ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року

м. Київ

справа № 760/14535/23

провадження № 51-2435км25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

у режимі відеоконференції:

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 16 травня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ворожби Сумської області та жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 308, ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Солом`янський районний суд м. Києва вироком від 16 травня 2024 року визнав ОСОБА_7 винуватим і засудив йогодо покарання у виді позбавлення волі: за ч. 3 ст. 308 КК - на строк 8 років із конфіскацією майна; ч. 3 ст. 309 КК - на строк 7 років; ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 цього Кодексу - на строк 6 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначив ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 цього Кодексу за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднав невідбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2023 року і призначив ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців із конфіскацією майна.

Вирішив питання, які стосуються: початку строку відбування покарання; запобіжного заходу; процесуальних витрат; речових доказів у кримінальному провадженні.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 308, ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК, а саме у заволодінні наркотичними засобами шляхом шахрайства в особливо великих розмірах, у незаконному зберіганні й перевезенні без мети збуту наркотичних засобів в особливо великих розмірах та закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану за таких обставин.

ОСОБА_7 , страждаючи на наркоманію, 19 січня 2022 року розпочав лікування у КНП «Бердичівська міська лікарня» (вул. Здоров`я, 1, м. Бердичів, Житомирська область), під час якого відповідно до Порядку проведення замісної підтримувальної терапії осіб із психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів за призначенням лікаря отримував наручно препарати замісної підтримувальної терапії «Метадон», що містили наркотичний засіб метадон, обіг якого обмежено. У ОСОБА_7 , який дізнався про спрощений порядок функціонування програми замісної підтримувальної терапії та відсутність єдиної бази даних пацієнтів, що є учасниками цієї програми, виник злочинний умисел на незаконне заволодіння наркотичними засобами шляхом шахрайства з метою їх подальшого неконтрольованого використання.

Так, 14 червня 2022 року ОСОБА_7 , продовжуючи отримувати лікарський засіб «Метадон» у зазначеному вище медичному закладі, діючи умисно, всупереч вимогам Закону України від 15 лютого 1995 року № 61/95-ВР«Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Закону України від 15 лютого 1995 року № 63/95-ВР «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», звернувся до ТОВ «Сатівус», розташованого на просп. Науки, 4, прим. 198 у м. Києві, де, шляхом обману лікаря, який не володів повною та достовірною інформацією про пацієнта, а також довіряв йому, приховавши перебування на лікуванні в іншому закладі, де йому вже призначені наркотичні лікарські засоби, подав заяву, в якій письмово під особистий підпис повідомив, що не перебуває на лікуванні в інших медичних закладах, уклав угоду, про надання медичних послуг, отримав рецепт від 14 червня 2022 року форми № 3 (ф-3) серії ЯШ № 169418 використав його в аптеці КП «Фармація» (вул. Костянтинівська, 1/2, м. Київ) для придбання 40 таблеток лікарського засобу «Tab.Methadoni 0,025 mg», що містять наркотичний засіб метадон, загальною масою 1 г, тим самим незаконно заволодів останнім.

Надалі, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на незаконне придбання наркотичних засобів шляхом шахрайства, у період з 28 червня 2022 року до 14 березня 2023 року ОСОБА_7 в аналогічний спосіб, шляхом обману лікарів та приховування факту перебування на лікуванні в інших закладах охорони здоров`я, де йому вже були призначені наркотичні лікарські засоби, перебуваючи в КНП «Бердичівська міська лікарня», ТОВ «Сатівус», ТОВ «Медичний центр «Аврора Мед» та КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги», незаконно отримував рецепти форми № 3 (ф-3) та лікарські засоби, що містять наркотичний засіб метадон, з метою їх подальшого неконтрольованого використання.

Зокрема, 28 червня 2022 року в КНП «Бердичівська міська лікарня» він одержав для приймання в домашніх умовах препарат «Метадон» дозуванням 125 мг на добу на 28 днів (з 28 червня до 28 липня 2022 року), а саме 140 таблеток загальною масою 3,5 г.

