Справа № 487/8733/25
Провадження № 1-кс/487/391/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2026 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання старшого слідчого ВРЗСТ СУ ГУНП в Херсонській області капітана поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001799 від 18.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий ВРЗСТ СУ ГУНП в Херсонській області капітан поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001799 від 18.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

У клопотанні слідчий посилається на обґрунтованість підозри та продовження існування ризиків, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 . Так, на думку слідчого, підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з урахуванням тяжкості покарання за злочин, у вчиненні якого він підозрюється (до 10 років позбавлення волі); підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні з метою схилити їх до надання неправдивих показань. В ході досудового розслідування вказані ризики не змінилися та не зменшилися, а підстави для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу відсутні.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 спливає 16.01.2026, проте, завершити досудове розслідування у кримінальному провадженні до вказаної дати неможливо, оскільки необхідно отримати висновки по вже призначеним у кримінальному провадженні експертизам; виконати інші процесуальні дії для виявлення обставин як тих, що викривають, так і тих, що виправдовують підозрюваного, а також обставин, що пом`якшують або обтяжують його покарання; виконати вимоги ст. 290 КПК України та надати сторонам кримінального провадження достатньо часу для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування; провести інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, необхідність у яких виникне під час досудового розслідування кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_7 в судовому засіданні просив продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на те, що ризики є припущенням проурора, та до підозрюваного можливо застосувати інший, більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку передбаченому КПК України.

Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених в ст. 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Згідно з ч. 5 зазначеної норми, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені в ч. 3 ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Судом встановлено, що ВРЗСТ СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001799 від 18.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.11.2025 близько 23 години 30 хвилин водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем Honda CR-V, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по автодорозі, рухаючись на горизонтальній ділянці сухого, чистого асфальтобетонного покриття автодороги «ОдесаМелітопольНовоазовськ» Херсонського району Херсонської області, в темний час доби, зі сторони м. Херсона в напрямку м. Миколаєва, в районі 205 км + 266 м, маючи реальну та об`єктивну можливість продовжувати рух в обраному напрямку, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події, маючи можливість спостерігати за дорожньою обстановкою, а також своєчасно реагувати на її зміни, порушуючи вимоги п.п. 1.5., 2.1.(а), 2.3.(б), 2.9.(а), 12.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, не маючи права на керування транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, не вибрав безпечну швидкість руху свого транспортного засобу (безпечному руху нічого не заважало, контактів з іншими транспортними засобами не було), щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого не впорався з керуванням, здійснив наїзд на бетонний блок зі стовпом та антидроновою сіткою, що встановлені на правому узбіччі вздовж, з послідуючим виїздом за межі проїзної частини. В результаті дорожньо-транспортної події пасажир автомобіля Honda CRV, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці події.

Вказані наслідки знаходяться у причинному зв`язку з порушенням вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 , а саме:

п. 1.5. згідно з яким, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.1.а згідно з яким, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

п. 2.3. згідно з яким, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 2.9.а згідно з яким, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

18.11.2025 ОСОБА_5 було затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.11.2025 до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який спливає 16.01.2026.

В матеріалах клопотання наявні докази, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , це, зокрема, дані протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.11.2025, протоколів допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , висновків експерта від 02.12.2025 № 46-ц, 04.12.2025 № 1057, даними судово-токсикологічного відділення лабораторії Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи. відповідно до яких в крові ОСОБА_5 виявлений етиловий спирт у концентрації 0,72 проміле.

При цьому, на даній стадії досудового розслідування слідчий суддя не може вирішувати питання щодо наявності в діях підозрюваної особи всіх елементів складу конкретного кримінального правопорушення, щодо правильності кваліфікації дій підозрюваного. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Слідчий суддя в ході розгляду даного клопотання дійшов висновку, що ризики, встановленні при вирішенні питання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, не зменшились, продовжують існувати, та у судовому засіданні прокурором доведено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Так, продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а тому ці обставини можуть спонукати підозрюваного до вчинення спроби переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя вважає, що продовжує існувати ризик впливу підозрюваного на свідків у кримінальному провадженні, зокрема, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих і свідків у цьому кримінальному провадженні, серед яких є особи, які проходять службу разом з підозрюваним. Також слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на потерпілих і свідків, оскільки, не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами, ОСОБА_5 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Судом також враховано наявність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, зокрема, вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, слідчий суддя також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного, який народився в 1997 році, має задовільний стан здоров`я, на обліку у лікарів не перебуває; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, який неодружений, має на утриманні малолітню доньку, 2024 р.н., яка мешкає з матір`ю; зареєстрований в АДРЕСА_1 , де і проживав до мобілізації з батьками, на даний час проживає в м. Херсоні, за місцем проходження військової служби за призовом під час мобілізації; раніше притягувався до кримінальної відповідальності; неодноразово притягувався у 2024 році до адміністративної відповідальності.

Строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою спливає 16.01.2026, проте завершити досудове розслідування до вказаної дати неможливо, оскільки необхідно отримати висновки по вже призначеним у кримінальному провадженні експертизам; виконати інші процесуальні дії для виявлення обставин як тих, що викривають, так і тих, що виправдовують підозрюваного, а також обставин, що пом`якшують або обтяжують його покарання; виконати вимоги ст. 290 КПК України та надати сторонам кримінального провадження достатньо часу для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

08.01.2026 керівником Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_17 винесено постанову, згідно з якою строк досудового розслідування вказаного кримінального провадження продовжено до трьох місяців, до 18.02.2026.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що, оскільки встановлено продовження існування вищенаведених ризиків, клопотання слідчого підлягає задоволенню, а строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою слід продовжити в межах строку досудового розслідування до 18 лютого 2026 року.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не буде достатнім для запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Оскільки за обставинами, встановленими під час досудового розслідування, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 загинула, а також враховуючи, те, що ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не маючи передбаченого законом права на керування транспортним засобом, яке є джерелом підвищеної небезпеки, допустив керування автомобілем, підстав для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні слідчий суддя не вбачає.

Керуючись ст. ст. 183, 177, 197, 199, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 18 лютого 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 15.01.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1