Справа № 301/1415/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні №11-кп/4806/579/25 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2025 року задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 - задоволено.

Продовжено відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Іршава, Іршавського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 60 днів, а саме до 26 грудня 2025 року включно.

Визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень.

Роз`яснено, що обвинувачений ОСОБА_5 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_5 у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено наступні обов`язки: прибувати до суду, прокурора - за першою вимогою; повідомляти суд, прокурора про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає - АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора або суду; не відвідувати розважальні заклади; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі України.

Строк дії обов`язків, покладених судом на обвинуваченого ОСОБА_5 , у разі внесення застави визначено до 26 грудня 2025 року, включно.

З матеріалів судового провадження слідує, що у провадженні Іршавського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурором в судовому засіданні місцевого суду заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування зазначеного клопотання прокурор посилався на те, що строк тримання під вартою спливає, сторона обвинувачення вважає за необхідне його продовжити, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України не зменшились і продовжують існувати.

Задовольняючи клопотання прокурора і продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції вказав на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, санкція якого передбачає позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, а також те, що у кримінальному провадженні №0000206 від 19.05.2025 на досудовому слідстві ОСОБА_5 було оголошено в розшук, судове провадження перебуває на початку судового розгляду, потерпіла та свідки не допитувались, тому обвинуваченому не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, через наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України. Разом із цим, слідчий суддя врахувавши конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , його майновий та сімейний стан, визначив заставу в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та є співмірною з існуючими у даному кримінальному провадженні ризиками.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, у якій вказує, що суд першої інстанції своєю ухвалою в черговий раз автоматично продовжив строк дії найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою його підзахисному ОСОБА_5 строком до 26.12.2025 року включно. Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасування, оскільки ОСОБА_5 тримається під вартою, вже понад 5 місяців (з 19.05.2025 р.), без достатніх для цього правових підстав та без аналізу динаміки зміни ризиків та врахування його індивідуальної ситуації (в т.ч. стану здоров`я). Зазначає, що клопотання про продовження запобіжного заходу є необґрунтованим, оскільки ризики зазначені в ньому жодним доказом не підтверджуються, також клопотання не відповідає вимогам закону та є ідентичним попереднім клопотанням без зазначення нових обставин. Вказане клопотання не обґрунтоване в частині неможливості обрання йому більш м`якого запобіжного заходу - у вигляді цілодобового домашнього арешту із електронними засобами контролю, що належним чином гарантувало б належну процесуальну поведінку його підзахисного та було виконано законну мету запобіжного заходу. На думку апелянта, застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням спеціальних електронних засобів контролю або визначення застави буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Просить суд скасувати ухвалу та відмовити прокурору у задоволенні клопотання. Обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 із застосуванням спеціальних засобів контролю.

Щодо пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, адвокат зазначає, що 31.10.2025 Іршавський районний суд оголосив короткий текст оскаржуваної ухвали, без оголошення її мотивувальної частини. Таке відбулося за його відсутності, оскільки він не брав участі в судовому засіданні. Згідно резолютивної частини оскаржуваної короткої ухвали суду, Повний текст ухвали буде оголошено 04 листопада 2025 року о 12 год. 45 хв. Однак, таке судом не було дотримано, і повний текст був оприлюднено тільки 06.11.2025 на офіційному сайті Судова влада України (скріншот додається). Відсутність повного тексту оскаржуваної ухвали перешкодило стороні захисту у подані обґрунтованої апеляційної скарги вчасно, а тому захисник просить суд поновити строк на апеляційне оскарження зазначеної ухвали суду.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності сторони обвинувачення, обвинуваченого та сторони захисту, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження слідує, що: сторони обвинувачення та захисту належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін не подавали; в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_5 і від нього не надходило клопотання про бажання брати участь у розгляді апеляційної скарги

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 395 КПК України, апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді може бути подано протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Приписи ст. 24 цього Кодексу гарантують право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За змістом ч. 1 ст. 117 КПК України, строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду, якщо він пропущений з поважних причин.

