печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5411/26-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року м. Київ

Печерський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції Україна ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002065 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.27, ч.5 ст.190, ч.3 ст.27 ч.3 ст.209 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 , підозрюваний ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді надійшло клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, у зв`язку з наявністю передбачених ст. 177 КПК України ризиків.

Клопотання обґрунтоване тим, що Головним слідчим управлінням Національної полції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002065 від 12.10.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27 ч.5 ст. 190 КК України, ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 209 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч.5 ст.190, ч.3 ст. 209 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27 ч.5 ст. 190, ч.5 ст. 27 ч.3 ст. 209 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 209 КК України, а також за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 263 КК України.

29.01 2026 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме:

- в організації шахрайства, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману та незаконних операцій з використання електронно-обчислювальної техніки, вчинене в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27 ч.5 ст. 190 КК України;

- організації легалізації (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, а саме: здійснення фінансових операцій щодо майна, зміна форми (перетворення) майна щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, вчинення дій, спрямованих на маскування джерела походження такого майна, вчинене організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27, ч.3 ст. 209 КК України.

Обставини, які дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні зазначених вище кримінальних правопорушення є наявність в матеріалах кримінального провадження достатніх та об`єктивних доказів.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зазначив, що ризики прокурором недоведені, надав суду характеризуючі матеріали відносно ОСОБА_4 .

Підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Вислухавши доводи прокурора та захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши матеріали кримінального провадженні, додані до клопотання слідчого, в їх сукупності, суд дійшов до такого.

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції Україна ОСОБА_3 за погодженням з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , оформлене відповідно до вимог ст. 184 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Прокурор в обґрунтування клопотання слідчого під час судового засідання, на думку слідчого судді, довів наявність фактів та інформації, зміст яких переконав слідчого суддю у тому, що підозрюваний ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, зазначене у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу.

Тобто, на даному етапі кримінального провадження підозра відносно ОСОБА_4 цілком обґрунтована.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчим суддею враховується тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 27 ч.5 ст. 190, ч.3 ст. 27 ч.3 ст. 209.

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

У рішенні по справі «Летелье проти Франції» Європейський суд від 26.06.1991 року зазначив, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути виправданий очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі.

Крім цього, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», відповідно до якого необхідність тримання під вартою не можна оцінювати тільки виключно з абстрактної позиції, приймаючи до уваги тільки тяжкість злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при застосуванні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчим суддею враховується, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання.

В обґрунтування ризика, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України слідчий вказує на тяжкість можливого покарання, що може спонукати ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування/суду з метою уникнення від покарання. Слідчий суддя погоджується з існуванням зазначеного ризику.

Ризик передбачений п.2 ч.1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що на данний час органом досудового розслідування проводяться заходи, спрямовані на встановлення місцезнаходження речей та документів, які мають істотне значення для встановлення істини у цьому кримінальному провадженні, а тому ОСОБА_4 може вчинити дії, спрямовані на знищення, спотворення їх з метою унеможливлення їх використання в якості доказів у кримінальному провадженні.

Крім того, слідчий суддя при аналізі пояснень учасників судового засідання, доказів у кримінальному провадженні, даних, що характеризують підозрюваного, дійшов до висновку, що існує ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ризик впливу на свідків та іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, що обґрунтовується тим, що в даному кримінальному провадженні ще не допитано всіх свідків, яким відомі обставини, які підлягають доказуванню, а також не встановлено всіх осіб, які можуть бути причетні до зазначеного кримінального правопорушення.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню всіх обставин у кримінальному провадженні та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами. Отже, небезпека ухилення від правосуддя не може вимірюватись тільки в залежності від суворості можливого покарання. Вона повинна визначатись з урахуванням інших факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки ухилення від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що це не може служити виправданням утримання під вартою. При цьому необхідно враховувати характер підозрюваного, його моральні якості, його майновий стан, зв`язки з державою та його міжнародні контакти.

Вирішуючи клопотання по суті, слідчий суддя бере до уваги, окрім наданих органом досудового розслідування матеріалів, документи та відомості, які надані стороною захисту, відсутність даних про вчинення ним інших кримінальних або адміністративних правопорушень.

З огляду на викладене, доводи клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваною, покладених на неї процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що під час розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, приходить висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, а саме з 23:00 до 05:00 з покладанням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, строком на два місяці.

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та унеможливить продовження вчинення злочинів.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 107, 176, 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 205, 309, 376 Кримінального процесуального кодексу України

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції Україна ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002065 від 12.10.2023 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 29.03.2026, заборонивши залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 23 год 00 хв до 05 год 00 хв наступного дня, за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та/або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги.

В межах строку досудового розслідування до 29.03.2026, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, виконання обов`язків, а саме:

- прибувати на першу вимогу до слідчого, який здійснює досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, прокурора, суду;

- не відлучатися з Київської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утриматись від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні, зобов`язавши прокурора довести перелік свідків до відома підозрюваного під підпис;

- здати на зберігання до Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області свій паспорт(паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Визначити строк дії ухвали слідчого судді та покладених судом обов`язків в межах строків досудового розслідування у кримінальному провадженні до 29.03.2026 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1