Справа №463/8919/25
Провадження №1-кс/463/8525/25
У Х В А Л А

22 вересня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

Слідчий суддя - ОСОБА_1

за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_2

скаржниці ОСОБА_3

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого слідчого відділу Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим,

в с т а н о в и в :

до суду надійшла скарга на постанову слідчого Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 від 17 вересня 2025 року про відмову в визнанні потерпілою у кримінальному провадженні у кримінальному провадженні №0003680 від 15 серпня 2018 року.

Скаргу обґрунтовує тим, що звернуалсь до Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області із клопотанням в кримінальному провадженні №0003680 від 15 серпня 2018 року про визнання потерпілою. Проте, слідчим було винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання у зв`язку із невстановленням у кримінальному провадженні факту заподіяння моральної, фізичної або майнової шкоди, та не надання таких доказів заявником.

Скаржниця в судовому засіданні скаргу підтримала з аналогічних підстав.

Суб`єкт оскарження за викликом не з`явився, причин своєї неявки суду не повідомив, про розгляд скарги був належним чином повідомлений. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне (ч. 3 ст. 110 КПК).

У відповідності до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч.2 ст.55 КК України).

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Судом встановлено, що в провадженні Львівського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції у Львівській області перебуває кримінальне провадження №0003680 від 15 серпня 2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ст. 356 КК України.

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_3 звернулась із клопотанням в кримінальному провадженні №0003680 від 15 серпня 2018 року про визнання її потерпілою.

Постановою слідчого слідчого відділу Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 17 вересня 2025 року відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілою в кримінальному провадженні.

Оскаржувану постанову слідчий мотивує тим, що у кримінальному провадженні не було встановлено факту заподіяння моральної, фізичної або майнової шкоди.

Разом з тим, слідчий суддя приходить до переконання, що слідчим не надано належної оцінки обставинам, про які зазначає скаржниця щодо спричинення їй шкоди, перевірка заподіяння заявнику будь-якої шкоди та зібрання доказів на підтвердження (спростування) спричинення такої не проведено, доводи слідчого базуються лише на твердженні про відсутність в матеріалах кримінального провадження достатніх даних про заподіяння ОСОБА_3 шкоди, а відтак постанова винесена з порушенням хронології проведення слідчих дій і є передчасною.

Отже враховуючи вище викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою слід скасувати та зобов`язати слідчого повторно розглянути клопотання про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні.

Разом з тим, відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, з врахуванням положень ч. 2 ст. 307 КПК України, визнання «умисною протиправною бездіяльністю … постанову» виходить за межі наданих слідчому судді повноважень, а тому відповідна вимога до задоволення не підлягає.

Керуючись вимогами статтей 7, 303, 306, 307, 372 Кримінального процесуального кодексу України, -

п о с т а н о в и в :

скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого слідчого відділу Львівського районного управління поліції № 1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 17 вересня 2025 року у кримінальному провадженні № 0003680 від 15.08.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ст. 356 КК України про відмову в визнанні потерпілим та зобов`язати уповноваженого на розслідування кримінального провадженні слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 23 вересня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_5