Справа № 446/2248/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2025 м. Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні №0000106, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 вересня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Кам`янка-Бузька Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, не працюючого раніше судимого, 05.07.2024 року Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 09.04.2025 року замінено невідбуту частину покарання у виді обмеження волі строком на 5 місяців на пробаційний нагляд строком на 5 місяців,

встановив:

10.07.2025 Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області у справі № 446/1533/25 ухвалено рішення про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 6 місяців. Вказаним рішенням суду визначено заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 та покладено на нього обов`язки, а саме: заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці проживання (перебування) з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 строком на 6 місяців; заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_4 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб строком на 6 місяців. Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Однак, ОСОБА_3 , будучи ознайомлений із рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 10.07.2025 про встановлення відносно нього обмежувального припису та про наслідки порушення встановлених судом обмежень, маючи реальну можливість дотримуватись обов`язків, покладених на нього судом, діючи з умислом на невиконання обмежувального припису, усвідомлюючи, що згідно з вище вказаним рішенням суду йому заборонено перебувати в місці проживання матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 6 місяців, 04.09.2025 приблизно о 13:00 год., діючи умисно, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, знаходився у місці проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , нехтуючи забороною перебувати в зазначеній квартирі, таким чином не виконав вимоги обмежувального припису, встановленого йому рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 10.07.2025 у справі №446/1533/25.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ст.390-1 КК України, а саме умисне невиконання обмежувального припису.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання про розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_3 , складену в присутності захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження, згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також до обвинувального акту додано письмову заяву потерпілої ОСОБА_4 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Враховуючи зазначене, суд вважає можливим розглянути обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

Вивчивши обвинувальний акт, долучені до нього додатки, дослідивши зібрані досудовим розслідуванням у справі докази в їхній сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ст. 390-1 КК України, оскільки він умисно не виконував обмежувального припису.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення (проступку), які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 у поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззастережно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт скоєння ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ст.390-1 КК України.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відноситься до проступку, особу обвинуваченого, який на обліках в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи з якою винний перебуває у сімейних відносинах, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Виходячи з наведеного, враховуючи характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального проступку, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, його щире каяття, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді обмеження волі у межах санкції, передбаченої ст. 390-1 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України, зокрема, при складанні покарань сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: один день пробаційного нагляду відповідає одному дню обмеження волі.

Так, вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 05.07.2024, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

09.04.2025 ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області замінено невідбуту частину покарання у виді обмеження волі строком на 5 (п`ять) місяців на пробаційний нагляд строком на 5 (п`ять) місяців.

При цьому згідно довідки провідного інспектора Львівського районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області № 1154/36/10/1-25 від 10.09.2025, з 13.05.2025 ОСОБА_3 по даний час перебуває на обліку у Львівському районному відділі № 2 філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області, покарання у виді пробаційного нагляду закінчується 13.10.2025.

Відтак, враховуючи викладене, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 72 КК України, суд дійшов висновку, що до вище вказаного покарання слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 05.07.2024, зміненим ухвалою Рівненьского районного суду Рівненської області від 13.05.2025, та призначити ОСОБА_6 , остаточне покарання у виді обмеження волі строком 1 (однин) рік 1 (один) місяць 5 (п`ять) днів.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому у даному кримінальному провадженні не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 370, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд-

ухвалив:

ОСОБА_6 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, та призначити покарання у вигляді обмеження волі строком 1 (один) рік 1 (один) місяць.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 72 КК України, до даного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 05.07.2024, зміненим ухвалою Рівненьского районного суду Рівненської області від 13.05.2025, та призначити ОСОБА_6 , остаточне покарання у виді обмеження волі строком 1 (однин) рік 1 (один) місяць 5 (п`ять) днів.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня його фактичного затримання в порядку виконання вироку.

Речові докази: один оптичний компакт «CD-R» диск марки «Verbatim» 700 МВ, із відеозаписом події, яка мала місце 04.09.2025 близько 13:18 год., за адресою: вул. Героїв Небесної Сотні, 16/14, м. Кам`янка-Бузька Львівського району Львівської області та зареєстрована в ІТС ІПНП за №7746 від 04.09.2025, як «Домашнє насильство» із нагрудної відеокамери працівника сектору превенції відділення поліції №1 Львівського РУП №1 ГУНП у Львівській області - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1