Справа №212/5332/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу

У складі судді ОСОБА_1

Секретар ОСОБА_2

За участю прокурора ОСОБА_3

Захисника ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Кривий Ріг кримінальне провадження № 0003569, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.12.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України , уродженця міста Миколаївка Донецької області, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И В :

24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).

До складу ООН увійшли Українська Радянська Соціалістична Республіка (з 24 серпня 1991 року змінено назву на Україна), Союз Радянських Соціалістичних Республік (з 24 грудня 1991 року змінено назву на російська федерація) та ще 49 країн - засновниць, а в подальшому до вказаної міжнародної організації прийняті інші країни світу.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН всі Члени ООН утримуються в їх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь - якої держави, так і будь - яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 9 грудня 1981 року № 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями від 16 грудня 1970 року № 2734 (XXV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; від 21 грудня 1965 року № 2131 (XX), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та обмеження їх суверенітету та від 14 грудня 1974 року № 3314 (XXIX), що містить визначення агресії, установлено, що ні одна з держав не має право здійснювати інтервенцію чи втручання у будь якій формі або з будь якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації; здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Декларації Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (XXIX) серед іншого визначено:

- застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної та політичної незалежності іншої держави;

- застосування збройної сили державою першою в порушення Статуту ООН є перш за все свідченням акту агресії.

Будь - яка з наступних дій, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:

- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не носила, що є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;

- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

- напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські і повітряні флоти іншої держави;

- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за згодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;

- дія держави, що дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

- засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, що мають настільки серйозний характер, що це рівнозначно наведеним вище актам.

Жодні міркування будь - якого характеру, з політичних, економічних, військових чи інших причин не можуть бути виправданням агресії.

Статтями 1 та 2 III Конвенції про відкриття воєнних дій (Гаага, 18 жовтня 1907 року), яка вступила в дію 26 січня 1910 року, яку 7 березня 1955 року визнано Союзом Радянських Соціалістичних Республік, правонаступником якого є російська федерація, передбачено, що військові дії між державами не повинні починатися без попереднього і недвозначного попередження, яке буде мати форму мотивованого оголошення війни або форму ультиматуму з умовним оголошенням війни. Стан війни повинен бути без уповільнення оповіщений нейтральним державам і буде мати для них дійсну силу лише після одержання оповіщення.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

16 липня 1990 року вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і російська федерація.

Згідно з п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року Російська Федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні їх зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язались утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

31 травня 1997 року відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань за Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі Україна та Російська Федерація уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (ратифікований Законом України від 14 січня 1998 року ШЗ/98-ВР та Федеральним Законом Російської Федерації від 2 березня 1999 року № 42 ФЗ). Відповідно до ст.ст. 2-3 зазначеного Договору російська федерація зобов`язалась поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та будівництво відносин на основі принципів взаємної поваги суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або загрози силою, включаючи економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та російською федерацією про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований російською федерацією 22 квітня 2004 року), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької та Луганської областей відноситься до території України.

Статтями 1-2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно із статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Згідно з ч. 1 ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до статей 132-134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

Таким чином, із зазначених міжнародних нормативно-правових актів, а також актів національного законодавства, яке визначає основні засади державної політики, спрямованої на захист національних інтересів і гарантування в Україні безпеки особи, суспільства і держави від зовнішніх і внутрішніх загроз в усіх сферах життєдіяльності, випливає, що дії російської федерації на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України створюють реальні загрози національній безпеці та є проведенням підривної діяльності проти України. Її результатом стала в 2014 році анексія Криму, окупація території Донецької та Луганської областей, масштабні руйнування провідних промислових бюджетоутворюючих підприємств на сході держави, що призвело до загострення суспільно-політичної обстановки в Україні, падіння економіки держави та інших вкрай негативних для України наслідків.

Наведені вище факти розв`язання та ведення російською федерацією агресивної війни проти України, здійснення підривної діяльності, в тому числі, і шляхом вторгнення підрозділів ЗС російської федерації на територію півострова Крим, захоплення державних установ, організацій та військових частин із 27 лютого 2014 року широко висвітлювалися більшістю засобів масової інформації України та іноземних держав.

