятора суду не надано.

Суд зауважує, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, суд оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_5 та визнає реальну небезпеку можливості його ухилення від правосуддя у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

В силу положень ч.4 ст.183 КПК України, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави.

Керуючись ст.177,183,193,194,196,197,199,395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в межах строку досудового розслідування до 14.02.2026 включно.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1