Єдиний унікальний номер № 538/1357/25
Провадження № 1-кп/538/40/26
У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року м.Лохвиця

Лохвицький районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лохвиця клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000288 від 27 травня 2025 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лохвиця, Миргородський район, Полтавська область, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, утримується в

Державній установі "Полтавська установа виконання покарань № 23" (ухвалою слідчого судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 28.05.2025 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою),

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 310, ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю сторін судового провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

У провадженні Лохвицького районного суду Полтавської області перебуває на розгляді кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 310, ч. 1 ст. 309 КК України.

27 січня 2026 року на адресу суду від прокурора Лохвицького відділу Миргородської окружної прокуратури Полтавської області надійшло клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , оскільки такий спливає 14 лютого 2026 року.

Таке клопотання обгрунтовує тим, що є достатньо підстав та ризиків, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Прокурор вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що забезпечить явку обвинуваченого до суду, і буде запобігати вчиненню інших кримінальних правопорушень, на його думку, інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Необхідність продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою обґрунтовувано тим, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Прокурор зазначив, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні низки кримінальних правопорушень, одне з яких тяжке, пов`язане із заподіянням смерті іншій особі, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, а також двох кримінальних проступків у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, тобто кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.310, ч.1 ст.309 КК України. При цьому, обвинувачений є особою середнього віку, має стан здоров`я, який дозволяє йому вчинювати активні фізичні дії, постійного місця роботи не має, не навчається, окрім матері у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, тобто у зареєстрованому шлюбі він не перебуває, дітей чи інших осіб на утриманні не має, зловживає алкогольними напоями.

З огляду на продовження існування вищевикладених ризиків на даний час, застосування більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі із застосуванням електронних засобів контролю, для запобігання цим ризикам, а відтак і для виконання завдань кримінального судочинства, визначених ст. 2 КПК України, буде недостатнім, вважає, що підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який не має, отже необхідно продовжити строк дії обраного запобіжного заходу.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 вказане клопотання підтримав повністю та просив його задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили суд застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та матеріали справи в межах, необхідних для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою, приходить до наступних висновків.

Судом установлено, що ухвалою слідчого судді Гадяцького районного суду Полтавської області від 28 травня 2025 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 26 липня 2025 року включно.

24 липня 2025 року ухвалою Лохвицького районного суду продовжено обвинуваченому ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 24 липня 2025 року по 21 вересня 2025 року включно.

16 вересня 2025 року ухвалою суду, за письмовим клопотанням прокурора від 09 вересня 2025 року, продовжено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 16 вересня 2025 року по 14 листопада 2025 року включно.

12 листопада 2025 року ухвалою суду, за письмовим клопотанням прокурора від 05 листопада 2025 року, продовжено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 12 листопада 2025 року по 10 січня 2026 року включно.

17 грудня 2026 року ухвалою суду, за письмовим клопотанням прокурора від 10 грудня 2025 року, продовжено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 17 грудня 2025 року по 14 лютого 2026 року включно.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини "Тейс проти Румунії", автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

За приписами ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Зокрема, при продовженні строку тримання під вартою суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність продовження тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні низки кримінальних правопорушень, одне з яких відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, пов`язане із заподіянням смерті іншій особі, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, та за яке санкцією статті визначено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 10 років, а також двох кримінальних проступків у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, тобто кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 310, ч.1 ст.309 КК України.

При цьому обвинувачений є особою середнього віку, має стан здоров`я, який дозволяє йому вчинювати активні фізичні дії, постійного місця роботи не має, не навчається, окрім матері у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, дітей чи інших осіб на утриманні не має, матиме змогу придбати, зберігати наркотичні засоби, зловживає алкогольними напоями, а також, зважаючи на вік та стан здоров`я, покинути у будь який час своє помешкання.

Підстави для продовження строків тримання під вартою, вказані прокурором, суд вважає належним чином обґрунтованими і вмотивованими. Разом з тим, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не змінилися.

Метою для обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали достатні підстави вважати наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, за необхідності вчиняти тиск на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Судом обставин, які могли б підтвердити можливість запобігання, зазначеним у ст. 177 КПК України ризикам, шляхом застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів, на відповідній процесуальній стадії не встановлено.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

Наведене об`єктивно вказує на те, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані при обранні обвинуваченому запобіжного заходу та його продовженні, продовжують існувати, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про доцільність збереження застосованого щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що забезпечить його належну процесуальну поведінку, у зв`язку з чим термін тримання під вартою, який закінчується 14 лютого 2026 року, слід продовжити на період судового розгляду, але не більше ніж на шістдесят діб.

За приписами п.2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи неведене вище, суд не вбачає підстав до визначення розміру застави.

Таким чином, клопотання прокурора щодо продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 є обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 331, 369-372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого прокурора групи прокурорів прокурора Лохвицького відділу Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 про продовження строку застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з 03 лютого 2026 року по 03 квітня 2026 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_3 , захиснику для відома, та скерувати до виконання начальнику Державної установи «Полтавська установа виконання покарань № 23».

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду виготовлений 03 лютого 2026 року.

Суддя ОСОБА_6