Постановою Ради Федерації Федеральних Зборів російської федерації «Про використання Збройних Сил російської федерації на території України» від 01 березня 2014 року № 48 - СФ за результатами звернення президента російської федерації, виходячи з інтересів безпеки життя громадян російської федерації, особового складу військового контингенту ЗС російської федерації, що дислокується на території України (АР Крим), надано згоду президенту російської федерації на використання ЗС російської федерації на території України.

Надалі, продовжуючи підривну діяльність проти України, російська федерація утворила на тимчасово окупованій території України в АР Крим федеральні органи державної влади російської федерації, правоохоронні органи та органи судової системи, місцевого самоврядування, з метою становлення та зміцнення окупаційної влади російської федерації та недопущення контролю України над цією територією.

Верховною Радою України 15 квітня 2014 року прийнято Закон України № 1207-VІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон № 1207-VII), за яким перебування підрозділів ЗС російської федерації на території України з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, а також, всупереч міжнародно-правовим актам, визнано окупацією частини території суверенної держави Україна, а територію АР Крим, відповідні води, територіальне море України, територію виключної (морської) економічної зони України, а також, повітряний простір над цими територіями визнано тимчасово окупованими територіями України внаслідок збройної агресії з боку російської федерації.

Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН «Територіальна цілісність України» від 27 березня 2014 року № 68/262 «референдум», проведений в АР Крим 16 березня 2014 року, визнано таким, що не має законної сили і не може бути основою для зміни статусу АР Крим.

Реакцією на такі дії російської федерації стало прийняття Верховною Радою України 21 квітня 2015 року постанови № 337 - VIII «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії російської федерації та подолання її наслідків», згідно з якою констатовано початок такої агресії з боку російської федерації на території АР Крим 20 лютого 2014 року, яка завершилася воєнною окупацією та подальшою незаконною анексією цієї частини території України.

Резолюціями Генеральної Асамблеї ООН «Стан у сфері прав людини в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (Україна)» від 19 грудня 2016 року № 71/205 та від 19 грудня 2017 року № 72/190 «Проблема мілітаризації Автономної Республіки Крим та міста Севастополь, Україна, районів Чорного та Азовського морів» від 17 грудня 2018 року, «Ситуація з правами людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополь, Україна» від 22 грудня 2018 року послідовно засуджено тимчасову окупацію з боку російської федерації внаслідок військової агресії частини території України - АР Крим підтверджено невизнання анексії.

Продовжуючи реалізацію злочинного плану, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами України російської федерації та світовою спільнотою, 21 лютого 2022 року російською федерацією визнано «Донецьку Народну Республіку» та «Луганську Народну Республіку» незалежними державами.

22 лютого 2022 року президент російської федерації, реалізуючи злочинний план, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил російської федерації за межами російської федерації, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року о 05 годині президент російської федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому збройними силами російської федерації, які діяли за наказом керівництва російської федерації і ЗС російської федерації, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам зброї та підрозділам ЗСУ, також військовими формуваннями російської федерації здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, затвердженого Законом України № 2102 IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб на всій території України, який у подальшому неодноразово продовжувався, та діє і по нині.

Відповідно до п.п. 6, 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» окупаційна адміністрація російської федерації сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Тимчасово окупована територія це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Згідно з ст. 42 IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додаток до неї: положення про закони і звичаї війни на суходолі (1907 року) територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника.

Внаслідок розв`язання і ведення агресивної війни, починаючи з 24 лютого 2022 року збройними формуваннями російської федерації тимчасово окуповано частини території Дніпропетровської, Донецької, Запорізької, Луганської, Миколаївської, Сумської, Харківської, Херсонської областей.

Згідно з Розпорядженням Кабінету міністрів України № 1085-р від 07 листопада 2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» зі змінами, внесеними Розпорядженням Кабінету міністрів України № 428 р від 05 травня 2015 року, м. Єнакієве Горлівського району Донецької області входять до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

З метою забезпечення роботи окупаційних органів влади у районних центрах та містах на території Донецької області, де органи влади України тимчасово не здійснюють своїх повноважень, керівниками т. зв. «Донецької Народної Республіки» за вказівки невстановлених представників російської федерації створено не передбачені законодавством України державні адміністрації. З метою надання вигляду законності їх діяльності органами влади «Донецької Народної Республіки» прийнято ряд документів із ознаками нормативності, проте які є нікчемними відповідно до законодавства України, зокрема:

