Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 173/3502/25
Номер провадження1-кп/173/274/2025
УХВАЛА

іменем України

23 грудня 2025 року м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

провівши в залі Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите підготовче судове засідання у кримінальному провадженні з обвинувальним актом (ЄРДР № 0000573 від 03.11.2025) за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року від прокурора Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_3 до суду надійшов обвинувальний акт від 11.12.2025 і реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 03.11.2025 за № 0000573 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, оскільки вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження, внесення подання про визначення підсудності не має. При цьому прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати на даний час, застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки останнього, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та, враховуючи особу обвинуваченого, він може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник проти призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечував. Проте заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою. Зазначив, що обвинувачений одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, отже має тісні соціальні зв`язки. Ризики, про які зазначає прокурор, зовсім нічим не підтверджуються, є лише припущеннями. Тому просить застосувати більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений проти призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечував. Просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Потерпіла у підготовче судове засідання не з`явилася, була повідомлена про місце, дату та час підготовчого судового засідання.

Інших клопотань учасниками підготовчого судового засідання суду не заявлено.

Під час підготовчого судового засідання судом встановлено, що дане кримінальне провадження підсудне Верхньодніпровському районному суду Дніпропетровської області, підстав для закриття чи зупинення кримінального провадження не має, обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства.

Таким чином, підстави для прийняття рішень, передбачених п. п. 1-4 ч.3 ст. 314 КПК України, відсутні.

Щодо клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд виходить з наступного.

Згідно ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Так, ухвалою слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04.11.2025 стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 01 січня 2026 включно.

Відповідно до п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка вказує, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, до затримання офіційно не працював, отже не має засобів до існування, раніше притягався до кримінальної відповідальності.

При встановленні наявності ризиків слідчий суддя бере до уваги, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений поза всяким сумнівом здійснюватиме відповідні незаконні дії, проте вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення та покарання, що може бути призначене обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, тому існують достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки суворість покарання, наслідки та ризики втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнані як менш небезпечні ніж покарання і процедура виконання покарання у разі визнання його винним. Тому наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України у виді можливості переховуватися від суду.

Крім того, суд вважає, що наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України у виді можливості незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Даний ризик підтверджується тим, що обвинуваченому відомі свідки. За таких обставин існує обґрунтований ризик незаконного впливу на свідків з метою зміни або спотворення ними показань під час судового розгляду. Цей ризик посилюється тяжкістю інкримінованих злочинів та суворістю передбаченого покарання, що безумовно може вплинути на поведінку обвинуваченого та спонукати його до вчинення дій з метою ухилення від кримінальної відповідальності шляхом незаконного впливу на свідків.

Суд зазначає, що такий ризик не є обмеженим виключно початковою стадією кримінального провадження та може зберігатися до моменту безпосереднього допиту свідків у судовому засіданні.

Крім цього, враховуючи характер та обставини кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , відсутність доходу, особу обвинуваченого, суд вважає, що у разі перебування на свободі, обвинувачений може вчинити інші кримінальні правопорушення, а тому наявний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Відтак, встановлено, що у даному кримінальному провадженні заявлені стороною обвинувачення ризики є актуальними, не зменшились та виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

При цьому, суд вважає, що наявність у обвинуваченого дружини та двох малолітніх дітей не може самостійно розглядатися як обставина, достатня для зміни обраного запобіжного заходу. Хоча сімейний стан і наявність утриманців можуть бути враховані при оцінці особистості обвинуваченого, вони не усувають наявних ризиків, а тому суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на менш суворий у виді домашнього арешту.

Суд зазначає, що тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою з урахуванням тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Оцінив у сукупності всі обставини, в тому числі передбачені ст.ст.177-178 КПК України, суд вважає, що з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку з чим, клопотання прокурора необхідно задовольнити та продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У зв`язку з цим, клопотання захисника про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 182 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

Тому, згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України слід призначити заставу у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 90840 грн., поклавши на ОСОБА_4 певні обов`язки у випадку звільнення з-під варти внаслідок внесення застави.

Отже, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, з`ясувавши питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, вчинивши всі необхідні дії, суд доходить висновку, що підготовче судове засідання є закінченим, тому є всі підстави для призначення судового розгляду за даним кримінальним провадженням.

Керуючись ст.ст. 314-317 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Закінчити підготовче провадження та призначити судовий розгляд за кримінальним провадженням № 1-кп/173/274/2025 (ЄУН № 173/3502/25) за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України у відкритому судовому засіданні в залі Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області на 06 січня 2026 року о 10 год. 30хв.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці до 21.02.2026 включно.

Визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 , своїх процесуальних обов`язків, у розмірі 30 (тридцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто у сумі 90840 грн . (дев`яносто тисяч вісімсот сорок грн. 00 копійок).

У разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, покласти на ОСОБА_4 обов`язок: прибувати за кожною вимогою до суду або прокурора; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Для участі у судовому засіданні викликати прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілу.

Ухвала суду в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, в іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1