Справа № 302/1602/25
Провадження № 1-кп/302/210/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2025селище Міжгір`я Закарпатської області

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду за відсутністю учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке 09.11.2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000130 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Пилипець Міжгірського району Закарпатської області, з повною загальною середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, має на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 23.09.2025 року за частиною 1 статті 129 Кримінального кодексу України (далі КК України) до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік (вирок набрав законної сили 24.10.2025 року),

обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

08.11.2025, близько 16.00 години, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`янінні, знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин затіяла словесну сварку зі своїм братом ОСОБА_4 , в ході якої, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень нанесла один удар скляною пляшкою по голові потерпілого ОСОБА_4 .

У результаті своїх протиправних дій ОСОБА_3 , згідно з висновком судового-медичного експерта від 12.11.2025 року, спричинила тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4 у вигляді садна на чоловій ділянці, волосистої частини голови справа. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих, твердих предметів по ударному механізму дії, яким міг бути предмет на який вказує сам потерпілий. Розладу здоров`я за собою не потягли і по цій ознаці кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я. По давності вкладаються в час події, яка мала місце 08.11.2025 року. Малоймовірно, що дані тілесні ушкодження виникли в результаті падіння з висоти власного зросту, а є наслідком локального удару.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, передбачений частиною 1 статті 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Частинами 2 та 3 статті 381 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

До обвинувального акту прокурором додана заява обвинуваченої ОСОБА_3 , згідно якої вона беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна з розглядом обвинувального акта за її відсутності у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, у відповідності до положень статті 302 КПК України, ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження.

В свою чергу потерпілий ОСОБА_4 , відповідно до письмової заяви, також згоден із розглядом обвинувального акта в спрощеному порядку.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження. Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, її заяву за змістом якої вона не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодна з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без її участі, заяву потерпілого ОСОБА_4 , якою він надає згоду щодо розгляду обвинувального акта в спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів у добровільності такої позиції обвинуваченої та потерпілого, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

У відповідності до частини 4 статті 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального проступку, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 у поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, її позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку та кваліфікує дії обвинуваченої за частиною 1 статті 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

За змістом частин першої та другої статті 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог статті 65 КК України:

--- суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання (частина 1);

--- особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень (частина 2).

За частиною 1 статті 125 КК України передбачене покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, відповідно до статті 65 Кримінального кодексу України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку та його наслідки, особу обвинуваченої, яка раніше судима, не заміжня, офіційно не працевлаштована, має на утриманні одну малолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також обставини, що впливають на призначення покарання. З-поміж них пом`якшуючими, відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України, суд визнає щире каяття, що підтверджується повним визнанням вини, а також активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. До обставин, що обтяжують покарання, відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України, суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває в сімейних відносинах, а також вчинення правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням особи обвинуваченої ОСОБА_3 , усіх обставин кримінального провадження, тяжкості вчиненого нею кримінального проступку та його наслідків, наявності пом`якшуючих і обтяжуючих обставин, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, дотримуючись об`єктивності та неупередженості, суд доходить висновку, що необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень є призначення покарання у вигляді штрафу в межах, передбачених санкцією частини першої статті 125 Кримінального кодексу України.

Покарання, призначене ОСОБА_3 за вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 23.09.2025 року за частиною першою статті 129 Кримінального кодексу України, не виконано.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

При складанні покарань за сукупністю вироків загальний строк покарання не може перевищувати максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. При складанні покарань у виді позбавлення волі загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, не повинен перевищувати п`ятнадцяти років, а у випадку, якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є особливо тяжким злочином, загальний строк позбавлення волі може бути більшим п`ятнадцяти років, але не повинен перевищувати двадцяти п`яти років. При складанні покарань у виді довічного позбавлення волі та будь-яких менш суворих покарань загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, визначається шляхом поглинення менш суворих покарань довічним позбавленням волі.

За правилами частини 3 статті 72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів і сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Положення частини 3 статті 72 КК України не тільки не виключає можливість застосування положень статей 70, 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказує про необхідність такого застосування. У той же час частина 3 статті 72 КК України передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та іншого покарання, а лише неможливість складання цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

З урахуванням того, що ОСОБА_5 вчинила нове кримінальне правопорушення після постановлення вироку, яким її було призначено покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на один рік, при визначенні остаточного покарання суд застосовує положення статей 71, 72 КК України.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов у межах кримінального провадження не заявлявся.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався.

Керуючись статтями 368, 369-371, 373-374, 381-382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального поступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України та їй призначити покарання у виді штрафу в розмірі 40 (сорок) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680,00 грн (шістсот вісімдесят гривень).

На підставі частин 1 статті 71 КК України, з урахуванням положень частини 3 статті 72 КК України, призначене даним вироком покарання у виді штрафу в розмірі 40 (сорок) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680,00 грн (шістсот вісімдесят гривень) та невідбуту частину покарання за вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 23.09.2025 року, яким ОСОБА_3 засуджено за частиною 1 статті 129 КК України, до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік виконувати самостійно.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1