Справа № 156/445/25
Провадження № 1-кп/156/75/25
В И Р О К

Іменем України

26 листопада 2025 року сел. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши в режимі відкритих судових засідань у залі суду № 1 у сел. Іваничі Волинської області (із застосуванням засобів відеоконференції) кримінальне провадження (№ за ЄРДР 0000182 від 27.03.2025) щодо обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 263 КК України:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у сел. Жовтневе м. Нововолинська Волинської області, є громадянином України, українцем за національністю, здобув середню спеціальну освіту, не є працевлаштованим, є одруженим, утримує одну малолітню дитину, раніше притягався до кримінальної відповідальності, має судимість (вироком Яворівського районного суду Львівської області від 22.04.2024 у справі № 944/4531/23 засуджений за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільнений від покарання з випробуванням, іспитовий строк тривалістю 1 рік), зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1.1. ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

1.2.Обвинувачений на підставі наказу командира Військової частини № НОМЕР_1 від 16.08.2024 був призначений на посаду оператора відділення управління 6 зенітної ракетно-артилерійської батареї 2 зенітного ракетно-артилерійського дивізіону вказаної військової частини, з 18.08.2024 посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

1.3.Як військовослужбовець Збройних Сил України ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 9, 11, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затв. Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затв. Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (зі змінами), повинен був свято, беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

1.4.Однак військовослужбовець Військової частини № НОМЕР_1 ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, незаконно, всупереч вимогам Положення про дозвільну систему, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 (зі змінами) та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затв. наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622 (зі змінами), зареєстр. у Міністерстві юстиції України 07.10.1998 за № 637/3077, в один із днів наприкінці вересня 2024 року (більш точну дату не встановлено) у лісовій смузі поблизу с. Миколаївка Сумського району Сумської області придбав шляхом знайдення корпус ручної гранати наступальної типу «РГН» та засіб підриву - ударно-дистанційний запал типу «УДЗ», котрі у конструктивному поєднанні між собою є ручною гранатою наступальною типу «РГН»,що належить до категорії бойових припасів та придатна до вибуху. Вказаний предмет обвинувачений незаконно зберігав при собі впродовж певного часу, а згодом у листопаді 2024 року перевіз боєприпас до підвалу будинку АДРЕСА_3 за місцем свого проживання, там продовжив незаконно зберігати цей предмет у схованці.

1.5.У подальшому, 26.03.2025 приблизно о 17 год 30 хв ОСОБА_4 переносив цей боєприпас, зберігаючи при собі, по території сел. Іваничі Володимирського району, Волинської області, протиправні дії обвинуваченого були припинені співробітниками поліції неподалік буд. № 36 по пров. Сонячному у тому ж населеному пункті, поліцейські виявили та вилучили вказаний боєприпас у ОСОБА_4 ..

1.6.Таке діяння обвинуваченого містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (придбання, носіння та зберігання бойового припасу без передбаченого законом дозволу).

2.Позиція обвинуваченого

2.1.Під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у придбанні, носінні та зберіганні бойового припасу без передбаченого законом дозволу, щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.

2.2. Обвинувачений додатково пояснив, що у вересні 2024 року він проходив військову службу у складі Збройних Сил України, його підрозділ дислокувався поблизу с. Миколаївка Сумської області. ОСОБА_4 одного дня знайшов у лісовій смузі гранату типу «РГН», знав, що це бойовий припас, вибухонебезпечний предмет, «просто з цікавості» вирішив залишити цю річ собі. Згодом обвинувачений приїхав до сел. Іваничі, де проживав з родиною, у підвалі будинку облаштував схованку, куди поклав гранату для зберігання, про це місце зберігання більше ніхто не знав. ОСОБА_4 у березні 2025 року вирішив переховати гранату (закопати її під поверхнею ґрунту, думав, що так буде безпечніше), переносив боєприпас при собі, йшов по пров. Сонячному у сел. Іваничі, був зупинений патрулем поліції для перевірки документів, під час поверхневої перевірки співробітники поліції виявили гранату, на місце події викликали слідчо оперативну групу з м. Нововолинська. Під час виявлення та вилучення боєприпасу жодного протиправного фізичного чи психологічного тиску поліцейські на обвинуваченого не чинили.

3.Досліджені під час судового розгляду справи докази на підтвердження встановлених судом обставин

3.1.Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їхньої позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

3.2.Стороною обвинувачення запропоновано здійснювати розгляд справи за скороченого порядку дослідження доказів, обмежитись лише допитом обвинуваченого, дослідженням в судовому засіданні матеріалів, які характеризують особу ОСОБА_4 , дозволяють визначити подальшу долю речових доказів у справі, підтверджують наявність процесуальних витрат.

3.3.Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти розгляду справи за скороченого порядку дослідження доказів, йому було з достатньою повнотою роз`яснено суть та наслідки такого порядку розгляду кримінального провадження.

3.4.З огляду на це, суд визнав за доцільне допитати обвинуваченого, здійснити дослідження матеріалів, які характеризують особу ОСОБА_4 , дозволяють визначити подальшу долю речових доказів у справі, підтверджують наявність процесуальних витрат; інші докази щодо тих обставин, які не оспорюються сторонами, суд не досліджував.

3.5.Зі змісту висновку судової вибухово - технічної експертизи від 01.04.2025 № СЕ-19/103-25/4121-ВТХ (Волинський НДЕКЦ МВС України) вбачається, що вилучені в обвинуваченого предмети за своєю сутністю є корпусом ручної гранати наступальної (РГН) та засобом підриву ударно - дистанційним запалом (УДЗ), при їх відповідному конструктивному поєднанні між собою вони є ручною гранатою наступальною (РГН), котра належить до категорії бойових припасів, придатна для вибуху.

4. Оцінка суду

4.1.Суд прийшов до переконання, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена в повному обсязі, його діяння містить ознаки ч.1 ст. 263 КК України.

4.2.З показань обвинуваченого та зі змісту письмових доказів, наданих стороною обвинувачення, вбачається, що ОСОБА_4 протиправно придбав шляхом привласнення знайденого ручну гранату типу «РГН», достовірно знав, що цей предмет є бойовим припасом, потребує відповідного дозволу для володіння ним, однак упродовж тривалого часу носив при собі та зберігав цей вибухонебезпечний предмет, згідно з висновками експерта граната типу «РГН» є придатною для вибуху.

4.3.Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (п. 161 рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom); п.65 рішення від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukraine), заява № 39598/03). Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

4.4.У розглядуваній справі суд дійшов висновку про те, що винуватість ОСОБА_4 доведена «поза розумним сумнівом», діяння, що ставиться в вину ОСОБА_4 , судом кваліфіковане саме за ч.1 ст. 263 КК України.

5.Призначення покарання

5.1.При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, та обставини, які обтяжують покарання.

5.2. ОСОБА_4 з його слів у судовому засіданні - є фізично та психічно здоровою особою, не перебуває на диспансерному чи профілактичному обліку у лікарів психіатра та нарколога за зареєстрованим місцем проживання, раніше притягався до кримінальної відповідальності, має судимість (вироком Яворівського районного суду Львівської області від 22.04.2024 у справі № 944/4531/23 засуджений за ч. 4 ст. 407 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, звільнений від покарання з випробуванням, іспитовий строк тривалістю 1 рік).

5.3. Обвинувачений не є працевлаштованим, є одруженим, утримує малолітню дитину, посередньо характеризується за колишнім місцем проходження військової служби командиром Військової частини № НОМЕР_1 .

5.4.Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд в розглядуваному випадку вважає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння ним розкриттю кримінального правопорушення.

5.5.Обставинами, які обтяжують покарання згідно зі ст. 67 КК України, є рецидив злочину та скоєння злочину з використанням умов воєнного стану.

5.6.Згідно із ч.2 ст.65 КК України особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень.

5.7.Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Покарання повинно бути призначено необхідне та достатнє для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

5.8.Санкція ч.1 ст. 263 КК України передбачає застосування до винної особи покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Тож визнаючи ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення, суд призначає цій особі покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці.