Крім того, у ТОВ «Сатівус» ОСОБА_7 у такий же шахрайський спосіб отримав рецепти форми № 3 (ф-3) на лікарський засіб «Tab. Methadoni 0,025 mg», використовуючи які, придбав пігулки лікарського засобу «Tab. Methadoni 0,025 mg», що містять наркотичний засіб метадон, в аптеках КП «Фармація» у м. Києві: 05 та 11 липня 2022 року на вул.Костянтинівській, 1/2 за рецептами № 170066 і 170249 відповідно - по 40 таблеток (1 г); 25 липня 2022 року, 20 січня і 01 лютого 2023 року на просп. Науки, 4 за рецептами № 170731, 279003 та 279706 відповідно - по 40 таблеток (1 г); 09 лютого 2023 року на вул. Костянтинівській, 1/2 за рецептом № 280133 - 20 таблеток (0,5 г).

Також у ТОВ «Медичний центр «Аврора Мед» (вул. Саксаганського, 110-Б, м. Київ) ОСОБА_7 в аналогічний спосіб отримав рецепти форми № 3 (ф-3) і за ними придбав лікарський засіб «Tab. Methadoni 0,025 mg» в аптеках КП «Фармація» у м. Києві: 24 січня 2023 року на вул. О. Пироговського, 4 за рецептом № 817664 - 40 таблеток (1 г); 08 і 13 лютого 2023 року на вул. Костянтинівській, 1/2 за рецептами № 817981 та 343098 - по 20 таблеток (0,5 г); 20 лютого 2023 року на просп. Перемоги, 104 за рецептом № 343281 - 20 таблеток (0,5 г).

Крім того, у КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» (вул. Дишинського, 28, м. Кривий Ріг) ОСОБА_7 шляхом обману лікаря неодноразово одержував для прийому в домашніх умовах лікарський засіб, що містить метадон, у таких кількостях: 08 листопада 2022 року - 70 таблеток (1,75 г); 22 листопада, 02 і 12 грудня 2022 року - по 50 таблеток (1,25 г); 22 грудня 2022 року - 30 таблеток (0,75 г); 28 грудня 2022 року - 50 таблеток (1,25 г); 07, 17 і 27 січня 2023 року - по 50 таблеток (1,25 г); 06 лютого 2023 року - 50 таблеток (1,25 г); 16 лютого 2023 року - 30 таблеток (0,75 г); 22 лютого, 04 і 14 березня 2023 року - по 50 таблеток (1,25 г).

Унаслідок зазначених вище дій ОСОБА_7 заволодів лікарськими засобами, що містять наркотичний засіб метадон, загальною масою 29,5 г, що є особливо великим розміром.

Крім того, наркотичні засоби, незаконно одержані ним у вказаний вище шахрайський спосіб, він перевозив громадським транспортом до місця свого проживання, та надалі незаконно зберігав, без мети збуту.

06 липня 2022 року в період із 16:30 до 16:36 на пл. Вокзальній, 1 у м. Києві під час затримання ОСОБА_7 працівники поліції виявили та вилучили в нього 7 таблеток у блістерах «Метадон-ЗН», у яких містився наркотичний засіб метадон (фенадон) загальною масою 0,154 г.

Таким чином, у період із 14 червня 2022 року до 14 березня 2023 року ОСОБА_7 без мети збуту незаконно зберігав і перевозив наркотичний засіб метадон, загальна маса якого становила 29,5 г, що є особливо великим розміром.

Також 01 лютого 2024 року приблизно о 11:33 ОСОБА_7 , перебуваючи в магазині «Новус», розташованому на просп. Валерія Лобановського, 4-Д у м. Києві, діючи повторно, таємно, в умовах воєнного стану, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, взяв із полиці товар на суму 497,53 грн, помістив до кишені та, утримуючи майно при собі, направився до виходу, однак не довів кримінального правопорушення до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки на виході з магазину був зупинений працівниками охорони.

Київський апеляційний суд ухвалою 13 лютого 2025 року під час розгляду кримінального провадження за апеляційною скаргою з доповненням прокурора, змінив вирок районного суду, закрив кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК.

Постановив вважати ОСОБА_7 засудженим до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 3 ст. 308 КК на строк 8 років із конфіскацією майна; ч. 3 ст. 309 цього Кодексу на строк 7 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначив ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 цього Кодексу за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2023 року остаточно призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців із конфіскацією майна.

У решті вирок місцевого суду залишив без змін.

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати постановлені у кримінальному провадженні судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На переконання засудженого, у його діяннях відсутній склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 308 і ч. 3 ст. 309 КК, оскільки наркотичний засіб метадон він отримував законно з метою лікування.

Стверджує, що звертався до різних медичних установ для отримання наркотичного засобу через те, що губив його, або ж цей засіб у нього викрадали, або його було недостатньо, у зв`язку із чим для забезпечення належного лікування подавав нові заяви до медичних закладів для отримання метадону.

Також зазначає, що суди дійшли безпідставного висновку про те, що всі випадки отримання ним метадону в період із 14 червня 2022 року до 14 березня 2023 року були об`єднані єдиним умислом, що зумовило кваліфікацію його дій за кваліфікуючою ознакою «особливо великий розмір». На думку ОСОБА_7 , кожен випадок отримання ним метадону необхідно розглядати як окреме, індивідуальне діяння.

Вважає, що він підлягає звільненню від покарання, призначеного за попереднім вироком Кіровського районного суду м. Дніпра від 27 липня 2023 року, на підставі ч. 2 ст. 74 КК.

Зауважує, що на застосування процедури судового розгляду, передбаченої ч. 3 ст. 349 КПК, погодився, оскільки вважав, що інкриміновану йому крадіжку вчинено у період іспитового строку, визначеного за попереднім вироком, а отже незалежно від порядку розгляду справи йому буде призначено покарання з реальним його відбуванням. Водночас указує, що апеляційний суд закрив кримінальне провадження щодо цього діяння на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку з його «декриміналізацією».

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 , навівши відповідні пояснення, повністю підтримав подану засудженим касаційну скаргу.

Прокурор ОСОБА_5 , підтримав частково касаційну скаргу ОСОБА_7 , просив ухвалу апеляційного суду змінити та виключити застосування положень ч. 4 ст. 70 КК.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи, викладені в касаційній скарзі, Суд дійшов висновку,що скаргу засудженого необхідно задовольнити частково з огляду на таке.

За частиною 2 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень під час розгляду справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Положеннями ч. 3 ст. 349 КПК визначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це означає, що суд, перш ніж ухвалити рішення про здійснення розгляду кримінального провадження на підставі зазначеної норми процесуального закону, повинен роз`яснити суть даної норми, при цьому не обмежитися цитуванням самої статті, а у доступній, чіткій та конкретизованій формі викласти її зміст, тим самим дати розгорнуте пояснення сторонам. Водночас, суд має упевнитися і в тому, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконатися у добровільності їх позицій.

Визнання винуватості, згода з фактичними обставинами кримінального провадження та кваліфікацією дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин злочину, у якому обвинувачується, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час розгляду справи, засуджений ОСОБА_7 визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, та погодився на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК. Водночас суд роз`яснив засудженому наслідки такого порядку дослідження доказів, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а також переконався у правильності його розуміння зазначених положень процесуального закону.

З огляду на наведене та з урахуванням застосованої судом процедури судового розгляду, колегія суддів не розглядає доводи засудженого щодо обставин отримання ним наркотичного засобу (звернення до різних медичних установ, втрату чи викрадення препарату, його недостатність тощо), оскільки вони фактично стосуються незгоди ОСОБА_7 з встановленими судом фактичними обставинами кримінального провадження.

Також Суд відхиляє посилання засудженого на те, що він погодився на розгляд кримінального провадження у порядку ч. 3 ст. 349 КПК з огляду на неминучість призначення йому реального покарання.

Так, положення ч. 3 ст. 349 КПК передбачають порядок судового розгляду виключно щодо обставин, які ніким не оспорюються, і спрямовані на забезпечення процесуальної економії та жодним чином не стосується визначення виду чи розміру покарання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що згода ОСОБА_7 на такий порядок розгляду була надана добровільно, після роз`яснення судом суті цієї процедури та її процесуальних наслідків, за відсутності будь-якого обумовлення щодо призначення покарання.

За таких обставин посилання засудженого на власне переконання щодо неминучості призначення реального покарання не може впливати на оцінку законності застосування судом процедури, передбаченої ч. 3 ст. 349 КПК.

Також засуджений у касаційній скарзі вказує на відсутність у його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 308 КК, мотивуючи це відсутністю у нього єдиного умислу на заволодіння метадоном в інкримінований період та кваліфікуючої ознаки «особливо великий розмір». Водночас зазначає, що кожен випадок отримання ним метадону є окремим, індивідуальним діянням.

Верховний Суд не погоджується із цими доводами ОСОБА_7 з огляду на таке.

Так, предметом інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення є наркотичні засоби. Об`єктивну сторону кримінального правопорушення становить умисне незаконне вилучення наркотичних засобів, зокрема заволодіння ними шляхом шахрайства. Особливо кваліфікуючими ознаками цього кримінального правопорушення є вчинення його в особливо великих розмірах. Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення характеризується прямим умислом.

У практиці Верховного Суду неодноразово зазначалося, що об`єднання тотожних діянь єдиним злочинним наміром означає, що ще до вчинення першого з таких діянь особа усвідомлює необхідність учинення кількох однорідних дій для реалізації свого злочинного наміру, кожна з яких зовні може виглядати як окреме самостійне кримінальне правопорушення, однак усі вони спрямовані на досягнення єдиної злочинної мети та охоплюються єдиним умислом у межах продовжуваного злочину.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 , розпочавши лікування у Бердичівській міській лікарні, дізнався про спрощений порядок функціонування програми замісної підтримувальної терапії та відсутність єдиної бази даних пацієнтів, у зв`язку з чим у нього виник умисел на заволодіння наркотичними засобами шляхом шахрайства з метою їх подальшого неконтрольованого використання.

Так, 14 червня 2022 року ОСОБА_7 вперше звернувся до ТОВ «Сатівус», де, шляхом обману лікаря, отримав рецепт, який використав для придбання в аптеці наркотичного лікарського засобу, що містить метадон. Надалі, продовжуючи реалізацію того самого умислу, у період з червня 2022 року по березень 2023 року ОСОБА_7 в аналогічний спосіб неодноразово звертався до різних закладів охорони здоров`я, зокрема КНП «Бердичівська міська лікарня», ТОВ «Сатівус», ТОВ «Медичний центр «Аврора Мед» та КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги», де шляхом обману лікарів незаконно отримував рецепти та лікарські засоби, що містять наркотичний засіб метадон.

Усі дії засуджений вчиняв за єдиною схемою для реалізації єдиного умислу, а саме заволодіння наркотичними засобами і саме унаслідок цих діянь ОСОБА_7 заволодів наркотичними засобами у особливо великому розмірі.

На цих підставах Суд відхиляє ці доводи засудженого.

Крім того, засуджений вказує про «декриміналізацію» та закриття кримінального провадження за попереднім вироком Кіровського районного суду м. Дніпра від 27 липня 2023 року, на підставі ч. 2 ст. 74 КК.

Ці доводи ОСОБА_7 є слушними з огляду на таке.

З ухвали апеляційного суду вбачається, що за апеляційною скаргою з доповненням прокурора апеляційний суд призначив ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2023 року у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців із конфіскацією майна на підставі ч. 4 ст. 70 КК.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою від 19 вересня 2024 року у справі № 203/3897/23 задоволено подання Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області та ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2023 року у зв`язку з усуненням законом караності діяння, за яке він був засуджений.

Отже, вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2023 року втратив кримінально-правове значення та не може породжувати правових наслідків, у зв`язку зі звільненням особи від покарання внаслідок декриміналізації відповідного діяння.

З огляду на викладене, відсутня сукупність кримінальних правопорушень, передбачена положеннями ч. 4 ст. 70 КК, а тому ухвалу апеляційного суду необхідно скасувати в цій частині, а касаційну скаргу засудженого - задовольнити частково.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_7 змінити, скасувати в частині призначення на підставі ч. 4 ст. 70 КК остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

У решті оскаржені судові рішення залишити без зміни.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3