Справа № 304/408/25 Провадження № 1-кс/304/943/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2025 року м. Перечин

Слідча суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу представника заявника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність детектива Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,

У С Т А Н О В И Л А:

20 листопада 2025 року слідчій судді Перечинського районного суду в порядку ст. 303 КПК України надійшла скарга представника заявника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на протиправні дії детектива Територіального управління БЕБ у Закарпатській області ОСОБА_5 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

Ключовими аргументами, якими мотивована скарга, вказує, що ухвалою слідчої судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2025 року було частково задоволено клопотання адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у цьому кримінальному провадженні, якою було скасовано арешт на майно, зокрема, 173 картонних коробок із шкарпетками без етикеток, паперових етикеток з написом «Marina» у 4 паперових конвертах у кількості 700 шт; 190 паперових етикеток з написом «Житомир», 3 рулони з штрих-кодами, 2 стрічки з даними про виробника, однак таке майно, на відміну від іншого, не було передано ОСОБА_3 на відповідальне зберігання, а залишилось перебувати на зберіганні у детектива ТУ БЕБ в Закарпатській області ОСОБА_5 .

Ініціатор клопотання зазначає, що не вирішення вказаної частини клопотання призвело до фактичного невиконання вказаної ухвали суду, оскільки наразі детектив ОСОБА_5 відмовився виконувати ухвалу слідчої судді і до цих пір не повернув майно. У своїх листах адвокату від 30 жовтня 2025 року на два клопотання детектив ОСОБА_5 висунув непередбачену ухвалою слідчого судді та КПК України вимогу до ОСОБА_3 та ОСОБА_6 особисто прибути до ТУ БЕБ в Закарпатській області на 03 та 06 листопада 2025 року за адресою: м. Ужгород вул. Собранецька, 145.

03 листопада 2025 року прибули адвокат ОСОБА_4 , який діє на підставі договору про надання правової допомоги, ордерів адвоката та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ОСОБА_7 , яка є донькою ОСОБА_3 та дружиною ОСОБА_6 , з нотаріально завіреними генеральними довіреностями від ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , в яких вказано, що довірителі довіряють ОСОБА_7 представляти їх інтереси в усіх державних органах, в тому числі судах та правоохоронних органах, виконувати усі дії та підписувати від їх імені усі документи. Проте, детектив ОСОБА_5 03.11.2025 зазначив, що в довіреності має бути зазначено конкретно про право довіреної особи отримувати саме в ТУ БЕБ в Закарпатської області певне майно.

06 листопада 2025 року за адресою: м. Ужгород вул. Собранецька, 145 прибули адвокат ОСОБА_4 , який діє на підставі договору про надання правової допомоги, ордерів адвоката та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ОСОБА_7 , яка є донькою ОСОБА_3 та дружиною ОСОБА_6 , з нотаріально завіреними довіреностями від ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , в яких вказано, що довірителі довіряють ОСОБА_7 отримати в ТУ БЕБ в Закарпатській області, відповідно до ухвали слідчої судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2025 року про скасування арешту і повернення майна у кримінальному провадженні № 0000165 від 26 червня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 177, ч. 3 ст. 229 КК України, наступне майно: 173 картонні коробки зі шкарпетками без етикеток, паперові етикетки з написом «Marina» у чотирьох паперових конвертах у кількості 700 шт, 190 паперові етикетки з написом «Житомир», 3 рулони з штрих-кодами, 3 стрічки з даними про виробника. Отже, в нотаріально завірених довіреностях повно та точно зазначено, що власники майна ОСОБА_3 та ОСОБА_6 довіряють ОСОБА_7 отримати вказане майно у ТУ БЕБ в Закарпатській області. Проте, детектив ОСОБА_5 , ознайомившись із новими довіреностями, в яких точно зазначено право отримати конкретне майно в конкретному органі, знову відмовився виконувати ухвалу слідчого судді, пославшись на непередбачену ні судовим рішенням, ні законом вимогу прибути власникам особисто.

Отже, таке незаконне, всупереч рішенню суду, позбавлення власників їхнього майна, ігнорування наданих власниками довіреностей, порушує права власників, передбачені статтею 40 Конституції України та статтею Першою протоколу до Європейської Конвенції з прав людини, а тому на підставі викладеного просить скаргу задовольнити.

У судове засідання скаржник не з`явився, однак у поданій скарзі просив розглянути таку без його участі.

ОСОБА_9 у судове засідання також не з`явився, однак направив слідчій судді заяву про розгляд справи без його участі, в якій також просив у задоволенні скарги відмовити, оскільки доводи зазначені у скарзі є безпідставними та необґрунтованими.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Дослідивши матеріали скарги, слідча суддя дійшла до такого висновку.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно із ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

У судовому засіданні встановлено, що Територіальним управління БЕБ у Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000165 від 26 червня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 177, ч. 3 ст. 229 КК України.

У межах вказаного кримінального провадження ухвалами слідчої судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 липня 2025 року накладено арешт на майно, зокрема, паперові етикетки з написом «Marina» у 4 паперових конвертах у кількості 700 шт (номер судового провадження 1-кс/304/377/2025); 173 картонні коробки із шкарпетками без етикеток (номер судового провадження 1-кс/304/383/2025); 190 паперових етикеток з написом «Житомир», 3 рулони з штрих-кодами, 2 стрічки з даними про виробника.

Також установлено, що ухвалою слідчої судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2025 року було частково задоволено клопотання адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у цьому кримінальному провадженні, якою скасовано арешт на майно, зокрема, 173 картонних коробок із шкарпетками без етикеток, паперових етикеток з написом «Marina» у 4 паперових конвертах у кількості 700 шт; 190 паперових етикеток з написом «Житомир», 3 рулони з штрих-кодами, 2 стрічки з даними про виробника.

Слід також урахувати, що підставою задля часткового задоволення клопотання про скасування арешту на майно з метою забезпечення можливості проведення відповідних товарознавчих або інших експертиз, по одній парі шкарпеток з кожного найменування/типу було залишено в розпорядженні органу досудового розслідування для проведення відповідних досліджень. При цьому, з моменту вилучення вище вказаного майна органом досудового розслідування скеровано постанову для проведення тільки однієї експертизи, а саме стосовно вилучених шкарпеток, зображення на яких схоже на Nike, тоді як по всім іншим шкарпеткам з іншими назвами і етикетками детективами ТУ БЕБ у Закарпатській області експертизи призначені не були.

Між тим, матеріали скарги доводять, що майно, на яке скасовано арешт, не повернуто, відтак 173 картонних коробок із шкарпетками без етикеток, паперових етикеток з написом «Marina» у 4 паперових конвертах у кількості 700 шт; 190 паперових етикеток з написом «Житомир», 3 рулони з штрих-кодами, 2 стрічки з даними про виробника, є майном з якого арешт знято, а отже, фактично, майно знов отримало статус тимчасово вилученого, бо має бути повернутим власнику.

Відповідно до ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

При цьому, Європейський Суд з прав людини у справі «Ушаков та Ушакова проти України» вказує на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою. Крім того, слід зазначити, що відповідно до Конвенції про захист прав та основоположних свобод під час провадження неухильно застосовується принцип «той, хто стверджує щось, повинен це довести».

З огляду на вказане, саме на орган досудового розслідування покладається обов`язок довести стверджувані ним обставини, зокрема, що передача майна, арешт якого скасовано, особі, якій власники видали довіреності, суперечить інтересам самих власників.

Водночас, детектив ОСОБА_5 жодним чином не зміг довести вказані факти, більш того вони суперечать добросовісним інтересам сторін.

При здійсненні кримінального провадження органом досудового розслідування має бути неухильно дотримано загальні засади кримінального провадження, встановлені ст. ст. 7, 8 КПК України, в тому числі верховенство права, законність та недоторканість права власності.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Iatridis v. Greece», заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999 II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22.09.94 р., Series А №296-А, п. 42, та «Kushoglu v. Bulgaria», заява №48191/99, п. п. 49- 62, від 10.05.2007 р.). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Sporrong and Lonnroth v. Sweden», п. п. 69 і 73, Series A N 52). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Другий абзац статті 1 Першого протоколу до Конвенції повинен тлумачитися у контексті загального принципу, закріпленого в першому реченні цієї статті, має існувати розумна пропорційність між застосованими засобами та переслідуваною метою: Суд повинен визначити, чи був забезпечений справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу щодо цього та інтересами відповідної окремої компанії (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі "Г.І.Е.М.С.Р.Л. та інші проти Італії" [ВП] (G.I.E.M.S.R.L. and Others v. Italy) [GC], заява N 1828/06 та 2 інші заяви, пункт 293, від 28.06.2018 р.). Будь яка вимога слідчого має бути добросовісною, ґрунтуватися на законі або судовому рішенні, відповідати завданням кримінально-процесуального судочинства.

Проте, вимога детектива ОСОБА_5 суперечить п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України та не ґрунтується на ухвалі слідчої судді, а також не має розумного обґрунтування, яке б обґрунтовувало неможливість передати майно, яке він утримує без жодної правової підстави довіреній особі власників, у якої він вказане майно вилучив.

Отже, слідча суддя констатує, що в порушення вимог, передбачених ч. 3 ст. 173, ч. 3 ст. 169 КПК України, детективом не повернуто майно, арешт з якого було знято, а отже не виконано ухвалу слідчої судді про часткове задоволення клопотання про скасування арешту на майно, що стало підставою для подальшого звернення зі скаргою. Відповідно до загальних засад кримінального провадження, закріплених у статті 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Ураховуючи наведені обставини, слідча суддя дійшла висновку про необхідність задоволення скарги у повному обсязі та слід зобов`язати детектива ТУ БЕБ в Закарпатській області ОСОБА_5 повернути особі, в якої вилучено під час обшуку майно, а саме 173 картонних коробок із шкарпетками без етикеток, паперових етикеток з написом «Marina» у 4 паперових конвертах у кількості 700 шт; 190 паперових етикеток з написом «Житомир», 3 рулони з штрих-кодами, 2 стрічки з даними про виробника, яка водночас, є представником за нотаріально завіреними довіреностями власників майна ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ОСОБА_7 .

Керуючись ст. ст. 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідча суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Скаргу задовольнити повністю.

Зобов`язати детектива ТУ БЕБ в Закарпатській області ОСОБА_5 повернути ОСОБА_7 майно, а саме: 173 картонні коробки із шкарпетками без етикеток; паперові етикетки з написом «Marina» у 4 паперових конвертах у кількості 700 шт; 190 паперових етикеток з написом «Житомир»; 3 рулони з штрих-кодами; 2 стрічки з даними про виробника.

Ухвала слідчої судді не може бути оскаржена і набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідча суддя:ОСОБА_1