справа № 462/225/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2026 року Залізничний районний суд м. Львова в складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні № 0000304, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.12.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 09 квітня 2025 року Залізничним районним судом м.Львова за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч.2 ст.59-1 КК України,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.389 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , будучи засудженим вироком Залізничного районного суду м.Львова від 09 квітня 2025 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України, зокрема періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, ухилився від відбування вказаного покарання.

Так, 08.07.2025 до Залізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області надійшов вирок Залізничного районного суду м. Львова від 09 квітня 2025 року (справа № 462/2231/25) разом із розпорядженням про його виконання відносно ОСОБА_2 .

21.07.2025 органом пробації роз`яснено ОСОБА_2 порядок та умови перебування на обліку під час відбування покарання у виді пробаційного нагляду згідно ст. 49-1 КВК України, а також попереджено про наслідки невиконання обов`язків, покладених судом, та систематичного скоєння адміністративних правопорушень, про що відібрана підписка та інші документи, передбачені наказом №272/5 від 29.01.2019 «Про затвердження Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі».

Крім того 21.07.2025 представником пробації винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію, з якою ОСОБА_2 ознайомлений під особистий підпис.

Проте, ОСОБА_2 04.08.2025 маючи умисел на ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, вперше, без поважних причин не з`явився на реєстрацію до органу пробації, у зв`язку з чим представником пробації 11.08.2025 викликано ОСОБА_2 доЗалізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області, де в нього відібрано письмове пояснення та винесено застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України.

Однак, ОСОБА_2 , маючи умисел на ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, повторно, без поважних причин не з`явився на реєстрацію до органу пробації 06.10.2025, 03.11.2025 та 01.12.2025, хоча був належним чином ознайомлений з постановою про встановлення днів явки на реєстрацію доЗалізничного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області, у зв`язку з чим представником пробації скеровано подання про притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 389 КК України на адресу ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області, оскільки ОСОБА_2 , систематично, більше трьох разів, без поважних причин не виконав обов`язок, покладений на нього вироком Залізничного районного суду м. Львова від 09 квітня 2025 року.

Таким чином, ОСОБА_2 своїми умисними діями вчинивухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Частинами 2, 3 ст.381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_2 , складену в присутності захисника ОСОБА_3 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження, згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Ураховуючи зазначене, суд вважав можливим розглянути обвинувальний акт щодо ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.389 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки, дослідивши зібрані досудовим розслідуванням у справі докази в їхній сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ч.3 ст.389 КК України, як ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду. Правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації діяння учасниками судового провадження не оспорюється.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення (проступку), які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_2 у поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззастережно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_2 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.3 ст.389 КК України.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відноситься до проступку, особу обвинуваченого, який раніше судимий, ухилявся від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Виходячи з наведеного, враховуючи характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_2 і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.3 ст.389 КК України.

Суд вважає необхідним, відповідно до вимог ст.71 КК України, частково приєднати ОСОБА_2 невідбуте ним покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 09 квітня 2025 року у виді одного року пробаційного нагляду, з покладенням обов`язків передбаченого ст. 59-1 КК України, із розрахунку, що одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду та остаточно визначити покарання у виді обмеження волі.

На думку суду, саме таке покарання відповідатиме гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Підстав для застосування ст. 69, ст. 75 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України до обвинуваченого суд не вбачає у зв`язку із відсутністю передумов, за яких ці правові норми можуть бути застосовані.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому у даному кримінальному провадженні не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 370, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.3 ст.389 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного за даним вироком покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 09 квітня 2025 року у виді одного року пробаційного нагляду, з покладенням обов`язків передбаченого ст.59-1 КК України, та у відповідності до ч. 1 ст. 72 КК України, перевівши менш суворе покарання у виді пробаційного нагляду у більш суворий вид покарання у виді обмеження волі із розрахунку один день пробаційного нагляду за один день обмеження волі, призначити ОСОБА_2 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця обмеження волі.

Строк відбування покарання у виді обмеження волі ОСОБА_2 рахувати з дня фактичного звернення вироку до виконання.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: