ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2015/25 Справа № 203/2126/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Центральний районний суд міста Дніпра від 09 жовтня 2025 року про накладення арешту на майно у межах кримінального провадження № 0000024 від 19 березня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 190 Кримінального кодексу України (далі - КК),

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Центральний районний суд міста Дніпра від 09 жовтня 2025 року клопотання прокурора задоволено частково, накладено арешт на тимчасово вилучене майно в ході проведення 14 травня 2025 року обшуку транспортного засобу автомобіля марки «JEEP RENEGADE», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 , a саме на: ключ від офісу з магнітним відкривачем синього кольору, заборонивши відчуження, розпорядження та користування цим майном; транспортний засіб JEEP RENEGADE, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 , заборонивши відчуження та розпорядження цим майном. В іншій частині клопотання відмовлено.

В обґрунтування прийнятого судового рішення, слідчий суддя зазначив, що розслідуване кримінальне правопорушення стосується шахрайства вчиненого організованою групою в особливо великих розмірах, наразі не проведені необхідні слідчі дії, у зв?язку з чим є необхідність накладення арешту на вилучений під час обшуку ключ від офісу з магнітним відкривачем синього кольору, яке може бути доказом кримінального правопорушення, для забезпечення збереження речових доказів.

Також, слідчий суддя виснував, що зазначений вище транспортний засіб може мати значення для кримінального провадження, з матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій, доданих до цього клопотання, один з підозрюваних постійно використовував зазначений автомобіль в своїй діяльності, так автомобіль за певних умов може бути об?єктом спеціальної конфіскації за ознаками, передбаченими п. 4 ч. 1 ст. 962 КК України. Однак, наразі немає підстав вважати, що автомобіль зберіг на собі сліди злочину, а тому, з метою дотримання балансу інтересів власника вилученого автомобіля ОСОБА_7 та потребами досудового розслідування достатнім заходом забезпечення кримінального провадження є заборона на розпорядження та відчуження будь-яким чином цього транспортного засобу.

Слідчий суддя не погодився з доводами представника ОСОБА_8 в частині пропущення строку подання клопотання до суду прокурором.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора в повному обсязі.

Зазначає, що на час подання апеляційної скарги представником отримано тільки вступну та резолютивну частину, тому подана апеляційна скарга буде доповнена після отримання повного тексту рішення суду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги наводить доводи, зміст яких полягає у тому, що в клопотанні прокурора зазначено, що підставами для звернення є визнання автомобіля речовим доказом у кримінальному провадженні, а метою є забезпечення збереження речових доказів, забезпечення спеціальної конфіскації, які є безпідставними.

Адвокат вважає, що зазначені прокурором доводи не можуть бути підставами для накладення арешту на автомобіль, оскільки власник арештованого майна ОСОБА_7 не вчиняла кримінальне правопорушення, не є підозрюваною, а тому вона не є особою, яка відповідає своїм майном за відшкодування збитків у кримінальному провадженні. В матеріалах клопотання наявна довідка щодо сина ОСОБА_7 участь якого у злочинній діяльності не підтверджується. Транспортний засіб не може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки не є предметом злочину, який розслідується органом досудового розслідування, не обґрунтовано, що злочини вчинено за допомогою транспортного засобу оскільки підозрюваний користувався ним та привозив інших учасників до місця вчинення злочину.

В запереченнях на апеляційну скаргу вказано, що предметом злочину є електронно обчислювальна техніка. Автомобіль знаходився у користуванні ОСОБА_9 на підставі договору оренди укладеного з ОСОБА_7 від 01.03.2025. Вважає, що транспортний засіб незаконно визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки значний проміжку часу досудового розслідування із автомобілем ніхто жодних слідчих дій не проводить, тому необхідність у проведенні таких дій відсутня, а отже відсутні підстави обмежувати права власника майна.

Представник вважає, що ухвала слідчого судді прийнята з істотним порушенням вимог КПК, та за недоведеністю арешту майна, який при викладених у клопотанні прокурора обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника гарантованих законодавством.

На його думку, в ухвалі слідчого судді не зазначено, яким саме критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК у цьому кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, відповідає вказаний транспортний засіб, не вбачається зв?язку між обставинами, які розслідуються у кримінальному провадженні, та майном третьої особи, на яке накладався арешт з метою збереження речових доказів, накладення арешту на транспортний засіб не сприяє виконанню завдань кримінального провадження.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні учасники справи присутні не були, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідних клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходило. Неявка сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально - протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, з наданих до клопотання прокурора матеріалів кримінального провадження, а саме витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань вбачається, що Дніпровським районним управлінням поліції №1 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР під №0000024 від 19.03.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

Встановлено, що 14.05.2025 у період часу з 11-40 години по 12-18 годину, на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 13.05.2025 проведено санкціонований обшук транспортного засобу автомобіля марки «JEEP RENEGADE», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 , в ході якого виявлено та вилучено ключ від офісу з магнітним відкривачем синього кольору; та транспортний засіб «JEEP RENEGADE», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 , що підтверджується протоколом обшуку.

Постановою прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра від 14.05.2025 вилучене в ході обшуку майно визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженню.

У своєму клопотанні прокурор не наводить достатнє та належне обґрунтування підстав необхідності накладення арешту на майно, яке вилучено на підставі ухвали слідчого судді, висновок прокурора про те, що вказане майно є знаряддям вчинення злочину не знаходить свого підтвердження з огляду на те, що досудове розслідуванням у даному кримінальному провадженні проводиться за можливим фактом того, що група осіб шахрайським шляхом під приводом продажу через мережу Інтернет товарів, у дійсності не маючи їх у наявності, тобто шляхом обману, заволоділи грошовими коштами потерпілих.

В клопотанні не конкретизовано, які саме сліди злочину зберіг на собі зазначений автомобіль та наявність яких саме обставини, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, передбачені статтею 91 КПК, прокурор буде доказувати за допомогою цього речового доказу.

Як слідує з матеріалів провадження автомобіль марки «JEEP RENEGADE», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 , на праві власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Матеріалами справи підтверджено, що 29.04.2025 проведено негласні слідчі (розшукові) дії аудіо-контролю особи ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в автомобілі марки «JEEP RENEGADE», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 , на який прокурор просить накласти арешт. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є власником транспортного засобу. Проте з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_10 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК не вручена.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді про наявність підстав для застосування заходу забезпечення у виді арешту майна стосовно вказаного транспортного засобу з підстав забезпечення збереження речового доказу, використання як знаряддя вчинення кримінального правопорушення або того, що вказаний об`єкт зберіг на собі сліди розслідуваного злочину.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Враховуючи, що вказаним автомобілем користується особа, яка не має статусу підозрюваного в межах кримінального провадження якого прокурор просить накласти арешт, слідчий суддя помилково зазначає про необхідність забезпечення конфіскації майна як виду покарання, транспортний засіб не містить ознаки майна, до якого ймовірно може бути застосовано спеціальну конфіскацію, тому на даний час відсутня реальна необхідність в забезпеченні збереження цього майна для запобігання його відчуження третім особам.

Будь-які відомості, які вказували б на те, що арештоване майно є доказом у кримінальному проваджені або щодо наявності зв`язку між майном та розслідуваним кримінальним провадженням відсутні.

Тому слідчим суддею питання щодо заборони чи обмеження прав особи вирішено не у відповідності до вимог ч. 5 ст. 173 КПК України.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, а також меж апеляційного розгляду, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт обговорюваною та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 170-173, 309, 310, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Центральний районний суд міста Дніпра від 09 жовтня 2025 року про накладення арешту на майно у межах кримінального провадження №0000024 від 19 березня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 190 Кримінального кодексу України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити частково клопотання прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_11 про накладення арешту на майно у межах кримінального провадження №0000024 від 19 березня 2025 року.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході проведення 14 травня 2025 року обшуку автомобіля марки JEEP RENEGADE, д.н.з. НОМЕР_3 , а саме на ключ від офісу з магнітним відкривачем синього кольору шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

В іншій частині клопотання прокурора відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4