Провадження № 1-кс/201/4652/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра у м. Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області від 19.08.2025 року про закриття кримінального провадження №0000585 від 09.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Соборного районного суду міста Дніпра зі скаргою на постанову слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області від 19.08.2025 року про закриття кримінального провадження №0000585 від 09.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, у якій просить: поновити процесуальний строк на оскарження постанови про закриття кримінального провадження №0000585; постанову слідчого СВ ВП №2 Дніпропетровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000585 скасувати; призначити експертизу підпису потерпілого ОСОБА_4 в реєстрі для здійснення нотаріальних дій №3001 з метою встановлення або спростування факту перебування потерпілого у нотаріуса під час проведення нотаріальних дій 12.10.2010.

В обґрунтування поданої скарги представник зазначає, що кримінальне провадження №0000585 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України, за фактом здійснення невстановленими особами від імені потерпілого підробку документів перебувало у провадженні СВ ВП №2 Дніпропетровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області. За результатами проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000585 слідчим СВ ВП №2 Дніпропетровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 19.08.2025 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України прийнято постанову про закриття кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, проте, як зазначено представником, з таким процесуальним рішенням слідчого погодитись не можливо, оскільки, на його думку, вказана постанова є невмотивованою та не ґрунтується на обставинах досудового розслідування та вимогах КПК України, а тому підлягає скасуванню. Крім того, представник наголошує, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проведено формально та поверхнево, зокрема, під час досудового розслідування не проведено слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення обставин, які мають значення для кримінального провадження. Так, клопотання потерпілого від 18.06.2025 щодо проведення слідчих дій направлених для встановлення або спростування факту самовільного зайняття земельної ділянки, яке було задоволено органом слідства, до теперішнього часу не виконано в повному обсязі. Крім того у постанові прокурора від 26.06.2024 про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 30.05.2024 зазначено, що постанова про закриття кримінального провадження є незаконною та необґрунтованою. На думку представника, слідчий, в супереч вимогам ст.ст. 40, 91-94 КПК України, не вжив заходи щодо збиранню доказів, повному, об`єктивному та всебічному дослідженню.

Скаржник, його представник у судове засідання не з`явилися, адвокат ОСОБА_3 надав до суду заяву, якою просив розглянути скаргу без його участі та задовольнити, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі скаржника та його представника з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Представник СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст. 107 КПК України повне фіксування кримінального провадження за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу та додані до неї документи, приходить до такого висновку.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження №0000585 від 09.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Постановою слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 19.08.2025 кримінальне провадження №0000585 від 09.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Мотивуючи свою постанову слідчий зазначив, що у СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000585 від 09.04.2024 року передбаченого ч. З ст. 358 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що До ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_4 про те що невстановлені особи здійснили від його імені підробку документів. (ЖЕО 10156) Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_4 пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_4 був зареєстрований та мешкав за адресою АДРЕСА_1 , що є підставою для автоматичного наслідування майна, яке зареєстроване за його померлою матір`ю згідно статті 1268 Цивільного кодексу України. Наскільки йому відомо, на момент смерті за ОСОБА_6 було зареєстровано право власності на будинок за адресою АДРЕСА_1 , а яке інше майно було за нею зареєстроване він на той час не знав. Враховуючи викладене, він на той час не подавав заяву про прийняття спадщини, так як вважав, що він прийняв спадщину, відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України, так як не подавав заяву про відмову в прийняття спадщини. У вересні 2022 року за адресою АДРЕСА_1 , за місцем його мешкання приїхав його батько 03.12.1958 ОСОБА_7 , разом з його братом ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та повідомили, що йому необхідно виїхати із будинку за вказаною адресою, так як в цьому будинку йому нічого не належить та вони мають на меті продати вказаний будинок. Він здивувався та відмовився від пропозиції його батька та брата, а також пояснив, що вказаний будинок належить йому на праві власності, так як він автоматично прийняв спадщину від матері після її смерті. Батько та брат йому пояснили, що він не є власником вказаного будинку та з цього приводу він має виїхати з нього. Його брат сказав, що саме він є власником вказаного будинку, підстави набуття права власності він не пояснив. Далі приблизно у вересні 2022 року він звернувся до адвоката ОСОБА_9 для отримання консультацій з вказаного приводу та йому стало зрозуміло, що відносно нього були вчинені протиправні дій, так як згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно йому стало відомо, що за ним не зареєстровано право власності на будинок за адресою АДРЕСА_1 . Протягом 2022 року він намагався з`ясувати у його батька та інших родичів, чому склалася така ситуація та яким чином він відмовився від спадщини, коли він такої заяви не подавав, але це не надало ніяких результатів. З вказаного приводу 24 липня 2023 року потерпілий вирішив звернутися до приватного нотаріуса ОСОБА_10 , яка відкрила та вела спадкову справу його померлої матері, яка повідомила йому, що він відмовився від прийняття спадщини, про що є відповідна заява, яка перебуває в архіві вказаного нотаріуса. Оригінал його заяви йому нотаріус не надавала для огляду, він звернувся із заявою про видачу йому копії вказаної заяви та йому надали належним чином засвідчену копію вказаної заяви, в якій зазначено номер спадкової справи №08/2010, але не надали доступ до спадкової справи, так як згідно до Закону України «Про нотаріат» це є нотаріальною таємницею.

Згідно положень п.4 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження. У відповідності до ч.2 ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. При цьому, положеннями ст.92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів (ст. ст. 2, 284 КПК України).

Постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Проте, з мотивувальної частини постанови вбачається, що поза увагою слідчого залишилася відсутність оцінки щодо можливості встановлення осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення.

Суд приходить до висновку про недотримання слідчим вимог ст.110 КПК України при ухваленні постанови від 19.08.2025, що є порушенням змісту та форми загальних засад кримінального провадження, визначених ст. 7 КПК України.

Крім того, згідно ч.2 ст.8 та ч.5 ст.9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальному процесуальному законодавстві України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Такі приписи процесуального закону узгоджуються із Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», якою зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі, «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

В рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява №42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява №21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява №42310/04, параграф 150).

Крім того, статтею 284 КПК України визначено вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження, згідно якої кримінальне провадження закривається в разі, якщо, зокрема, встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Так, неповнота досудового розслідування полягає в тому, що слідчим не перевірені доказами і не спростовані фактичні обставини, викладені в заяві скаржника, не в повному обсязі проведені слідчі дії.

Отже, на думку слідчого судді, в ході досудового розслідування слідчим допущена істотна неповнота, усунення якої потребує застосовування всіх передбачених законом заходів для забезпечення ефективності досудового розслідування і виконання слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, спрямованих на збирання та перевірку доказів, а слідчим без дослідження всіх обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, передчасно було прийнято рішення про закриття кримінального провадження з підстав відсутності складу кримінального правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що прийнята постанова є передчасною і такою, що винесена без дотримання вимог ст.ст. 9,91-94,110,284 КПК України, а досудове розслідування, що проведене слідчим не було ретельним, безстороннім і сумлінним.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому щодо проведення конкретних слідчих дій, адже слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних дізнанням доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України). Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

При здійсненні відновленого досудового розслідування цього провадження органу досудового розслідування необхідно перевірити викладені заявником обставини, виконати необхідні дії і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення відносно подальшого провадження у даному провадженні, яке має бути належним чином вмотивованим з всебічним, повним аналізом доводів викладених представником скаржника.

Тому, вимога представника щодо скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження, підлягає задоволенню.

Одночасно представник просить призначити експертизу підпису потерпілого ОСОБА_4 в реєстрі для здійснення нотаріальних дій №3001 з метою встановлення або спростування факту перебування потерпілого у нотаріуса під час проведення нотаріальних дій 12.10.2010.

У частині 1 ст. 36 та в частині 5 ст. 40 КПК України закріплено, що прокурор і слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що кримінальний процесуальний закон наділяє правом, а не зобов`язує сторону обвинувачення вчиняти ті чи інші процесуальні дії під час здійснення досудового розслідування у рамках певного кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 303 КПК України оскарженню підлягає бездіяльності слідчого, прокурора, дізнавача, яка полягає у нездійсненні ним процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя не має повноважень зобов`язати слідчого (дізнавача) вчинити дії, які він не зобов`язаний вчиняти в установлений КПК України строк.

При оскарженні дії або не здійснення дії слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або здійснити дію, однак не має повноважень скасувати дію, що вже відбулася. У той же час по відношенню до оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Тим більше слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (частина 3 статті 22 КПК).

Стаття 307 КПК не надає слідчому судді повноваження своєю ухвалою зобов`язувати слідчого, дізнавача чи прокурора прийняти певне рішення під час досудового розслідування.

Відповідну позицію висловив Верховний Суд у постанові від 14.02.2023р. по справі № 405/680/22.

Згідно з ч.ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Оскільки, як було зазначено вище, в частині 1 ст. 36 та в частині 5 ст. 40 КПК України закріплено, що прокурор і слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, а отже, не підлягає задоволенню вимога представника про призначення експертизи підпису потерпілого ОСОБА_4 в реєстрі для здійснення нотаріальних дій №3001 з метою встановлення або спростування факту перебування потерпілого у нотаріуса під час проведення нотаріальних дій 12.10.2010.

Крім того, вказана вимога скарги не підлягає задоволенню також через те, що її вирішення слідчим суддею не передбачене КПК України.

Згідно ч.1 ст.117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Представником порушено десятиденний строк звернення до суду зі скаргою, але заявлено клопотання про поновлення такого строку у зв`язку із несвоєчасним отриманням постанови слідчого.

За вказаних обставин строк оскарження підлягає поновленню.

Згідно вимог 18) ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись п. 18) ч.1 ст. 3, ст.ст.2,7,110, 117,284, 303, 306, 307, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити адвокату ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 пропущений процесуальний строк на звернення до суду на оскарження постанови слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області від 19.08.2025 року про закриття кримінального провадження №0000585 від 09.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області від 19.08.2025 року про закриття кримінального провадження №0000585 від 09.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, задовольнити частково.

Постанову слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 19.08.2025 року про закриття кримінального провадження №0000585 від 09.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, скасувати.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1