Провадження № 1-кп/344/1110/25
У Х В А Л А

22 грудня 2025 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.1 ст.14 ч.2 ст.194, ч.3 ст.358, ч.2 ст.199 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.2 ст.199 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.3 ст.358, ч.5 ст.27 ч.2 ст.199 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Івано-Франківського міського суду із Офісу Генерального прокурора надійшов обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.1 ст.14 ч.2 ст.194, ч.3 ст.358, ч.2 ст.199 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.2 ст.199 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.3 ст.358, ч.5 ст.27 ч.2 ст.199 КК України.

Ухвалою суду від 28.10.2025 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 27 грудня 2025 року включно.

Під час судового розгляду прокурор заявив клопотання про продовження раніше обраного щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із посиланням на ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Обвинувачений в судовому засіданні щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу заперечив, просив змінити на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_9 підтримав думку підзахисного. У м.Івано-Франківську проживає його дружина та син, що свідчить про міцні соціальні зв`язки. Крім цього, ризики, на які посилається прокурор відсутні.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченого слід продовжити виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

П.4 ч.2 ст.183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В ухвалах слідчих суддів Печерського районного суду м.Києва та Івано-Франківського міського суду зазначено обставини, які послужили підставою для обрання та продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. При цьому судом враховано дані, що характеризують особу ОСОБА_6 , його вік, стан здоров`я, майновий стан, міцність соціальних зв`язків.

На даний час, при вирішенні питання доцільності тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, суд також враховує, обставини справи, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які у відповідності до ст.12 КК України є нетяжким, тяжкими та особливо тяжкими злочинами, дані, що характеризують його особу, вік, стан здоров`я, майновий стан, а тому вважає, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема:

- щодо можливості переховування обвинуваченого від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, так як він обвинувачується в тому числі у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Обвинувачений ОСОБА_11 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, протягом 2022 року тричі виїжджав за кордон. А отже, будучи військовозобов`язаним, має право на виїзд за межі України, тож залишаючись на свободі може переховуватись від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності;

- знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- впливати на свідків, шляхом тиску з метою схилити їх до відмови від показань або їх зміни, оскільки йому відомі їхні анкетні дані;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, так як він не працевлаштований, обставини кримінальних правопорушень, в яких він обвинувачується, свідчать про схильність до підроблення офіційних документів з метою їх збуту за винагороду, а тому для подальшого отримання доходів може вчинити нове кримінальне правопорушення.

Таким чином, суд, оцінюючи в сукупності всі наведені вище обставини, враховуючи характеризуючі особу обвинуваченого дані, зважаючи, що інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення, було вчинено ним в період дії на території України воєнного стану, а відтак з врахуванням вимог ч.6 ст. 176 КПК України, наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає, що застосування до обвинуваченоого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, не зможе на даному етапі судового розгляду в повній мірі нівелювати наявні ризики, а отже не буде здатним і забезпечити дієвість даного кримінального провадження в суді.

Наведені вище дані у своїй сукупності підтверджують наявність ризиків і є достатніми підставами вважати про можливість обвинуваченого ухилятись від суду, незаконно впливати на учасників провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення чи знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Суд враховує в сукупності всі наявні обставини даної справи і зважає не лише на суворість можливого покарання, яке є релевантною обставиною в оцінці ризику, а опирається також і на необхідність захисту суспільних інтересів, які незважаючи на презумцію невинуватості, мають превалююче та переважне значення.

Підсумовуючи все вищенаведене, суд констатує, що інших обставин, котрі давали б підстави до зміни чи скасування запобіжного заходу обвинуваченому, або які більше не виправдовують таке тримання обвинуваченого під вартою стороною захисту не наведено і судом, в процесі судового розгляду, не встановлено.

Окрім цього, у відповідності до ч.4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

З врахуванням позиції Другого сенату Конституційного Суду України наведеної у рішенні від 19 червня 2024 року у справі за конституційними скаргами ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо відповідності Конституції України (конституційності) частини шостої статті 176 Кримінального процесуального кодексу України, який вказав що суд вбачає правомірною мету, з якою законодавець доповнив частиною шостою статтю 176 Кодексу, маючи намір посилити захист суверенітету територіальної цілісності, недоторканності, обороноздатності, державної, економічної й інформаційної безпеки України за рахунок установлення вказаною нормою Кодексу тимчасово (на період дії воєнного стану) особливого порядку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до осіб, яких підозрюють або обвинувачують у вчиненні злочинів, які за тяжкістю й характером є наднебезпечними в умовах воєнного стану.

Оскільки, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні, в тому числі, кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави.

У зв`язку із наведеним, є достатньо підстав вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, а тому запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою слід продовжити, оскільки він є співмірним і доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 369-372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 - тримання під вартою без визначення розміру застави, продовжити до 20 лютого 2026 року включно.

Копію ухвали для виконання та вручення обвинуваченому направити начальнику ДУ Івано-Франківська установа виконання покарань (№12), та прокурору негайно після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 22 грудня 2025 року.

Головуюча суддя ОСОБА_14

Судді ОСОБА_15

ОСОБА_16