- Конституцію «Донецької Народної Республіки» від 14 травня 2014 року, у ст. 54 якої вказано, що адміністративно - територіальними одиницями «Донецької Народної Республіки» є райони та міста республіканського значення;

- Закон «Народної Ради Донецької Народної Республіки» «Про місцеве самоврядування Донецької Народної Республіки», у ст. 1 якого зазначено, що місцеве самоврядування в «Донецькій Народній Республіці» це форма здійснення народом своєї влади, що забезпечує в межах, встановлених Конституцією російської федерації, федеральними законами, а у випадках, встановлених федеральними законами, - законами «Донецької Народної Республіки», самостійне та під свою відповідальність рішення населенням безпосередньо та (або) через органи місцевого самоврядування питань місцевого значення, виходячи з інтересів населення з урахуванням історичних та інших місцевих традицій.

Згідно зі ст. 3 вищезазначеного закону правову основу місцевого самоврядування в «Донецькій Народній Республіці» складають Конституція російської федерації, міжнародні договори російської федерації, федеральні конституційні закони, Федеральний закон від 6 жовтня 2003 року № 131-ФЗ «Про загальні принципи організації місцевого самоврядування в російській федерації», інші федеральні закони та інші нормативні правові акти російської федерації, Конституція «Донецької Народної Республіки», цей Закон, інші закони та інші нормативні правові акти «Донецької Народної Республіки», статути муніципальних утворень, рішення, прийняті на місцевих референдумах та сходах громадян, та інші муніципальні правові акти.

Відповідно до ст. 17 даного закону вбачається, що муніципальні вибори проводяться з метою обрання депутатів, членів виборного органу місцевого самоврядування, виборних посадових осіб місцевого самоврядування на основі загального рівного та прямого виборчого права при таємному голосуванні.

На підставі ст. 3, 5 Закону «Донецької народної республіки» «Про структуру та назву органів місцевого самоврядування, чисельності, строках повноважень та даті проведення виборів депутатів представницьких органів муніципальних утворень першого скликання в Донецькій народній республіці» № 439-ІІНС від 06.04.2023 встановлено чисельність депутатів, які обираються на муніципальних виборах до Єнакієвського міського округу 25 депутатів.

Крім того, ст. 6 вищевказаного закону визначено проведення 10 вересня 2023 року в Донецькій народній республіці виборів депутатів представницьких органів міських округів, муніципальних органів першого скликання, на строк повноважень 5 років.

Основним місцем розташування так званої «Єнакієвської міської ради Донецької народної республіки» є адреса: Донецька область, Горлівський район, м. Єнакієвє, пл. Леніна, буд. 7.

У невстановлений період часу, але не пізніше 31 травня 2023 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), громадянин України ОСОБА_5 , перебуваючи на тимчасово окупованій території у місті Єнакієве Донецької області, діючи умисно, всупереч інтересам держави Україна, її суверенітету та територіальній цілісності, з особистих мотивів, підтримуючи воєнну агресію російської федерації на території України, переслідуючи єдиний кримінально протиправний намір, направлений на сприяння державі-агресору російській федерації в посиленні заходів тимчасової окупації населених пунктів Донецької області, добровільно зареєструвався кандидатом у депутати Єнакієвської міської ради «Донецької Народної Республіки» І скликання від політичної партії «Єдина Росія», з метою бути обраним до вказаного органу окупаційної влади.

У подальшому 10 вересня 2023 року ОСОБА_5 , перебуваючи у місті Єнакієве Донецької області, територія якого є тимчасово окупованою, продовжуючи свій умисел на сприяння державі-агресору РФ в посиленні заходів тимчасової окупації населених пунктів Донецької області, добровільно, без фізичного примусу, за результатами так званих «виборів», обраний так званим «депутатом» до незаконного органу влади, створеного на тимчасово окупованій території - «Єнакієвської міської ради Донецької народної республіки» І скликання від політичної партії окупаційної адміністрації - «Єдина Росія».

Не пізніше 30 листопада 2023 року та по теперішній час (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , перебуваючи на тимчасово окупованій території у місті Єнакієве Донецької області, продовжуючи свій злочинний намір на сприяння державі-агресору російській федерації в посиленні заходів тимчасової окупації населених пунктів Донецької області, добровільно бере участь у засіданнях «Єнакієвської міської ради Донецької Народної Республіки» І скликання у якості депутата від політичної партії «Єдина Росія».