5.9.Водночас відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в ст. 71,72 цього Кодексу. Отже, на підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_4 за цим вироком, суд частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Яворівського районного суду Львівської області від 22.04.2024 у справі № 944/4531/23 та визначає засудженому остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

6.Інші рішення щодо питань, які підлягають розв`язанню судом при ухваленні вироку

6.1.Щодо обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування у кримінальному провадження № за ЄРДР 0000182 від 27.03.2025 запобіжний захід застосований не був.

6.2.Згідно зі ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

6.3.Відповідне клопотання щодо обрання запобіжного заходу для ОСОБА_4 на час завершення судового розгляду справи прокурором не було заявлене, тож підстав для застосування такого заходу суд не вбачає.

6.4.Потерпілих у кримінальному провадженні № за ЄРДР 0000182 від 27.03.2025 немає.

6.5.Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлено не було.

6.6.Під час досудового розслідування на проведення судової вибухово технічної експертизи від 01.04.2025 № СЕ-19/103-25/4121-ВТХ (Волинський НДЕКЦ МВС України) були здійснені процесуальні витрати в розмірі 3183,60 грн..

6.7.Відповідно до ст. 118 КПК України витрати, пов`язані із залученням експертів, віднесені до складу процесуальних витрат. Згідно зі ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Тож саме таку суму процесуальних витрат у кримінальному провадженні суд стягує з ОСОБА_4 в дохід держави.

6.8.У кримінальному провадженні № за ЄРДР 0000182 від 27.03.2025 визнано речовими доказами: два ватних аплікатори зі змивами з предметів, вилучених у ОСОБА_4 (поміщені до паперового конверту НПУ СУ); носій інформації диск типу «DVD-R» із відеозаписами з бодікамер співробітників поліції за 26.03.2025; залишки об`єктів дослідження (осколки гранати типу «РГН» після експериментального вибуху), поміщені у сейф пакет Експертної служби МВС № 5340565.

6.9.Вирішуючи подальшу долю речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України, суд вважає за необхідне після набрання цим вироком законної сили: два ватних аплікатори зі змивами з предметів, вилучених у ОСОБА_4 (поміщені до паперового конверту НПУ СУ), залишки об`єктів дослідження (осколки гранати типу «РГН» після експериментального вибуху), поміщені у сейф пакет Експертної служби МВС № 5340565 знищити; носій інформації диск типу «DVD-R» із відеозаписами з бодікамер співробітників поліції за 26.03.2025 залишити в матеріалах кримінального провадження № за ЄРДР 0000182 від 27.03.2025 протягом усього строку їх зберігання.

Керуючись ч.1 ст. 263 КК України, ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), кваліфікованого за ч.1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 4 (чотири) місяці.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_4 за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Яворівського районного суду Львівської області від 22.04.2024 у справі № 944/4531/23 та визначити засудженому остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

Обчислювати ОСОБА_4 строк покарання у виді позбавлення волі з часу його фактичного затримання в порядку виконання цього вироку суду.

До набрання цим вироком законної сили запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із здійсненням експертизи в кримінальному провадженні, в розмірі 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 копійок.

Подальшу долю речових доказів у кримінальному провадженні після набрання цим вироком законної сили вирішити таким чином:

-два ватних аплікатори зі змивами з предметів, вилучених у ОСОБА_4 (поміщені до паперового конверту НПУ СУ), залишки об`єктів дослідження (осколки гранати типу «РГН» після експериментального вибуху), поміщені у сейф пакет Експертної служби МВС № 5340565 знищити;

-носій інформації диск типу «DVD-R» із відеозаписами з бодікамер співробітників поліції за 26.03.2025 залишити в матеріалах кримінального провадження № за ЄРДР 0000182 від 27.03.2025 протягом усього строку їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після спливу встановленого законом строку для подання апеляційних скарг учасниками кримінального провадження, якщо такі скарги не було подано. У разі подання апеляційних скарг учасниками кримінального провадження, вирок, якщо його не було скасовано за наслідками апеляційного провадження, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий у справі суддя ОСОБА_1