Справа 688/4762/25
№ 1-кп/688/270/25
Ухвала

Іменем України

09 жовтня 2025 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області

у складі колегії суддів: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_6 ,

її захисника ОСОБА_7 ,

законного представника ОСОБА_8 ,

психолога ОСОБА_9 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_10 ,

представника ювенальної превенції ОСОБА_11 ,

обвинуваченої ОСОБА_12 ,

її захисника ОСОБА_13 ,

розглянувши у закритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань в м. Шепетівка обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000211 за обвинуваченням

неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровськ, проживаючої за адресою АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 114-2, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Мокіївці Шепетівського району Хмельницької області, проживаючої за адресою АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України,

встановив:

Під час підготовчого судового засідання прокурор зазначив, що кримінальне провадження може бути призначено до судового розгляду у закритому судовому засіданні. Також заявив клопотання про витребування з органу пробації досудової доповіді щодо неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_6 .

Прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_12 строком на 60 днів, яке в підготовчому судовому засіданні підтримав, мотивуючи тим, що обвинувачені обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів.

На даний час існують ризики, визначенні ст. 177 КПК України, які не зменшились.

Зокрема, обвинувачені усвідомлюють тяжкість висунутого обвинувачення, категорію вказаного кримінального правопорушення, суспільний резонанс, а також те, що їм загрожує покарання у виді позбавлення волі та його реальне відбування у місцях позбавлення волі, відсутність стійких соціальних зв`язків (чоловіка, дітей тощо), що дає обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачені будуть переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, а також слід врахувати те, що вони втекли з місця вчинення злочину.

Обвинувачені можуть знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки більшість доказів їх злочинної діяльності зафіксовано в листуваннях через мобільні додатки, до яких останні, перебуваючи на волі, матимуть доступ, оскільки знають паролі доступу до своїх персональних сторінок та акаунтів. Більше того, в ході огляду мобільного телефону обвинувачених встановлено, що вони видалили частину листувань та фото і відеоматеріалів, тобто вже вчинили дії направлені на знищення доказів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Перебуваючи на волі, обвинувачені вчинятимуть тиск, як психологічного так і фізичного характеру, шукаючи будь-які можливі шляхи впливу на свідків, спонукаючи до зміни ними показань або відмови від дачі показань, з метою уникнення кримінальної відповідальності або ж її пом`якшення.

Також обвинувачені можуть перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки їх фактична поведінка свідчить про виняткову цинічну зухвалість та зневагу до інститутів держави та про наміри активно ухилятись від кримінальної відповідальності за вчинені злочини шляхом створення усіх можливих штучних перешкод у швидкому, повному та неупередженому встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Обвинувачені можуть вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються, - з підстав, викладених вище, а також враховуючи незадовільний майновий стан обвинувачених, який став мотивом вчинення даних злочинів.

Неповнолітня обвинувачена ОСОБА_6 , її захисник та законний представник не заперечили проти призначення справи до судового розгляду та витребування досудової доповіді, своїх клопотань не заявляли, просили відмовити прокурору у задоволенні клопотання та обрати обвинуваченій більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачена ОСОБА_12 та її захисник не заперечили проти призначення справи до судового розгляду, своїх клопотань не заявляли, заперечували проти клопотання про продовження строку тримання під вартою, посилаючись на відсутність ризиків для продовження тримання під вартою, просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з електронним засобом контролю.

Потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у підготовче судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про розгляд справи, подали суду заяви про розгляд кримінального провадження за їх відсутності, клопотань не заявляли, цивільного позову не подавали, у вирішенні питань судового розгляду покладалися на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов до таких висновків.

Кримінальне провадження підсудне Шепетівському міськрайонному суду Хмельницької області.

Обвинувальний акт складено відповідно до вимог ст. 291 КПК України.

Підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 314-1 КПК України з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду. Досудова доповідь щодо неповнолітнього обвинуваченого віком від 14 до 18 років складається незалежно від тяжкості вчиненого злочину, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора про витребування досудової доповіді щодо неповнолітньої обвинуваченої підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.04.2025 ОСОБА_12 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було продовжено ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.09.2025 до 14.10.2025.

Відповідно до ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.04.2025 ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який було продовжено ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29.09.2025 до 14.10.2025.

Стаття 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 2 ст. 492 КПК України затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

З усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що існування обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які змогли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як і ті, що обґрунтовують засудження особи, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Лабіта проти Італії», «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану», «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності переконання «поза розумним сумнівом» щодо вчинення особою кримінального правопорушення. Однак вона повинна ґрунтуватись на об`єктивних фактах, встановлених на підставі наданих стороною обвинувачення доказів.

З матеріалів клопотання прокурора видно, що обвинувачені обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 114-2, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, які є особливо тяжкими злочинами, санкція ч. 3 ст. 114-2 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна; санкція ч. 2 ст. 113 КК України від восьми до дванадцяти років позбавлення волі.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав та інтересів як суспільства, так і потерпілих. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Обставини, що враховувалися слідчим суддею під час обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на час розгляду клопотання не зменшилися та продовжують існувати.

Так, обвинувачені усвідомлюють тяжкість висунутої підозри, категорію вказаного кримінального правопорушення, суспільний резонанс, а також те, що їм загрожує покарання у виді позбавлення волі та його реальне відбування у місцях позбавлення волі, відсутність стійких соціальних зв`язків (чоловіка, дітей тощо), що дає обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, в тому числі шляхом виїзду за кордон.

Обвинувачені можуть знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки більшість доказів їх злочинної діяльності зафіксовано в листуваннях через мобільні додатки, до яких останні, перебуваючи на волі, матимуть доступ, оскільки знають паролі доступу до своїх персональних сторінок та акаунтів. Більше того, в ході огляду мобільного телефону обвинувачених встановлено, що вони видалили частину листувань та фото і відеоматеріалів, тобто вже вчинили дії направлені на знищення доказів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

З реєстру матеріалів досудового розслідування слідує, що на стадії досудового розслідування допитано ряд осіб як свідків, проте свідки в порядку статті 225 КПК не допитувались. Отже, при встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань, що після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - свідок допитується безпосередньо в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

За таких обставин, суд вважає, що ризик впливу на свідків не можна повністю виключити на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Також обвинувачені можуть перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки їх фактична поведінка свідчить про виняткову цинічну зухвалість та зневагу до інститутів держави та про наміри активно ухилятись від кримінальної відповідальності за вчинені злочини шляхом створення усіх можливих штучних перешкод у швидкому, повному та неупередженому встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Обвинувачені можуть вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються, - з підстав, викладених вище, а також враховуючи незадовільний майновий стан обвинувачених, який став мотивом вчинення даних злочинів.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень; суспільну небезпечність злочинів, які інкримінують обвинуваченим, їх суспільний резонанс; тяжкість покарання, що загрожує особам у разі визнання їх винуватими у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких вони обвинувачуються; вік та стан здоров`я обвинувачених: ОСОБА_6 є неповнолітньою, 16 років, ОСОБА_12 повнолітня, 18 років; міцність соціальних зв`язків обвинувачених в місці їх постійного проживання, у тому числі наявність в них родини й утриманців: ОСОБА_6 проживає із законним представником; ОСОБА_12 стійких соціальних зв`язків не має; наявність постійного місця роботи або навчання: ОСОБА_6 закінчила десять класів у Шепетівському навчально-виховному комплексі № 3 у складі «Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів ім. Н. Рибака та ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою» Хмельницької області, зараз навчається в 11 класі дистанційно; ОСОБА_12 не працює та не навчається, проживає у будинку матері; репутацію обвинувачених - скарг не надходило; їх майновий стан - отримували злочинний дохід від своєї протиправної діяльності; наявність судимостей - обвинувачені до кримінальної відповідальності не притягувалися.

Наявність ризиків переховування від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), знищення, приховування або спотворення речей або документів (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України), незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином ( п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України), вчинення нового кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), які суд вважає доведеними, виходячи з обставин вчинення кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченим, у своїй сукупності вказують на необхідність продовження щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому суд зазначає, що сама тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Суд ретельно дослідив підстави для застосування щодо обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, і дійшов таких висновків.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинувачених, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених, не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України, оскільки вони можуть порушити покладені на них Законом процесуальні обов`язки та переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема, домашній арешт з електронним засобом контролю, в тому числі цілодобовий, не зможе забезпечити обмеження обвинувачених в доступі до технічних пристроїв, акаунтів, що може зашкодити дієвості кримінального провадження.

Передання неповнолітньої обвинуваченої під нагляд опікуну не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України, оскільки опікун ОСОБА_8 на даний час не має позитивного впливу на неповнолітню, не може забезпечити належну поведінку та повсякденний контроль за неповнолітньою. Більше того, сам законний представник під час дослідження питання про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не висловила намірів взяти під нагляд підопічну, а просила обрати їй запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Інші більш м`які запобіжні заходи не гарантуватимуть постійного перебування обвинувачених за місцем проживання та їх належної процесуальної поведінки.

Враховуючи викладене, з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження, забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_12 на 60 днів.

КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

На переконання суду, у разі обрання щодо обвинувачених запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, є висока імовірність вчинення ними дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обмеження права обвинувачених на свободу у цьому випадку є виправданим і необхідним через неможливість у жодний інший спосіб запобігти їх втечі та забезпечити належне виконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків.

Суд зауважує, що інформація про наявність в обвинуваченої ОСОБА_12 постійного місця проживання, доброї репутації, заохочення органами місцевого самоврядування тощо, яку наводить сторона захисту, у світлі наведених вище актуальних даних про існування ризику переховуватися від суду, не можуть бути вирішальними, що могли б знизити цей ризик до малоімовірності чи до його виключення.

Відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Конкретні обставини інкримінованих ОСОБА_6 , ОСОБА_12 умисних, кримінальних правопорушень під час дії воєнного стану, їх ступінь суспільної небезпеки на даній стадії провадження унеможливлюють застосування застави.

Враховуючи викладене і те, що кримінальне провадження здійснюється щодо злочинів, передбачених ст.ст. 113, 114-2 КК України, суд вважає за необхідне не застосовувати заставу до обвинувачених.

Керуючись ст.ст. 27, 177-183, 194, 197, 314, 314-1, 315, 372 КПК України, суд

постановив:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта за обвинуваченням неповнолітньої ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 114-2, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, ОСОБА_12 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 113 КК України, який провести судом у колегіальному складі у закритому судовому засіданні 20 жовтня 2025 року о 14 годині 30 хвилин в залі судових засідань в приміщенні Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області.

Доручити Шепетівському районному відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області скласти та подати суду досудову доповідь щодо неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпро, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 07 грудня 2025 року.

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_12 задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 07 грудня 2025 року.

Копію ухвали невідкладно вручити учасникам судового провадження.

На ухвалу суду в частині продовження строку тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання та судовий розгляд у суді першої інстанції.

Головуюча суддя ОСОБА_16

Судді ОСОБА_17

ОСОБА_18