Номер провадження 1-кс/754/3464/25
У Х В А Л А

Іменем України

29 жовтня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора про відмову в задоволенні клопотання.,

в с т а н о в и в :

до слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва 20.10.2025 надійшла скарга ОСОБА_3 на рішення прокурора - постанову прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва від 29.09.2025 про відмову в задоволенні клопотання.

У скарзі ОСОБА_3 просив поновити строк на оскарження вказаної постанови.

При вирішенні питання про поновлення строку на оскарження рішення прокурора слідчий суддя враховав наступні норми Закону.

Так, у ст.2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження, відповідно до норм ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положенням ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, дізнавача, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, тобто частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Право на доступ до правосуддя - це право людини, що передбачає можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Воно випливає з п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, хоча прямо там не зафіксоване.

Положенням ст. 113 КПК України передбачено поняття процесуальних строків.

У ст. 117 ч.1 КПК України зазначається, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Враховуючи викладене слідчий суддя прийшов до висновку, що скаржником ОСОБА_3 строк звернення до слідчого судді із скаргою на рішення прокурора пропущений з поважних причин, а тому пропущенний процесуальний строк на подання скарги на рішення прокурора та відповідно оскарження підлягає поновленню.

ОСОБА_3 скаргу мотивує тим, що в провадженні СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000123 від 22.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.5 КК України.

08.09.2025 він звернувся до керівника Деснянської окружної прокуратури м. Києва із клопотанням про вручення йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого та допит його, як потерпілого.

Постановою прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 від 10.09.2025 йому було відмовлено у задоволенні клопотання.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 19.09.2025 задоволено скаргу ОСОБА_3 та скасовано постанову прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 від 10.09.2025 про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим по кримінальному провадженню №0000123 від 22.07.2025 за ст. 190 ч.5 КК України.

30.09.2025 він звернувся із клопотанням до керівника Деснянської окружної прокуратури м. Києва, в якому просив видати йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженню №0000123 від 22.07.2025.

17.10.2025, на електрону пошту надійшла копія постанови прокурора Деснянської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_5 від 29.09.2025 про відмову у задоволенні клопотання.

Не погоджуючись із вказаною постановою оскаржує її до слідчого судді.

Так, під час повторного розгляду клопотання ОСОБА_3 від 08.09.2025 про видачу пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого прокурор ОСОБА_5 повторно встановив, що ОСОБА_3 проводив оплату не тільки на підставі договору №9203 від 28.10.2024, а й на підставі додаткової угоди № 10/06/2025 до Договору.

В заяві про кримінальне правопорушення він зазначав, що 11.06.2025 отримав пропозицію ФОП ОСОБА_6 укласти додаткову угоду № 10/06/2025 до Договору, ця пропозиція була продубльована 01.07.2025.

Проте, таку пропозицію він не прийняв і не здійснював оплату на підставі неукладеної додаткової угоди.

Також, прокурор ОСОБА_5 повторно вказує, що фактичного збитку в грошовому еквіваленті ОСОБА_3 не поніс і, що не вбачається заволодіння майном, в даному випадку грошовими коштами шляхом обману або зловживання довірою, оскільки роботи згідно договору виконувались.

Вважає, що встановити склад кримінального правопорушення можливо лише шляхом проведення досудового розслідувння.

Просив скаргу задовольнити, скасувати постанову прокурора Деснянської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_5 від 29.09.2025 про відмову у задоволенні клопотання та забов`язати посадових осіб Деснянської окружної прокуратури м. Києва видати йому пам`ятку про права та обов`язки потерпілого.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 підтримав подану скаргу за викладених у ній обставин. Просив скаргу задовольнити в повному обсязі.

Крім того, просив долучити до матеріалів скарги ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 19.09.2025, якою скасовано попередню постанову прокурора ОСОБА_5 та на яку йде посилання у скарзі.

Прокурор у судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги, з посиланням на те, що постанова є обґрунтованою, підстав для визнання ОСОБА_3 потерпілим не має, а тому просив відмовити у задоволенні скарги.

Крім того, просив долучити до матеріалів справи копію матеріалів кримінального провадження №0000123 від 22.07.2025, оскільки їх зміст не розкриває таємницю досудового розслідування, але має значення для розгляду скарги.

Вислухавши доводи скаржника, заперечення прокурора, дослідивши матеріали скарги, вирішивши клопотання, слідчий суддя, прийшов до наступного висновку.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ст. 303 ч. 1 КПК України.

Згідно ст. 303 ч. 1 п. 5 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

В даному випадку скарга на рішення прокурора про відмову у визнанні потерпілим оскаржується особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим - ОСОБА_3 .

Так, слідчим суддею, під час розгляду скарги, встановлено, що в провадженні СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000123 від 22.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.5 КК України.

Постановою прокурора Деснянської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_5 від 29.09.2025 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим в кримінальному провадженні №0000123 від 22.07.2025.

Як визначено у ст. 110 ч. 5 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Відповідно до положень ст. 55 ч.ч. 1, 2 КПК України, потерпілим у кримінальному проваджені може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно ст. 55 ч. 5 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Отже, особа визнається потерпілою автоматично з моменту подання заяви про визнання її потерпілою. Натомість, у разі невизнання особи потерпілою слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Слідчий суддя погоджується з оскаржуваною постановою прокурора та не вбачає підстав для її скасування, оскільки постанова прокурора є мотивованою. Прокурором зазначено, з яких мотивів він дійшов висновку про відмову у визнанні потерпілим. Ключовим в постанові прокурора є те, що прокурор проаналізувавши матеріали кримінального провадження №0000123 від 22.07.2025 прийшов до висновку про те, що фактичного збитку в грошовому еквіваленті ОСОБА_3 не поніс.

При цьому, слідчий суддя бере до уваги, що згідно ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачений частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого. Слідчий та прокурор самостійно обирають тактику проведення слідчих дій. Прокурор здійснюючи свої повноваження, відповідно до вимог Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється (ст. 36 КПК України).

Підсумовуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга ОСОБА_3 на рішення прокурора - постанову прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва від 29.09.2025 про відмову в задоволенні клопотання (відмова у визнанні потерпілим) у кримінальному провадженні №0000123 від 22.07.2025, не підлягає задоволенню.

Слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_3 , що вразі надання ним, відповідно до положень ст.ст. 91,92 КПК України, додаткових доказів в підтвердження заяви про вчинення злочину, Ви маєте право повторно звернутися до уповноваженої особи із заявою про визнання потерпілим.

Керуючись ст. ст. 110, 220 , 303-307, 309, 376 ч.2 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову прокурора про відмову в задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошений 30.10.2025 о 13:45 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1