490/9454/25 11.12.2025
н/п 1-кс/490/4902/2025
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МИКОЛАЄВА
УХВАЛА

11 грудня 2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , вивчивши матеріали клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна,

встановив:

До слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 14.11.2025 року на транспортний засіб автомобіль «Hyundai Ioniq», р/н НОМЕР_1 , у межах кримінального провадження внесеному до ЄРДР за №0001348 від 08.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Вивчивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України визначає, що слідчим суддею є суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу.

Згідно п. 22 ч.1 ст.3 КПК України судом є місцевий загальний суд, який має право ухвалити вирок або постановити ухвалу про закриття кримінального провадження, а також Вищий антикорупційний суд у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до його підсудності цим Кодексом, а також апеляційний суд у випадку, передбаченому цим Кодексом.

Отже з аналізу вказаних норм випливає те, що законодавцем чітко визначено ці два суб`єкти, які хоча і відносяться до судової гілки влади, але ж наділені різними повноваженнями, а саме повноваженнями судового контролю (слідчий суддя) та вирішення справи по суті із постановленням остаточного рішення по суті справи.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 08.11.2025 приблизно о 11:10 годині, в місті Миколаєві, по проспекту Центральному, в районі перехрестя з вулицею 3-я Слобідська, відбулась дорожньо-транспортна пригода (наїзд на пішохода), за участі автомобіля «Hyundai Ioniq», р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який отримав тілесні ушкодження.

Відомості за вказаним фактом 08.11.2025 р. внесено до ЄРДР за №0001348 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

08.11.2025 року в ході проведення огляду місця ДТП виявлено та вилучено автомобіль «Hyundai Ioniq», р/н НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ), власником якого являється ОСОБА_2 .

14.11.2025 р. ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва накладено арешт на транспортний засіб автомобіль «Hyundai Ioniq», р/н НОМЕР_1 (VIN-код НОМЕР_2 ) з метою його огляду, проведення експертиз, слідчих експериментів обставин виникнення та розвитку аварійної події за участю свідків та очевидців даної події.

28.11.2025 р. постановою слідчого кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0001348 від 08.11.2025 закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України постановлено речові докази у кримінальному провадженні повернути власникам/користувачам.

Посилаючись на викладене, заявник просить скасувати арешт накладений на автомобіль «Hyundai Ioniq», р/н НОМЕР_3 .

Відповідно до ст. 3 ч.1 п.18 КПК України до повноважень слідчого судді відноситься здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Із аналізу норм кримінального процесуального закону вбачається, що повноважень слідчого судді поширюються на вирішення питань, які виникають під час досудового розслідування. Після завершення досудового розслідування всі питання, в тому числі і клопотання щодо вирішення долі речових доказів розглядаються судом в загальному порядку.

Статтею 100 КПК України визначений порядок вирішення питання щодо речових доказів. Приписами ч.9 ст.100 КПК України визначено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Тобто, відповідно до вище вказаної норми доля речового доказу у закритому кримінальному провадженні вирішується ухвалою суду, а не слідчого судді, на підставі відповідного клопотання, яке розглядається судом в загальному порядку.

Згідно з п. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Оскільки питання щодо можливості повернення клопотання про скасування арешту майна, яке не підлягає розгляду слідчим суддею, не врегульовано положеннями КПК України, слідчий суддя вважає можливим застосувати схожі за своєю суттю положення ч. 2 ст. 304 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.

У зв`язку із вищевикладеним, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає поверненню, у зв`язку із помилковістю звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням.

Керуючись ст. 3, 7, 9, 171, 175, 304 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту майна - повернути особі, яка його подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1