Справа № 461/3140/25
Провадження № 1-кс/461/7404/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2025 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю заявників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 про скасування арешту майна, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 звернулися до суду із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17.04.2025 року, в межах кримінального провадження № 0000051 від 21.02.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.110-2, ч. 1 ст.436-2 КК України.

В обгрунтування заявленого клопотання вказує на те, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 08.04.2025 року (справа №461/2316/25; провадження №1-кс/461/1845/25) надано дозвіл слідчим слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області, які знаходяться у групі слідчих у кримінальному провадженні №000051 від 21.02.2023 року, на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення речей, предметів та документів, що можуть містити інформацію щодо обставин вчинення кримінального правопорушення

На виконання вищевказаної ухвали, 15.04.2025 року було проведено обшук, за результатами якого, посеред інших речей і документів, було виявлно та вилучено предмети, ззовні схожі на грошові кошти у грошовій валюті «Євро» на загальну суму 192490 Євро, із яких: 1531 купюра номіналом 100 Євро; 49 купюр номіналом 200 Євро; 54 купюри номіналом 500 Євро; 49 купюр номіналом 50 Євро; 10 купюр номіналом 5 Євро; 3 купюри номіналом 20 Євро; 3 купюри номіналом 10 Євро; предмети, ззовні схожі на грошові кошти у доларах США на загальну суму 139010 доларів США, із яких: 1389 купюр номіналом 100 доларів США; 1 купюра номіналом 50 доларів США; 3 купюри номіналом 20 доларів США; предмети, ззовні схожі на грошові кошти у Канадських доларах на загальну суму 510, із яких: 2 купюри номіналом 50 Канадських доларів; 4 купюри номіналом 100 Канадських доларів; 1 купюра номіналом 10 Канадських доларів.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова (справа №461/3140/25; провадження №1-кс/461/2459/25) від 17.04.2025 року накладено арешт на предмети, вилучені 15.04.2025 під час проведення обшуку

Заявники вважають, що накладено арешт на грошові кошти незаконно, оскільки такі не мають жодного відношення до вказаного кримінального провадження, оскільки належать ОСОБА_3 особисто, його батькам, покійній дружині ОСОБА_9 та її матері - ОСОБА_8 , про що було заявлено під час проведення обшуку.

Вважають, що відсутні як підстава, так і потреба в арешті на грошові кошти, оскільки такі не відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та немає підстав чи розумних підозр вважати, що вони є доказом вчинення злочину чи були набуті злочинним шляхом, а також не відповідають принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності, оскільки вилучення грошових коштів, позбавило їх засобів для існування у воєнний час.

Під час допиту ОСОБА_3 в межах кримінального провадження як свідка, останнім надано слідчому офіційні документи щодо належності та правомірності походження коштів, що були вилучені під час проведення обшуку.

Вказують на те, що законність походження коштів повністю підтверджується відповідними офіційними документами і зберігання власних заощаджень в іноземній валюті не заборонено законом, так само як і не заборонено законом зберігати кошти за місцем проживання чи в будь-якому іншому місці, визначеному на власний розсуд власника коштів.

Щодо арештованих коштів не може бути застосована спеціальна конфіскація в порядку, визначеному ст.96-2 КК України.

Окрім цього, в органу досудового слідства було достатньо часу на встановлення обставин, які мають значення для справи.

Прокурор ОСОБА_10 в судовому засіданні клопотання заперечив. Зокрема, зазначив, що вилучені в ході зазначеного обшуку грошові кошти є речовими доказами, мають значення для розслідування вказаного кримінального провадження. На даний час не встановлено походження грошових коштів, а тому просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Управління СБ України у Львівській області за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000051 від 21.02.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.110-2, ч. 1 ст.436-2 КК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження, 15.04.2025 під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено такі предмети, речі та документи: рахунок-фактуру № 60 ЛІК/24 на 1 арк.;Договір № 01/02/2025 із ТОВ «ЛІК»;Довідка № 75 від 17.008.2023 від ТОВ «ЛІК»;Довіреності ТОВ «ЛІК» - на 6 арк.; Посадова інструкція ТОВ «ЛІК» - на 2 арк.;Документи ТОВ «ЛІК» та ТОВ «ГІГ Холдінг» - на 16 арк.; ноутбук марки «Azuz ZEN BOOK»; мобільний телефон Iphone 7 Plus № MN4W2QL/A; мобільний телефон Iphone 7 Plus № MN4M2ZD/A; мобільний телефон Iphone13Pro № MLN03LL/A; жорсткий магнітний диск марки «Toshiba», s/n 45KJASMNS WK7 предмети, ззовні схожі на грошові кошти у грошовій валюті «Євро» на загальну суму 192490 Євро, із яких: 1531 купюра номіналом 100 Євро; 49 купюр номіналом 200 Євро; 54 купюри номіналом 500 Євро; 49 купюр номіналом 50 Євро; 10 купюр номіналом 5 Євро; 3 купюри номіналом 20 Євро; 3 купюри номіналом 10 Євро; предмети, ззовні схожі на грошові кошти у грошовій валюті «долари США» на загальну суму 139010 доларів США, із яких: 1389 купюр номіналом 100 доларів США; 1 купюра номіналом 50 доларів США; 3 купюри номіналом 20 доларів США; предмети, ззовні схожі на грошові кошти у грошовій валюті «Канадські долари» на загальну суму 510 Канадських доларів, із яких: 2 купюри номіналом 50 Канадських доларів; 4 купюри номіналом 100 Канадських доларів; 1 купюра номіналом 10 Канадських доларів.

Постановою від 15.04.2025 вищевказані предмети визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова (справа №461/3140/25; провадження №1-кс/461/2459/25) від 17.04.2025 року накладено арешт на предмети, вилучені 15.04.2025 під час проведення вказаного обшуку.

Як встановлено слідчим суддею, однією з підстав накладення арешту було те, що вилучені речі та документи мають важливе значення для кримінального провадження та мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 29.08.2025 року скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17.04.2025 року, на майно, вилучене 15.04.2025 під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 : ноутбук марки «Azuz ZEN BOOK»; мобільний телефон Iphone 7 Plus № MN4W2QL/A; мобільний телефон Iphone 7 Plus № MN4M2ZD/A; мобільний телефон Iphone13Pro№ MLN03LL/A; жорсткий магнітний диск марки «Toshiba», s/n 45KJASMNS WK7.

У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, саме на власника або володільця майна покладається обов`язок довести, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт на майно накладено необґрунтовано.

Заявники зазначають, що у ОСОБА_3 під час обшуку безпідставно вилучили грошові кошти, а саме: 139 010 доларів США, 192 490 Євро та 510 канадських доларів, на які накладено арешт. Зазначені кошти належать йому особисто, а так само його батькам - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також покійній цивільній дружині ОСОБА_9 й її матері - ОСОБА_8 .

В подальшому, під час допиту ОСОБА_3 в межах кримінального провадження в якості свідка, останнім надано слідчому документи щодо походження коштів, що були вилучені під час проведення обшуку.

На підтвердження вказаного, до матеріалів клопотання долучено довідки про доходи ОСОБА_3 за основним місцем роботи у ТОВ «ЛІК»; у період з 01.01.2004 р. по 31.03.2025 року він отримав дохід у формі заробітної плати, що еквівалентно 271686,28 доларам США та/або 213 336,22 Євро.

Окрім того, ОСОБА_3 отримано дохід від відчуження 14.01.2023 р. автомобіля за ціною 656900 гривень, що еквівалентно, згідно офіційного курсу НБУ, 17967,72 долара США та/або 16693,77 Євро.

22.07.2017 року ОСОБА_3 було продано квартиру за ціною 485030 грн., що еквівалентно, згідно офіційного курсу НБУ, 18727,02 доларів США та/або 16331 Євро.

Окрім того, як вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, станом на 16.04.2025р., відображено й інші доходи ОСОБА_3 , зокрема у 2011 році ОСОБА_3 отримано дохід у сумі 469000 грн. (пункт 58); у 4 кварталі 2012 року отримано дохід від продажу рухомого майна у сумі 153000,00 грн., а також інші доходи.

15.12.2020 року ОСОБА_5 , за згодою свого чоловіка ОСОБА_4 , відчужила житловий будинок за ціною 1423740,00 грн., що еквівалентно, згідно офіційного курсу НБУ, 51103,37 доларів США та/або 42023,02 Євро, та земельну ділянку за ціною 87740,00 грн., що еквівалентно, згідно офіційного курсу НБУ, 3150 доларів США та/або 2590 Євро.

Окрім цього, в період з 20.12.2004 по 28.07.2014 та у період з 05.05.2015 по 27.06.2019 ОСОБА_9 провадила підприємницьку діяльність.

Згідно листа ГУ ДПС у Львівській області від 22.05.2025 р. №18637/6/13-01-24-11 ОСОБА_9 за період з 01.06.2015 р. по 31.12.2015р. задекларовано обсяг доходу у сумі 254064,00 грн., що в еквіваленті, згідно офіційного курсу НБУ, станом на 31.12.2015р., становить близько 10586,00 доларів США та/або 9690,00 Євро.

Листом від 17.07.2025р. №27347/6/ ГУ ДПС у Львівській області повідомило, що за період з 2004 по 2010 електронні копії податкової звітності ОСОБА_9 відсутні, оскільки ІКС «Податковий блок» впроваджено у промислову експлуатацію з 01.01.2013, однак її доходи становлять: у 2010 році - 499097,96 грн., що в еквіваленті, згідно офіційного курсу НБУ, становить 62700,00 доларів США та/або 47218,00 Євро; у 2011 році - 367000,00 грн., що в еквіваленті, згідно офіційного курсу НБУ, становить 45932,00 доларів США та/або 35631,00 Євро.

Відтак, сума коштів, джерела доходів яких офіційно підтвердженні, дійсно перевищують суму вилучених під час проведення обшуку коштів, однак, неможливо ідентифікувати, які конкретно із вилучених грошових коштів під час обшуку належать кожному із заявників і що походження цих коштів пов`язане саме із відчудженням нерухомого майна чи є частиною доходів самого ОСОБА_3 ; хоча не можна виключати таких обставин щодо законності їх походження з врахуванням поданих доказів; досудовим слідством ці факти не досліджувались та не спростовані.