Прокурор у судовому засіданні обвинувачення підтримав у повному обсязі, зазначив про відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин. Також він просив призначити ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі на строк 10 років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк п`ятнадцять років і з конфіскацією всього належного йому майна. Також прокурор просив строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 , а строк додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, рахувати з моменту відбуття основного покарання. Крім того, він просив вирішити питання про запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили.

У судовому засіданні допит обвинуваченого ОСОБА_5 не здійснювався через проведення судового розгляду в порядку спеціального судового провадження на підставі ч.3 ст.323 КПК України та на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 від 24 квітня 2025 року. При цьому, обвинуваченй викликалася до суду через засоби масової інформації , зокрема, шляхом опублікування повісток про виклик у газеті «Голос України» та на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора України, а також шляхом розміщення оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті Покровського районного суду міста Кривого Рогу. Крім того, про виклик обвинуваченого повідомлявся особисто його захисник адвокат ОСОБА_4 .

Обвинувачений ОСОБА_5 жодного разу до суду не прибув, заяв про неможливість взяти участь у судовому розгляді суду не подавав, письмових пояснень із повідомленням поважності причин своєї неявки до суду не надіслав що свідчить про його небажання скористатися передбаченими чинним КПК України правами обвинуваченого.

Судом встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених чинним законодавством. Стороною обвинувачення, захисником обвинуваченого та судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, на таємницю спілкування, на невтручання у приватне життя.

У судових дебатах захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 зазначив, що під час судового розгляду не надані суду докази , що підтверджують вину його підзахисного у скоєнні злочину передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України. Тому він просив суд виправдати ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Однак, незважаючи на позицію захисника, дослідивши безпосередньо в судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, повністю підтверджується наступними доказами, які відповідають вимогам, передбаченим у ст.ст. 84-88 КПК України.

Так, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні злочину при викладених вище обставинах, , підтверджується дослідженими судом доказами, а саме:

Протоколом огляду від 07.01.2025 року з якого вбачається ,що предметом огляду є український веб-ресурс ,,Миротворець ,,на якому є публікація створена 25.09.2023 року о 15-45 із заголовком : ,, ОСОБА_5 ,,на вказаній сторінці розміщено інформацію про так званого учасника попереднього голосування у кандидати Єдиної Росії на тимчасово окупованої частині Донецької області - ОСОБА_5 (арк. с. 10-13 т.1 ) , протоколом огляду від 07.01.2025 року веб ресурсу ,, Центральна виборча комісія Російська Федерація,, сторінки з назвою ,, Вибори депутатів Донецької міської Ради Донецької Народної Республіки першого скликання на якій розміщено інформацію стосовно кандидата в так звані ,депутати Єнакієвської міської Ради ДНР першого скликання ОСОБА_5 ,якого закріплено за територіальною виборчою комісією №23 і виявлені матеріали підтверджують факт висування громадянином України ОСОБА_5 1962 року народження своєї кандидатури в так звані ,, депутати Єнакієвської міської ради днр,, (арк.с.14-18 т.1 ) , протоколом огляду від 08.01.2025 року веб ресурсу ,, Муніципальне утворення міський округ Єнакієве ДНР офіційний сайт ,, на якому розміщено документ під назвою ,,Рішення Єнакієвської міської ради ДНР від 12 .12.2024 №1/39-203 ,, Про обрання головою Єнакієвської міської Ради ДНР першого скликання ,оприлюднено 18.12.2024 року .,що підтверджує факт займання посади так званого ,голови Єнакієвської міської Ради ОСОБА_5 1962 року народження ,, (арк. с. 19-23 ) ,протоколом огляду від 08.01.2025 року веб ресурсу політичної партії ,, Єдина Росія,, регіон ,,Донецька народна республіка ,, директорії ,,О партії,, , ,,Документи ,, ,документ розміщений 31.05.2023 року о 06:44 під назвою,, Підсумковий список кандидатів попереднього голосування міський округ Єнакієве ,, з якого вбачається ,що виявлені матеріали ,які підтверджують реєстрацію громадянина ОСОБА_5 ,1962 року народження ,як кандидата у так звані депутати Єнакієвської міської Ради ДНР від 31.05.2023 року.(арк.с.26-32) ,протоколом огляду від 08.01.2025 року ,, ГИС НПА ДНР ,,де розміщені усі нормативно-правові акти так званої ,,ДНР ,, з якого вбачається ,що є посилання на так званий Закон ,,Про місцеве саморегулювання у Донецькій Народній Республіці ,, № 468-ІІНС від 14.08.2023 року,, який набув чинності 10 вересня 2023 року ,де зазначені правові підстави діяльності так званих ,,депутатів ,, та їх функції в так званому муніципальному утворенні днр,, які регламентують діяльність так званих ,органів місцевого самоврядування на тимчасово окупованій території Донецької області ,зокрема так званих ,депутатів муніципального округу ,,( арк.с.33-42т.1 ), протоколом огляду від 08.01.2025 веб-ресурсу ,Виборча комісія Донецької Народної Республіки ,, в ході огляду якої виявлено матеріали ,які підтверджують факт проведення виборів на тимчасово окупованій території, зокрема для так званих ,,муніципальних округів ,,(арк.с.44-50т.1 )протоколом огляду від 08.01.2025 року веб ресурсу ,.Виборець-Депутат ,, де відображається сторінка з інформацією відносно так званого ,,депутата Єнакієвської міської Ради ДНР ОСОБА_5 ,в ході огляду якої виявлено матеріали ,які підтверджують факт виконання депутатських повноважень так званим ,,депутатом муніципального округу Єнакієве, громадянином ОСОБА_5 ,1962 року народження(арк.с51-56 т.1 ),протоколом огляду від 08.01.2025 року веб-ресурсу ,.Однокласники ,, розміщену на сторінці ,,Адміністрація міського округу Єнакієве,, в ході огляду якого виявлено матеріали які підтверджують факт початку виконання своїх повноважень так званих депутатів ,Єнакієвської міської ради днр ,,(арк.с57-62 т.1),протоколом огляду від 08.01.2025 року веб-ресурсу ,,В контакте ,, де є публікація розміщена на сторінці ,,перший Єнакієвсьвкий Інформаційний ,, 26.01.2024 року в ході огляду якої виявлено матеріали ,які підтверджують факт виконання своїх повноважень так званого ,,депутата Єнакієвської міської Ради (арк.с.63-70 т.1 ),Повідомленням Центральної виборчої комісії від 12.12.2024 року про те ,що нинішній склад Верховної Ради України дев`ятого скликання сформовано за результатами позачергових виборів народних депутатів України 21 липня 2019 року, а також низки проміжних виборів народних депутатів України ,які проводились у 2020 та 2021 роках у деяких одномандатних виборчих округах і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на вказаних виборах не реєструвався кандидатом у народні депутати України ,та не обирався народним депутатом України. Стосовно обрання цієї особи депутатом місцевої ради зазначили ,що 25 жовтня 2020 року в Україні відбулись чергові та перші місцеві вибори ,на яких обирались депутати місцевих рад .Також з підстав та у випадках ,передбачених виборчим законодавством у період із 25 жовтня 2020 року до 24.02.2022 лютого(дня введення воєнного стану )в деяких територіальних громадах призначались та проводились повторні, позачергові ,проміжні вибори депутатів місцевих рад .До центральної виборчої комісії не надходило відомостей про обрання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 депутатом місцевої ради на вказаних виборах (арк.с.71 -72т.1 ), повідомленням Державної прикордонної служби України від 10.12.2024 року про те ,що ОСОБА_5 ,19.06.1962 року виїхав з України через кпп Гопівка (арк.с 73 т.1 ),висновком експерта від 10.01.2025 року № СЕ-19/113-25/19-ФП відповідно до якого на зображеннях у файлах під назвою ,,Фото1 ,, , ,,Фото 2 ,, , ,,Фото 3 ,, , та на зображеннях у файлі під назвою ,,Кохан ДМС ,який наданий у якості порівняльного зразку ,зображена одна й та сама особа ,, (арк.с. 71-86 т.1 ),протоколом огляду від 17.03.2025 року веб-ресурсу ,,Російська Федерація Голова донецької Народної Республіки ,,у ході огляду якого виявлено матеріали , які регламентують діяльність так званих ,органів місцевого самоврядування на тимчасово окупованої територій Донецької області, зокрема ,,депутата муніципального округу ,,(арк.с. 87 .98 т.1),протоколом огляду від 28.03.2025 року веб-ресурсу ,Єнакієвська міська рада ,, ДНР в ході огляду якої виявлено матеріали які підтверджують діяльність громадянина ОСОБА_5 на посаді так званого ,,депутата муніципального округу (арк.с.99-118 т.1 ), протоколом огляду від 28.03.2025 року веб-ресурсу ,Єнакіївська міська рада ,, ДНР в ході огляду якої виявлено матеріали які підтверджують діяльність громадянина ОСОБА_5 на посаді так званого ,,депутата муніципального округу (арк.с.119-135 т.1 ),протоколом огляду від 28.03.2025 року веб-ресурсу ,,Надання відомостей із ЕГРЮЛ/ЕГРИП в ході огляду якого виявлено матеріали ,які підтверджують реєстрацію юридичної особи так званої ,,Єнакієвської міської Ради ,,(арк.с.136-146 т.1 ) , протоколом огляду від 28.03.2025 року веб-ресурсу ,Єнакієвська міська рада ,, ДНР в ході огляду якої виявлено матеріали які підтверджують діяльність так званої ,Єнакієвської міської Ради ,, та громадянина ОСОБА_5 на посаді так званого ,,депутата муніципального округу ,(арк.с.147-156т.1).

