Справа № 626/3312/25
Провадження № 1-кс/626/1498/2025
УХВАЛА

24 жовтня 2025 року м.Берестин

Слідчий суддя Берестинського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , секретаря ОСОБА_3 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Берестинського РВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Поділля Баришівського району Київської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , інваліда ІІІ групи, раніше засуджений: Красноградським районним судом Харківської області: 22.06.2005 року за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки; 12.10.2005 року за ч.1 ст.164, ч.2 ст.309 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 16.01.2015 року за ч.2 ст.307 КК України до 4 років, позбавлення волі, 07.08.2020 року за ч.1 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі, відповідно ст.75 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік, 15.04.2021 року за ч.2 ст.185 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК від відбування покарання звільнено з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік, 04.08.2021 року за ч.2 ст.185 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі; 26.05.2022 за ч.2 ст.190 КК України до 2 років 4 місяців позбавлення волі, у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 307 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Берестинського РВП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором Берестинської окружної прокуратури ОСОБА_2 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що 12.09.2025 року приблизно о 12:00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 та діючи з прямим умислом, направленим на незаконний збут наркотичного засобу, з корисливих мотивів, всупереч вимогам ст. 7 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори", ст. 1 Закону України "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними" від 15.02.1995 року, із рук в руки незаконно збув ОСОБА_6 дві таблетки білого кольору, які містять в своєму складі наркотичний засіб - метадон, який відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг якого обмежено, маса метадону в таблетках становить 0,0249 г, 0,0245 г. При цьому, ОСОБА_6 за збут наркотичного засобу - метадону ОСОБА_5 із рук в руки отримав грошові кошти в сумі 200 грн., які були вручені ОСОБА_6 співробітниками поліції в ході проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст.307 КК України, а саме у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також в незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненому повторно.

Слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому слід врахувати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання, тому що є відповідні ризики передбачені ст. 177 КПК України, які підтверджуються наданими до суду матеріалами клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 свою провину за ч.2 ст. 307 КК України не визнав, разом з тим повідомив про відсутність у нього намірів переховуватися від органів досудового розслідування та бажання сприяти встановленні істини у справі. Він підтвердив, що є наркозалежною особою та отримує за спеціальною програмою метадон в медичному закладі, також йому встановлена група інвалідності.

Слідчий суддя, вислухавши думку прокурора, допитавши підозрюваного прийшов до наступного висновку: органом досудового розслідування Берестинського РВП ГУНП в Харківській області 17.07.2025 року внесена інформація за № 0000716 до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України. Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 вручене 24.10.2025 року, допитано свідків, підозрюваного.

У відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров"я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини. У відповідності до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключного у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м"яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 КПК України.

Відповідно до п.3 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи у продовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтовано гарантіями явки до суду.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, але заперечує факт вчинення 12.09.2025 року кримінального правопорушення.

Суд враховує, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Щодо ризику переховування від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), прокурор обґрунтовує його наявність тим, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення та невідворотність покарання почне переховуватися. Однак, зазначений ризик лише припущення прокурора, а його обґрунтування тяжкістю та суворістю покарання суперечить практиці ЄСПЛ з цього питання. Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою ("W v.Switzerland", Заява № 14379/88, 26 січня 1993 року). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню ("Becciev v.Moldova" (Бекчиєв проти Молдови), пункт 58). Ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою ("Neumeister v.Austria" (Коймайетер проти Австрії), пункт 10).

Щодо ризику незаконного впливу на свідків (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), прокурор обґрунтовує його наявність тим, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, оскільки знає їх. Однак, прокурор будь-яких обґрунтувань такого ризику не наводить, виходячи з матеріалів кримінального провадження основний свідок це залегендована особа , прокурор в клопотанні не посилається на необхідність допиту будь-яких свідків.

Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження злочинної діяльності (п. 5.ч. 1 ст. 177 КПК України), на думку суду, взагалі не було наведено обгрунтування.

Доводи сторони обвинувачення, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, про наявність яких зазначено прокурором, не підтверджуються наданими стороною обвинувачення матеріалами і прокурором у судовому засіданні не доведені.

Оцінюючи ризики визначені ст.177 КПК України щодо ОСОБА_5 з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що вивченням даних про особистість підозрюваного встановлено, що він є громадяниним України, має зареєстроване та постійне місце проживання в м.Берестин Харківської області та потребує постійного отримання медичних препаратів, крім того є особою з інвалідністю. З цих підстав, є незначним ризик того, що підозрюваний, під важкістю відповідальності, переховуватиметься від органів досудового розслідування та/або суду або вчинить інше кримінальне правопорушення.

У відповідності до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м"яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе, передбачені пунктом 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м"який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя зазначає, що стороною обвинувачення не було доведено, що наявним ризикам не можливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, серед яких, зокрема, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

При вирішенні питання щодо переліку обов`язків, які необхідно покласти на підозрюваного, слідчий суддя також враховує тяжкість, предмет та спосіб вчинення кримінального правопорушення, наявність у підозрюваного постійного місця проживання, достатність запобіжного заходу для запобігання ризику перешкоджання кримінальному провадженню.

У відповідності до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З урахуванням всього викладеного, слідчий суддя вважає, що не надано достатніх доказів щодо необхідності застосування до підозрюваного такого суворого запобіжного заходу як взяття під варту і можливо застосувати стосовно ОСОБА_5 більш м"який запобіжний захід. На думку слідчого судді, саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби буде достатнім та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження та належної поведінки ОСОБА_5 під час досудового слідства.

З урахуванням вимог ч. 7 ст. 194 КПК України, відповідно до якої обов"язки, передбачені частиною пятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців, а також враховуючи положення ст. 219 КПК України, строк дії покладених на підозрюваного обов`язків слід визначити до 22 грудня 2025 року.

На підставі ст.ст.176,177,178,181,183,184,193,194,196,309 КПК України слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Берестинського РВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, в період часу з 22-ї години до 06-ї години до 22 грудня 2025 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; утримуватися від спілкування з свідками; в період часу з 22-ї години до 06-ї години не залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити строк перебування під домашнім арештом ОСОБА_5 до 22 грудня 2025 року.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники поліції, що здійснюють контроль за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з"являтися у житлове приміщення цієї особи, вимагати надавати будь-яких пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього судом обов`язків.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1