Як вбачається з матеріалів провадження, суддею Іршавського районного суду Закарпатської області 31 жовтня 2025 рокубуло оголошено вступну та резолютивну частину оскаржуваної ухвали. Повний текст ухвали був проголошений 04 листопада 2025 року, даних про отримання копії ухвали адвокатом ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 матеріали судового провадження не містять.

На думку колегії суддів, причини пропуску строку на апеляційне оскарження пов`язані з необізнаністю адвокатом ОСОБА_6 з мотивами прийнятого судом першої інстанції рішення та необхідністю отримання повного тексту ухвали суду, а тому в даному випадку є поважними.

Враховуючи викладене, клопотання адвоката ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обґрунтовано взяв до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, санкція статті якого передбачає позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, характер та обставин справи, особу обвинуваченого, який постійного місця роботи не має, суспільно-корисною діяльністю не займається та особистих доходів для проживання не має, не одружений, доказів того, що обвинувачений має на утриманні неповнолітніх дітей суду не надано, тобто не має стійких соціальних зв`язків, а також те, що у кримінальному провадженні №0000206 від 19.05.2025 на досудовому слідстві ОСОБА_5 було оголошено в розшук, судове провадження перебуває на стадії дослідження письмових доказів,потерпіла та свідки не допитувались.

Тому, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про доведення прокурором наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків зокрема, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним, незаконно впливати на свідків, які ще не допитувались у цьому кримінальному провадженні під час судового розгляду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що обвинуваченому не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, через наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, стороною захисту не надано таких доказів, зокрема й даних про особу обвинуваченого, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, не буде ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Колегія суддів також вважає, що продовження строку дії запобіжного заходу вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 з урахуванням тяжкості, характеру та конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у тому числі й запобігання настанню встановлених ризиків.

Отже, доводи апеляційної скарги про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням спеціальних електронних засобів контролю, - апеляційний суд відхиляє як безпідставні і необґрунтовані. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд бере до уваги те, що стороною захисту не надано жодних доказів, які б спростовували встановлені ризики та, відповідно, давали можливість для застосування щодо обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі й домашнього арешту.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, впливати на свідків чи інших учасників кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчиняти інші кримінальні правопорушення, або порушувати процесуальні обов`язки, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в оскаржуваній ухвалі, не свідчать про те, що такі перестали існувати, що в свою чергу унеможливлює зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням спеціальних електронних засобів контролю.

Разом із тим, колегія суддів бере до уваги і те, що доказів, які б підтверджували факт наявності в обвинуваченого таких захворювань, що виключають тримання його під вартою, у тому числі й відповідних висновків компетентних посадових осіб, у ході апеляційного розгляду не встановлено й таких стороною захисту не надано.

Матеріалами провадження встановлено, що під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні згідно ухвали від 19.05.2025 слідчою суддею Іршавського районного суду відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 липня 2025 року з визначенням розміру застави у сумі 181 680 гривень, що відповідає 60 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою суду від 11.09.2025 запобіжний захід відносно ОСОБА_5 продовжено до 07.11.2025 з визначенням застави в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Постановляючи ухвалу про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, слідчий суддя, обґрунтовано взяв до уваги і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , його майновий та сімейний стан, тяжкість злочину, а також дані про особу обвинуваченого та встановлені ризики, і обґрунтовано визначив ОСОБА_5 заставу в розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» (3028 грн.), відповідно становить 90 840 грн., який, на переконання колегії суддів, у разі його внесення, буде достатнім для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Погоджуючись з указаним висновком, апеляційний суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, і, оцінивши в сукупності тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, його майновий та сімейний стан, наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, - апеляційний суд вважає, що встановлений судом обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, на даному етапі судового провадження є необхідним і достатнім, у разі його внесення, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні.

Разом із тим, апеляційним судом не встановлено підстав вважати такий розмір застави завідомо непомірним для обвинуваченого ОСОБА_5 і такий є співмірним з існуючими у даному кримінальному провадженні ризиками.

Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та продовжив строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою із урахуванням положень ч. 1 ст. 197 КПК України до 26.12.2025, залишивши без зміни раніше визначений розмір застави.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419,422-1 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Поновити адвокату ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , строк на апеляційне оскарження судового рішення.

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 31 жовтня 2025 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою з визначенням розміру застави, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді