УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2025 Справа №607/25987/25 Провадження №1-кс/607/7359/2025

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача СД Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 25.11.2025 у кримінальному провадженні №0000126 від 21.11.2024 про відмову у визнані потерпілим,-

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області зі скаргою на постанову старшого дізнавача СД Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 25.11.2025 у кримінальному провадженні №0000126 від 21.11.2024 про відмову у визнані потерпілим, мотивуючи її тим, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону, оскільки не містить посилання на зміст обставин, які є підставами для її прийняття та мотивів її прийняття, належним чином не обґрунтована.

В обґрунтування скарги вказав, що 02.12.2025 він отримав лист від Тернопільського РУП, у додатках якого містилась копія оскаржуваної постанови. Згідно зазначеної постанови підставою для відмови стало те, що органу досудового розслідування не надано доказів того, що заявнику завдано шкоду саме в результаті вчинення кримінального правопорушення та не доведено задання шкоди, зокрема внаслідок погіршення стану здоров`я та неотриманих доходів.

Також, скаржник покликається на те, що викладені ним у заяві про вчинення кримінального правопорушення обставини свідчать про формальну наявність в діях окремих членів кооперативну ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України. До компетенції загальних зборів (або зборів уповноважених) належить обрання та відкликання членів виконавчих органів управління, зокрема голови кооперативу. Разом з тим, такі збори повинні відбуватись за наявності кворуму. У випадку відсутності кворуму рішення зборів не можна вважати законним. Знаючи про відсутність кворуму на зборах членів кооперативу від 04.03.2018 року, окремими членами кооперативну було виготовлено два примірники протоколу загальних зборів, які містили різні відомості про кількість засновників кооперативу та про кількість присутніх на загальних зборах кооперативу. З метою надання загальним зборам легітимності для прийняття рішень, в тому числі і для переобрання голови кооперативу, державному реєстратору було подано підроблений протокол загальних зборів, в якому зазначалась більша кількість присутніх членів кооперативу, ніж була насправді. За результатами такого підробленого документу скаржника ОСОБА_3 було звільнено з посади голови кооперативу. Внаслідок умисних протиправних дій окремих осіб йому було спричинено як майнову так моральну шкоду через незаконне звільнення. Враховуючи зазначене ОСОБА_3 просить оскаржувану постанову скасувати та зобов`язати дізнавача повторно розглянути його заяву про визнання потерпілим у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 підтримав подану скаргу з мотивів наведених у ній та просив її задовольнити.

Старший дізнавач СД Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, проте подала заяву, у якій заперечила щодо задоволення скарги, вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог ст. ст. 55, 110 КПК України, є законною, мотивованою. Зазначила, що доводи скаржника про заподіяння шкоди, зокрема, погіршення стану здоров`я, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Слідчий суддя, заслухавши доводи представника заявника, дослідивши матеріали скарги дійшов наступного висновку.

Частиною статті 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування та право на оскарження. Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим.

В провадженні СД Тернопільського РУП в Тернопільській області перебуває кримінальне провадження №50000126 від 21.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України, внесене до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 , згідно якої під час розгляду господарської справи №921/857/23 заявнику стало відомо про те, що у протоколі загальних зборів членів обслуговуючого кооперативу від 04.03.2018, долученому до матеріалів судової справи, міститься інша інформація, ніж у тому ж протоколі загальних зборів, отриманому заявником від державного реєстратора.

18.11.2025 від ОСОБА_3 на адресу Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшло клопотання про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №50000126 від 21.11.2024, у якій вказує, що кримінальним правопорушенням йому завдано шкоди, оскільки він не отримав доходи в сумі 1387570 грн. та моральної шкоди, яку він оцінює в грошовому еквіваленті 100000 грн, а також стану здоров`я нанесено нищівного удару, що призвело до загострення хвороби серця.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч.2 ст. 9 КПК України).

Відповідно до вимог ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Крім того, очевидність і достатність таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, з урахуванням обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання особи потерпілим.

Доведеність порушеного права, завдання шкоди є обставинами, які підлягають встановленню під час досудового розслідування (ст. 91 КПК України).

Постановою старшого дізнавача СД Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 25.11.2025 у задоволенні заяви про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №50000126 від 21.11.2024 відмовлено.

Постанова мотивована тими обставинами, що заявником не надано доказів, які б підтверджували, що майнову шкоду товариству було заподіяно саме в результаті вчинення кримінального правопорушення та не доведено причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням та заподіяною шкодою, зокрема, погіршенням стану здоров`я.

Також, у оскаржуваній постанові вказано, що об`єктом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України є становлений порядок обігу і використання офіційних та деяких приватних документів, який забезпечує нормальну діяльність підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, а також права і законні інтереси громадян, порядок документального посвідчення фактів, які мають юридичне значення, аналізуючи зміст заяви, дізнавач дійшла переконання про відсутність на даний час підстав у визнанні ОСОБА_3 потерпілим.

За змістом ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Відтак, постанова дізнавача, відповідно до вимог ст. 110 КПК України, повинна містити оцінку заявлених ОСОБА_3 у заяві від 18.11.2025 вимог, проте постанова не відповідає цим вимогам закону.

Як випливає з вимог статті 55 КПК України, достатньою підставою для виникнення у особи прав і обов`язків потерпілого є звернення особи з заявою про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Саме по собі подання ОСОБА_3 заяви про вчинення кримінального правопорушення та внесення відповідних відомостей, що містяться в його заяві, до ЄРДР, свідчить про те, що він себе вважає такою особою та просить її процесуальний статус закріпити відповідним процесуальним рішення слідчого, прокурора.

Крім цього, слідчий суддя вважає, що необґрунтованими є твердження дізнавача, що заявником ОСОБА_3 не надано доказів, які б підтверджували, що йому було завдано шкоди саме в результаті вчинення кримінального правопорушення, та не доведено причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням та заподіяною шкодою, зокрема, погіршенням стану здоров`я, оскільки ці відомості вказані у заяві ОСОБА_3 та були внесені до ЄРДР, тому саме з метою їх перевірки здійснюється досудове розслідування.

Також, у заяві про залучення до провадження в якості потерпілого ОСОБА_3 вказував на спричинення йому шкоди, що полягає у неотриманому прибутку та моральній шкоді внаслідок вчинення кримінального провадження, та обґрунтовував її суму та підстави виникнення. Проте дізнавач зазначені доводи не взяла до уваги та не надала їм правову оцінку в оскаржувані постанові.

Таким чином, постанова не містить належної оцінки доводів ОСОБА_3 , викладених у заяві від 18.11.2025 щодо завдання йому шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 358 КК України, натомість дізнавач обмежився лише викладенням змісту норм Кримінального кодексу та Кримінального процесуального кодексу України та характеристикою складу злочину ч. 1 ст. 358 КК України, вказуючи на те, що диспозиція не передбачає завдання шкоди як складової об`єктивної сторони кримінального правопорушення (формальний склад кримінального правопорушення). Однак, у зазначених дізнавачем у постанові нормах закону відсутні імперативні вказівки щодо неможливості заподіяння таким кримінальним правопорушенням шкоди окремим особам, а відтак наведені дізнавачем аргументи не дають підстав беззаперечно стверджувати про відсутність у такій категорії справ потерпілого як учасника кримінального провадження.

Слідчий суддя зауважує, що у злочинах із формальним складом вид і розмір завданої шкоди є обставинами, які підлягають встановленню під час досудового розслідування, оскільки диференціюються залежно від конкретного випадку вчинення злочину, що у певних випадках можливо встановити лише з плином часу та у цьому разі визначити розмір шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, стане можливим лише на кінцевому етапі досудового розслідування або вже безпосередньо в судовому розгляді.

Таким чином, вищезазначене свідчить, що дізнавач під час розгляду заяви про визнання потерпілим неналежним чином, поверхнево, оцінила обставини справи та при прийнятті оскаржуваного рішення, належним чином не обґрунтувала його, не навівши обставин, які б свідчили про наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заявнику ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не завдано шкоди, що не в повній мірі відповідає засадам забезпечення гарантії повного та всебічного розгляду у вказаному кримінальному провадженні наведених скаржником фактів вчинення відносно нього кримінального правопорушення.

У зв`язку із викладеним скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова старшого дізнавача СД Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 25.11.2025 у кримінальному провадженні №0000126 від 21.11.2024 про відмову у визнані потерпілим підлягає скасуванню, зобов`язавши дізнавача СД Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області у кримінальному провадженні №0000126 від 21.11.2024 повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 18.11.2025 про визнання потерпілим у порядку, визначеному ст. 55 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 55, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Постанову старшого дізнавача СД Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 25.11.2025 у кримінальному провадженні №0000126 від 21.11.2024 про відмову у визнані потерпілим скасувати.

Зобов`язати дізнавача СД Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області у кримінальному провадженні №0000126 від 21.11.2024 повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 18.11.2025 про визнання потерпілим у порядку, визначеному ст. 55 КПК України.

В решті вимог скарги - відмовити.

Копію ухвали направити до СД Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області для виконання та заявнику для відому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1