Заявники вважають, що зберігання власних заощаджень в іноземній валюті за місцем проживання не заборонено жодним нормативним документом та наполягають на належності вказаних грошових коштів ОСОБА_3 та його родині.

Як вбачається з протоколу обшуку від 15.04.2025 із письмовими зауваженнями та опису речей, предметів і документів, під час обшуку ОСОБА_3 наголошував слідчому, що вилучені грошові кошти належать особисто його сім`ї та батькам.

Орган досудового слідства доводи ОСОБА_3 та членів сім`ї не перевіряв і цих обставин не досліджував.

Слідчий суддя зазначає, що орган досудового розслідування мав можливість та був зобов`язаний оглянути вказані грошові кошти, провести необхідні слідчі дії та встановити достовірно чи дійсно на них збереглися сліди або інші відомості, які можуть бути використанні як доказ у кримінальному провадженні, та, відповідно, за наявності, вилучити такі сліди або інші відомості.

Органом досудового розслідування не надано суду доказів, що вилучені грошові кошти мають доказове значення у кримінальному провадженні.

Встановлено, що на даний момент відносно вилучених грошових коштів досудовим розслідуванням жодних дій не проводиться.

Щодо арештованих коштів в межах даного кримінального провадження не може бути застосована спеціальна конфіскація в порядку, визначеному ст.96-2 КК України (п.2 ч.2 ст.170 КПК України).

Згідно п.3 ч.2 ст.170 КПК України, арешт допускається з метою забезпечення конфіскації майна як вид покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Частиною 5 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому п.3 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як встановив суд, в даному кримінальному провадження жодній особі не повідомлено про підозру і на даний час таких процесуальних дій не планується.

ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ТзОВ «ЛІК», однак в межах розслідування даного кримінального провадження періоду фінансово-господарської діяльності підприємства не був наділений організаційно-розпорядчими чи адміністративно-господарськими функціями, що слідством не заперечується.

ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 є фізичними особами і не мають відношення до ТОВ «ЛІК», відтак, в силу закону, не несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (чи бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яке вчинила суспільно-небезпечне діяння, а також юридичної особи.

Однією з підстав скасування арешту, відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, є обставина, якщо власник або володілець майна доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

З урахуванням строку здійснення кримінального провадження (2 роки 10 місяців), а також здійснення арешту майна (8 місяців), яке належить третім особам та які не є сторонами кримінального провадження, в органу досудового було достатньо часу на встановлення обставин, які мають значення для справи. Зокрема, щодо встановлення обставин походження та належності арештованих коштів, а також причетності третіх осіб до вчинення розслідуваного кримінального провадження.

Так, за означений час органом досудового розслідування було лише допитано у якості свідка ОСОБА_3 ; при цьому, його процесуальний статус упродовж досудового розслідування не змінився.

Інших заявників не було допитано навіть у якості свідків, жодних процесуальних дій з ними не проводилось.

Таким чином, на переконання слідчого судді, потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси ОСОБА_3 та його родини, оскільки слідчим не доведено необхідність подальшого утримання зазначених у клопотанні грошових коштів під арештом, а також не зазначено, які додаткові відомості вони можуть містити в межах кримінального провадження.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор, відповідно до п. 2, 3 ч.3 ст.132 КПК України не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у право власності, про який ідеться в клопотанні, або може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається з клопотанням.

Зважаючи на доводи, викладені у клопотанні, керуючись принципами диспозитивності та змагальності сторін, слідчий суддя приходить до висновку, що в застосуванні такого засобу забезпечення кримінального провадження як арешт майна на грошові кошти та мобільні телефони потреба відпала.

Суд вважає, що на даний час потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у право власності та подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження суперечить вимогам ч.3 ст.132 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що накладення обтяження на грошові кошти, які належать заявникам, слід скасувати, оскільки це не перешкоджає розгляду кримінального провадження по суті та виконанню судового рішення в майбутньому, а тому клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 171 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17.04.2025 року у справі №461/3140/25 (провадження №1-кс/461/2459/25), на предмети, що вилучені 15.04.2025 під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

предмети ззовні схожі на грошові кошти у грошовій валюті «Євро» на загальну суму 192490 Євро із яких: 1531 купюра номіналом 100 Євро; 54 купюри номіналом 500 Євро; 49 купюр номіналом 50 Євро 10 купюр номіналом 5 Євро; 3 купюри номіналом 20 Євро; З купюри номіналом 10 Євро;

предмети ззовні схожі на грошові кошти у валюті «долари США» на загальну суму 139010 доларів США, із яких 1389 купюр номіналом 100 доларів США; 1 купюра номіналом 50 доларів США; з купюри номіналом 20 доларів США;

предмети ззовні схожі на грошові кошти у грошовій валюті «канадські долари» на загальну суму 510 канадських доларів із яких: 2 купюри номіналом 50 Канадських доларів; 4 купюри номіналом 100 Канадських доларів; 1 купюра номіналом 10 Канадських доларів.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст складено 10.12.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1