Аналізуючи всі наведені вище докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав сумніватися у їх достовірності, а також суд не вбачає підстав для визнання їх неналежними та недопустимими, оскільки відповідно до вимог ст. ст. 85, 86 КПК України вони отримані у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом, не внаслідок істотного порушення прав та свобод людини і підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.

При цьому, суд не погоджується із твердженням захисника щодо недоведеності факту вини ОСОБА_5 оскільки воно спростовується дослідженими у судовому засіданні доказами.

При цьому, оцінивши кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в ході судового розгляду повністю доведена.

Тому, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за ч. 5 ст. 111-1 КК України як колабораційна діяльність, тобто обрання до незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території.

При призначенні ОСОБА_5 покарання суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , його наслідки, дані про особу обвинуваченого , пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Так, судом враховано, що відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 111-1 КК України, відноситься тяжких злочинів. Дане кримінальне правопорушення відноситься до кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України, що свідчить про його значну суспільну небезпечність особливо у період воєнного стану.

ОСОБА_5 раніше не судимий, проживає на тимчасово окупованій території України, під наглядом у лікаря нарколога та псіхіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , передбачених ст. 66 КК України, встановлено не було.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 передбачених ст.67 КК України, встановлено не було.

При призначенні обвинуваченому покарання суд керується також наведеним у постанові Верховного Суду від 06.08.2020 у справі № 155/1064/18, провадження № 51-436км20, поняттям судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яка охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

На підставі викладеного, враховуючи тяжкість і значну суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та його наслідки у вигляді спричинення шкоди державі Україна, наведені вище дані про особу обвинуваченого, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Тому суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання за вчинення кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 111-1 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк 10 років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та в органах місцевого самоврядування, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк п`ятнадцять років і з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, що, на думку суду, буде відповідати принципам та меті призначення покарання.

Підстав для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання відповідно до вимог ст.ст.75, 76 КК України, або для призначення відповідно до ст.69 КК України покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 5 ст. 111-1 КК України, суд не знаходить.

Також суд враховує, що ухвалою слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра від 30.04.2025 у справі №201/4898/25, провадження № 1-кс/201/1857/25, відносно ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Тому у зв`язку з переховуванням обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території України суд вважає за доцільне вказаний запобіжний захід відносно нього залишити без змін до набрання вироком законної сили.

За судові витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні за проведення судової портретної експертизи від 10.01.2025 року № СЕ-19/113-25/19-ФП. слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави 4 775,40 грн,

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 10 років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади та в органах місцевого самоврядування, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк п`ятнадцять років і з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра від 30.04.2025 у справі №201/4898/25, провадження № 1-кс/201/1857/25, у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, залишити без змін до набрання даним вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його фактичного затримання.

Строк відбування додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади та в органах місцевого самоврядування, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, ОСОБА_5 рахувати з моменту відбуття основного покарання. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 55 КК України дане додаткове покарання поширюється також і на увесь час відбування основного покарання.

За судові витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні за проведення судової портретної експертизи від 10.01.2025 року № СЕ-19/113-25/19-ФП. стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 . на користь держави 4 775,40 грн,

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Покровський районний суд міста Кривого Рогу протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити захиснику обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1